ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2025 р. Справа № 920/1049/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від відповідача-3: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Гіперіон 17"

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.07.2025 (суддя Котельницька В.Л.)

у справі № 920/1049/25 Господарського суду Сумської області

за позовом Приватного підприємства "Гіперіон 17"

до:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Корал" (відповідач-1);

2. ОСОБА_1 (відповідач-2);

3. ОСОБА_2 (відповідач-3)

про визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації речового права власності на будівлю та скасування державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року Приватне підприємство "Гіперіон 17" (позивач) звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Корал" (відповідач-1), ОСОБА_1 (відповідач-2) та ОСОБА_2 (відповідач-3) про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі від 24.11.2023, укладеного між продавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою "Корал", і покупцями - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - Договір), та застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді скасування державної реєстрації речового права власності на будівлю магазину з продажу автозапчастин та непродовольчих товарів загальною площею 72.3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, та речового права оренди земельної ділянки площею 0,1168 га, кадастровий номер земельної ділянки :11:003:0012, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.07.2025 відмовлено Приватному підприємству "Гіперіон 17" у відкритті провадження у справі № 920/1049/25 за його позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Корал", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації речового права власності на будівлю та скасування державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалу суду мотивовано тим, що спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки зазначених фізичних осіб.

0Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.07.2025 у справі № 920/1049/25, Приватне підприємство "Гіперіон 17" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема, ст. 2, 4, 20 ГПК України, а матеріали позовної заяви направити до місцевого господарського суду на стадію відкриття провадження у справі.

Зокрема, скаржник зазначає, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на час укладення спірного правочину обидва відповідача були зареєстровані в якості фізичних осіб - підприємців, а сам договір укладено ними під час здійснення господарської діяльності.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Гіперіон 17" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.07.2025 у справі № 920/1049/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 02.09.2025 об 11:40; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 22.08.2025.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що 02.09.2025 о 09:20 у місті Києві була оголошена повітряна тривога (повідомлення мобільного застосунку "Київ Цифровий"), судове засідання у справі 02.09.2025 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2025 розгляд апеляційної скарги призначено на 08.09.2025 о 14:10.

Позиції учасників справи

Відповідачі не скористалися своїм правом, відзиви на апеляційну скаргу не подали, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 08.09.2025 сторони або їх представники не з`явились.

Усі учасники справи належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового засідання.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а їх неявка в судове засідання не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні сторін або їх представників.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (п. 27 постанови Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 910/14795/21).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та

2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 28-29 постанови Верховного Суду від 23.05.2024 у справі № 910/15184/21 (910/8287/22)).

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 910/14795/21, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Аналогічна правова позиція щодо розмежування господарської та цивільної юрисдикції наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. У спорі, де стороною є фізична особа, вирішення питання про юрисдикційність залежить також від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Предметом позову в даній справі є вимоги про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності.

Матеріалами справи підтверджено, що сторонами спірного правочину є фізичні особи. При цьому зі змісту самого правочину не вбачається, що його укладено для здійснення господарської діяльності.

Сам по собі факт того, що об`єктом продажу за спірним Договором є будівля магазину, не є доказом того, що спір у даній справі виник у зв`язку з господарською діяльністю сторін. До того ж, сам позивач посилається на те, що такої будівлі не існує в природі та стверджує про фіктивність Договору.

Колегія суддів звертає увагу також на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 548/981/15-ц, в якій Велика Палата визнала необґрунтованими твердження відповідача про те, що справа має розглядатися за правилами господарського судочинства лише тому, що відповідач зареєстрована фізичною особою-підприємцем, та зауважила, що у справі № 548/981/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідач саме як фізична особа уклала договори поруки й іпотеки, забезпечивши виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. А тому набула цивільні права й обов`язки у спірних правовідносинах не як суб`єкт господарювання.

У той же час, зі змісту позовної заяви також не вбачається, що даний спір виник з корпоративних відносин, що могло б свідчити про його підвідомчість господарським судам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених вище критеріїв розмежування судової юрисдикції, зважаючи на те, що відповідачами у цій справі є в тому числі фізичні особи, а спірні правовідносини не мають господарського (підприємницького) характеру, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що оскаржувану ухвалу Господарського суду Сумської області про відмову у відкритті провадження у справі постановлено правомірно, і підстави для її скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, ухвала Господарського суду Сумської області від 25.07.2025 у справі № 920/1049/25 є обґрунтованою, відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Гіперіон 17" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.07.2025 у справі № 920/1049/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Демидової А.М. та Ходаківської І.П. - з 15.09.2025 по 22.09.2025 (включно), а судді Владимиренко С.В. - з 12.09.2025 по 22.09.2025 (включно), повна постанова складена та підписана у перший робочий день після їх виходу з відпустки - 23.09.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко