ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 року м.Дніпро Справа № 908/255/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

судді: Кощеєв І.М., Верхогляд Т.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.04.2025 (повний текст рішення складено та підписано 07.04.2025, суддя Проскуряков К.В.) у справі № 908/255/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртек Солар" (електронна пошта: ; пр. Киянівський, буд. 3-7, офіс 110, м. Київ, 04053; )

до відповідача: Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (електронна пошта: ; ІНФОРМАЦІЯ_1; вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035; )

про стягнення 103 781,48 грн,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртек Солар" до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про стягнення 103 781,48 грн.

Як вбачається з позовної заяви ТОВ «Укртек Солар» заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про закупівлю товарів №610524 від 31.05.2024 за отриманий товар в сумі 99 624,00 грн. Також у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних в сумі 843,39 грн. та інфляційні втрати в сумі 3 314,09 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 11, 525, 526, 530, 610, 611, 615, 623, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.04.2025, в даній справі, позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртек Солар" (пр. Киянівський, буд. 3-7, офіс 110, м. Київ, 04053; ) суму основного боргу за отриманий товар за договором №610524 від 31.05.2024 в розмірі 99 624 (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 00 коп., 3% річних в сумі 825 (вісімсот двадцять п`ять) грн. 36 коп., інфляційні втрати в сумі 3 314 (три тисячі триста чотирнадцять) грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 027 (три тисячі двадцять сім) грн. 47 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судом відмовлено у наданні розстрочки виконання рішення строком на 12 (дванадцять) місяців.

Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», представник Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду від 07.04.2025 в частині розстрочення виконання рішення, а саме розстрочити виконання рішення в частині стягнення основного боргу на 12 місяців зі сплатою щомісячно рівними частинами з місяця, наступного за місяцем, в якому набере законної сили постанова ЦАГС у справі № 908/255/25. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідач вважає, що відмова суду у наданні розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців є наслідком порушення судом першої інстанції норм процесуального права - статті 331 Господарського процесуального кодексу України, а також через нез`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, виходячи з наступного.

В апеляційній скарзі відзначено, що обґрунтовуючи заяву про розстрочення виконання рішення суду у справі № 908/255/25, Відповідач зазначав, що у ПАТ «Запоріжжяобленерго» наявні наступні обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення та роблять його неможливим.

Скаржник вказує, що станом на 01.12.2024 дебіторська заборгованість споживачів перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» складала 3 029 680 тис. грн., з якої переважна частина це заборгованість державних підприємств: ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" 811 205 тис.грн. ДП "Кремнійполімер" 172 020 тис.грн., ЗДП "Радіоприлад" 30 233 тис.грн., АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" 9 282 тис.грн., ДПЗД "Укрінтеренерго" 39 157 тис.грн., а також постачальник електроенергії для населення в Запорізькій області - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» 525 385 тис.грн. (копія довідки є в матеріалах справи). Відповідно розпорядження КМУ № 36 від 16.01.2019 року ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" включено до "Переліку об`єктів великої приватизації державної власності", що стало підставою зупинення виконавчих дій (копії постанов є в матеріалах справи) згідно пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». За 2022 рік ПАТ "Запоріжжяобленерго" отримало збитки у розмірі 204,75 млн. грн. За 9 місяців 2024 року отримало збитки у розмірі 168,43 млн. грн. Відповідно до річних Звітів про фінансовий стан (Звіт про сукупний дохід) (ф.2), показник прибутку (чистого фінансового результату) ПАТ "Запоріжжяобленерго" значно зменшився з 272 672 тис.грн. у 2021 році до 1 187 тис.грн. у 2023 році, отже зменшення складає 99%. За період 2021 - 2023 обсяг реалізованої продукції (товарів, послуг) зменшився на 42%, головним чином за рахунок основного виду діяльності - розподілу електроенергії. За період 2022-2024 рік середньооблікова кількість штатних працівників зменшилася на 2462 осіб (з 4834 осіб до 2372 осіб), що становить 51%. Відповідно проведеному ФОП Новак Ігорем Олексійовичем «Аналізу фінансово- господарської діяльності ПАТ «Запоріжжяобленерго» за результатами 2022-2023 років» (копія є в матеріалах справи), вищезазначене негативно вплинуло на фінансовий стан Товариства та призвело до того, що за результатами 2022 -2023 років, на кінець 2023 року на 1 тис. грн. поточних зобов`язань і забезпечень ПАТ «Запоріжжяобленерго» припадає 0,8 тис.грн. поточних активів, що свідчить про неможливість своєчасного погашення вимог кредиторів у термін до 1 (одного) року. За останній рік коефіцієнт покриття мав тенденцію до погіршення та зменшився на кінець періоду на 0,03 що є негативним фактором та підтвердженням, що підприємство не має достатньо оборотних активів для погашення своїх поточних зобов`язань.

Апелянт наголошує, що вищенаведене підтверджує наявність у ПАТ "Запоріжжяобленерго" ознак критичної неплатоспроможності.

В апеляційній скарзі наголошується, що на теперішній час Відповідач знаходиться у вкрай тяжкому фінансовому стані та не має можливості виконати рішення суду у справі № 908/255/25 сплативши заборгованість одним платежем, у зв`язку з відсутністю коштів на поточних рахунках, наявністю податкового боргу в розмірі 922 737 тис.грн. Кредиторська заборгованість ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ДП «Енергоринок» становить 680 166 тис.грн. (копії відповідних довідок є в матеріалах справи).

Відповідач зазначає, що у ПАТ «Запоріжжяобленерго» відсутні кошти для фінансування першочергових та обов`язкових витрат Товариства, а також відсутні кошти для виконання рішення у справі № 908/255/25 шляхом оплати заборгованості одним платежем.

Також скаржник просить Суд звернути увагу на наступні обставини: о крім першочергової виплати податкового боргу Товариство має щомісячно проводити виплату інших обов`язкових платежів, зокрема таких як оплата праці та сплата податків, оплата за: сировину та матеріали; паливо для автотранспорту та його утримання; закупівлю лічильників, оренду приміщень, охорону праці; витрати на зв`язок тощо. Сума мінімально необхідних платежів (оплата праці з відрахуваннями, лікарняні, відрядження, ПДВ, комісійний збір банкам, комунальні платежі тощо) в межах, передбаченою структурою тарифів, становить понад 352,5 млн.грн. на місяць. (копія довідки є в матеріалах справи).

Крім того, апелянт зауважує, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" є підприємством критичної інфраструктури, що підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» та наказом Міністерства енергетики України від 10.10.2024 № 394.

В апеляційній скарзі звертається також увага суду на те, що Відповідач не може розраховувати на кошти, що надходять на його банківські рахунки, оскільки постановами державних виконавців Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (копії є в матеріалах справи) накладено арешт на грошові кошти, що містяться на усіх рахунках ПАТ «Запоріжжяобленерго» : - постановою про арешт коштів боржника від 05.07.2023 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ «Запоріжжяобленерго», у межах суми стягнення на користь ДП «Енергоринок» у розмірі 747 132 828,12 грн.; - постановою про арешт коштів боржника від 23.04.2024 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ «Запоріжжяобленерго», у межах суми стягнення на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» у розмірі 242 156 731,34 грн.; - постановою про арешт коштів боржника від 25.11.2024 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ «Запоріжжяобленерго», у межах суми стягнення на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» у розмірі 444 755 705,24 грн.

В апеляційній скарзі зазначено, що наразі Відповідач не зможе сплатити Позивачу заборгованість за договором єдиним платежем, але в той же час, у разі надання можливості сплати заборгованості на умовах розстрочення на 12 місяців, існує реальна можливість виконання рішення протягом 2025 року та початку 2026 року.

Відповідач вважає, що ними були наведені суду першої інстанції об`єктивні та достатні обставини, що можуть істотно ускладнити виконання рішення суду та були підставами для надання розстрочення на 12 місяців, зокрема: скрутний фінансовий стан ПАТ «Запоріжжяобленерго»; наявність великого податкового боргу; збільшення дебіторської заборгованості споживачів електричної енергії, щодо яких неможливо вжити заходи припинення, обмеження електропостачання (екологічна, аварійна, технологічна броня) або введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (провадження у справі про банкрутство); зупинення виконавчих дій щодо найбільшого боржника ПАТ «Запоріжжяобленерго» ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат"; значна кредиторська заборгованість ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ДП «Енергоринок» та ПрАТ «НЕК «Укренерго».

Отже, вирішуючи питання розстрочення та виконання рішення, скаржник просить суд апеляційної інстанції врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини Відповідача у виникненні спору, відсутність коштів на банківських рахунках Відповідача, накладення арешту на його банківські рахунки та інші обставини справи.

На переконання апелянта, відмова суду щодо надання розстрочення виконання рішення судом першої інстанції строком на 12 місяців є наслідком не з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/255/25. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/255/25.

12.05.2025 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.04.2025 у справі № 908/255/25; визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2025 (у зв`язку з відрядженням судді Дарміна М.О.) у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Верхогляд Т.А.

Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТЕК СОЛАР» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить: відмовити ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі. Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.04.2025 р. по справі 908/255/25 залишити без змін.

Позивач вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 07.04.2025 р. по справі 908/255/25 прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано як норми процесуального так і матеріального права. Також судом першої інстанції в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

На думку позивача, апелянт зловживає наданими йому процесуальними правами та намагається невірно висвітлити підстави для апеляційного оскарження, навмисно вводить в оману суд Апеляційної інстанції, переконуючи у необ`єктивності рішення суду першої інстанції у своїй скарзі що свідчить про зловживання правом на апеляційне оскарження (оскільки в даному випадку подання скарги є метою затягування процесу та спробою відтермінування виконання рішення суду першої інстанції).

Позивач зазначає, що процесуальним законодавством передбачений окремий порядок та строки розгляду судом заяви про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. Звернення Апелянта про розстрочку у відзиві на позов або в апеляційній скарзі суперечить прямій нормі ст.331 ГПК України.

Позивач вказує, що у розділі 2.1. апеляційної скарги, Апелянт вводить апеляційний суд в оману, застосовуючи формулювання «обґрунтовуючи заяву про розстрочення виконання рішення суду...», оскільки таке твердження не відповідає дійсності. Апелянт не подавав такої заяви, а свою пропозицію про розстрочення відобразив у відзиві, про що сам і зазначає у розділі 2 апеляційної скарги.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що Апелянт у своїй скарзі порушив імперативну норму - вимогу чіткого обґрунтування апеляційної скарги та не вказав, які норми процесуального та матеріального права були порушені судом першої інстанції.

Позивач наголошує, що викладені у відзиві на позов пропозиції Апелянта на рахунок можливості розстрочення виконання рішення суду у разі задоволення судом першої інстанції позовних вимог, не можуть становити предмет оскарження в межах даного апеляційного розгляду. Крім порушення процесуального порядку, Апелянт у своїй апеляційній скарзі істотно розширив свої первісні вимоги (пропозиції, які він виклав у відзиві), доповнивши їх положеннями щодо самостійного та одноособового визначення частин сплати боргу та їх термінів, про що не йшлося у відзиві на позовну заяву.

Позивач зауважує, що Апелянт висуває в апеляційній скарзі нові прохання, зокрема розстрочити виконання рішення з можливістю сплати рівними частинами суми боргу, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому набере законної сили постанова Центрального апеляційного господарського суду. Такі вимоги не підлягають розгляду в межах апеляційного провадження, бо вони не стосуються оціночної суті рішення, а є виконавчим процесом, регламентованим ст. 331 ГПК.

Що стосується наявності у Апелянта обставин, які, на думку останнього, могли б дати право на розстрочення виконання рішення суду першої інстанції, позивач вважає, що судом першої інстанції в повному обсязі з`ясовано, доведено та всебічно обґрунтовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, надано повну та належну оцінку всім доказам, поданим Апелянтом в межах розгляду справи.

Представник Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з клопотанням про врахування зміни найменування Відповідача та долучення відповідних доказів до матеріалів справи.

У зазначеному клопотанні заявник просить:

- врахувати при подальшому розгляді справи № 908/255/25 зміну найменування Відповідача з Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» на Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»;

- долучити до матеріалів справи документи, що підтверджують зміну найменування;

- у подальшому в усіх процесуальних документах та під час розгляду справи зазначати Відповідача як Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго».

Як вбачається з поданих матеріалів, відповідно до рішення річних загальних зборів акціонерів (протокол № 36 від 07 травня 2025 року) та нової редакції Статуту, зареєстрованої 16 травня 2025 року, повне найменування Відповідача було змінено з: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» () на: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» ( залишається незмінним). Водночас скорочене найменування змінено з ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» на АТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО».

Зазначена зміна була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 травня 2025 року (номер запису 074004624), що підтверджується наданим витягом з ЄДР. Інші ідентифікаційні дані Відповідача, зокрема код ЄДРПОУ, залишилися незмінними.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни найменування Відповідача у справі.

Встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним господарським судом обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТЕК СОЛАР» (далі - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (далі - Покупець) укладено договір про закупівлю товарів №610524 від 31.05.2024 р. (далі - Договір), відповідно до пунктів 1.1., 1.2. якого Постачальник зобов`язується передати у встановлений строк у власність Покупця товар, зазначений в Специфікації до Договору, а Покупець - прийняти та оплатити такий товар. Найменування товару - Код ДК 021:2015 -44110000-4 Конструкційні матеріали (Ізолятори ПС) (далі - Товар). Номенклатура, асортимент, кількість, ціни та технічні (якісні) характеристики товару зазначені в Специфікації до Договору (Додаток 1).

У Специфікації до вказаного Договору вказано найменування товару, а саме:

- Ізолятор U70BS у кількості 140 шт. загальною вартістю 99 624,00 грн. з ПДВ;

- Ізолятор U120B у кількості 90 шт. загальною вартістю 65 340,00 грн. з ПДВ.

Згідно п. 5.1. Договору загальний строк поставки Товару за договором - до 30.11.2024, протягом якого кожна окрема поставка здійснюється за замовленням виключно на підставі письмової заявки Покупця у строки та на умовах, зазначених у п. 5.2. цього Договору.

Письмова заявка подається Покупцем у паперовому вигляді, підписана уповноваженим представником Покупця, визначеним у Додатку 2 до цього Договору, та скріплена печаткою Покупця, з обов`язковим зазначенням: реквізитів договору, номеру а дати заявки, найменування замовленого товару, його кількості та вартості (далі - Заявка) на умовах, передбачених у п. 5.2. цього договору. Кількість заявок, які Покупець має право надати Постачальнику протягом загального строку поставки визначається Покупцем в односторонньому порядку.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний поставити заявлену партію товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту подання письмової заявки Покупцем.

На виконання вимог п. 5.1. Договору, 19.06.2024 Відповідач направив письмову заявку за вих. №004-04/159 Позивачу, в якій просив здійснити поставку ТМЦ згідно переліку, а саме: Ізолятор U70BS у кількості 140 шт. загальною вартістю 99 624,00 грн. з ПДВ. Місцем поставки товару Покупець визначив склад ПАТ «Запоріжжяобленерго» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Володимира Грищенка, 25.

Також 19.06.2024 Позивач, у відповідності до умов Договору, направив Відповідачу повідомлення щодо прийняття заявки за вих. №19/24, в якій Відповідачу було повідомлено про заплановану дату поставки на 26.06.2024 за рахунок Постачальника, шляхом залучення транспортної компанії «Нова пошта».

На підтвердження поставки товару Відповідачу, від перевізника - транспортної компанії «Нова пошта» Позивачем до позову додано: Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №НП012005485 від 30.06.2024, Специфікацію до акту надання послуг №НП012005485 від 30.06.2024, рахунок-фактуру №НП-012005485 від 30.06.2024, платіжну інструкцію №24 від 02.07.2024, Експрес-накладну №0999 від 24.06.2024,.

У відповідності до п.5.2. Договору, разом із товаром Позивач передав всі необхідні товарно-супровідні документи, а саме: товарно-транспортну накладну, рахунок на оплату №2006/01 від 20.06.2024 на суму 99 624,00 грн., Видаткову накладну №2006/01 від 20.06.2024 на суму 99 624,00 грн.

Крім того, на виконання п. 4.3. Договору, яким на Постачальника покладено обов`язок складати податкові накладні у день виникнення податкових зобов`язань з дотриманням вимог ст. 201 Податкового кодексу України, Позивач, як Постачальник за Договором, здійснив реєстрацію податкової накладної №7 від 20.06.2024 в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується Квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № від 12.07.2024.

Здійснивши перевірку поставленого товару по кількості та якості у відповідності до вимог «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № П-7, із змінами та доповненнями та «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6, із змінами та доповненнями уповноважений представник ПАТ «Запоріжжяобленерго» - провідний економіст ВМТЗ Альошина О.А. прийняв товар у повному обсязі без будь-яких зауважень згідно довіреності №146 від 19.06.2024.

У відповідності до п. 5.2. Договору, датою поставки заявленої партії товару є дата підписання Покупцем видаткової накладної Постачальника на поставку товару.

Отже, факт виконання Позивачем своїх зобов`язань за Договором підтверджується Видатковою накладною № 2006/01 від 20.06.2024, яка підписана уповноваженими представниками сторін.

У пункті 4.1. договору визначено, що за умовами реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, яка складена відповідно до вимог законодавства, діючого на дату ї складання, та умов цього договору, Покупець здійснює розрахунок за кожну замовлену партію товару протягом 120 (сто двадцяти) календарних днів після підписання Покупцем видаткової накладної Постачальника на поставку товару.

Таким чином, строк оплати з моменту поставки визначений не пізніше ніж до 18.10.2024 року (включно).

Згідно п. 4.2. Договору, датою оплати по цьому Договору визначається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Однак, в порушення строку, визначеного п. 4.1. Договору, Відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти у розмірі 99 624,00 грн. з ПДВ за поставлений Позивачем товар Відповідачем не сплачено.

Позивач направив на електронну адресу Відповідача лист щодо оплати за поставлений Товар за вих. №28/10 від 28.10.2024, на яку Відповідач жодної відповіді не надав та грошові кошти не сплатив.

10.12.2024 після прострочення оплати Відповідачем на понад 54 календарних дні, Позивач повторно направив на поштову адресу Відповідача лист за вих. №10/12 з проханням здійснити оплату за поставлений товар. Також у цьому ж поштовому відправленні було вкладено оригінал попереднього листа про оплату товару за вих. №28/10 від 28.10.2024, про що зазначено у описі вкладення до листа від 10.12.2024.

Зазначену поштову кореспонденцію отримав уповноважений представник відповідача згідно довіреності 12.12.2024 р., про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №744 від 10.12.2024. Однак, Відповідач на вказані листи відповіді не надав, грошові кошти не сплатив.

Викладені обставини і стали підставою для звернення з даним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду цієї справи Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів сплати заборгованості за поставлений Позивачем товар на підставі Видаткової накладної №2006/01 від 20.06.2024 на суму 99 624,00 грн., а отже суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, місцевий господарський суд, дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог про стягнення 3 % та інфляційних втрат, однак перевіривши правильність розрахунку, задовольнив позовні вимоги в частині стягнення 3% річних частково.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про розстрочку виконання рішення у цій справі на 12 (дванадцять) місяців, господарський суд керувався в тому числі тим, що:

- складний фінансовий стан підприємства не є беззаперечною підставою для надання відстрочки виконання рішення;

- договір про закупівлю товарів з ТОВ "Укртек Солар" було укладено Відповідачем 31.05.2024, тобто коли йому було достеменно відомо про понесені ним в умовах воєнного стану збитки у 2022 та 2023 роках, наявність зменшеного прибутку у 2023 році та податкового боргу в значній сумі, відсутність коштів для фінансування першочергових та обов`язкових витрат Товариства, разом з тим свідомо брав на себе грошові зобов`язання вже за існування тих обставин, на які посилається в заяві, про які він не повідомив Позивача при укладанні договору;

- заявник належним чином не обґрунтував надання розстрочки саме на 12 місяців, тобто не надав жодних доказів на підтвердження надходження коштів за наслідками господарської діяльності, якими можливо буде здійснити погашення існуючої заборгованості, стягнутої за рішенням суду у цій справі, перед позивачем у визначений ним строк;

- сума стягнутої судом заборгованості в розмірі 103 763,45 грн є незначною у порівнянні із багатомільйонними сумами боргів та наявних у Відповідача обігових коштів, а тому не може суттєво вплинути на його поточний фінансовий стан.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції від 07.04.2025 у справі №908/255/25 оскаржується лише в частині відмови суду у наданні розстрочки виконання судового рішення строком на 12 (дванадцять) місяців.

Оскільки рішення суду в частині стягнення суми основного боргу за отриманий товар за договором №610524 від 31.05.2024 в розмірі 99 624 (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 00 коп., 3% річних в сумі 825 (вісімсот двадцять п`ять) грн. 36 коп., інфляційних втрат в сумі 3 314 (три тисячі триста чотирнадцять) грн. 09 коп. не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Таким чином, з урахуванням меж апеляційного оскарження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у розстроченні виконання рішення на 12 місяців з наступних мотивів.

Статтею 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено порядок вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміна способу та порядку виконання судового рішення.

Так, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Положеннями частини 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини 4, 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Проте, як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо. Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому, положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Разом з тим, необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", №22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися й інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Обґрунтовуючи наявність обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, відповідач зазначає таке.

Станом на 01.12.2024 дебіторська заборгованість споживачів перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» складала 3 029 680 тис. грн., з якої переважна частина це заборгованість державних підприємств: ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" 811 205 тис.грн. ДП "Кремнійполімер" 172 020 тис.грн., ЗДП "Радіоприлад" 30 233 тис.грн., АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" 9 282 тис.грн., ДПЗД "Укрінтеренерго" 39 157 тис.грн., а також постачальник електроенергії для населення в Запорізькій області - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» 525 385 тис.грн. (копія довідки є в матеріалах справи).

Відповідно розпорядження КМУ № 36 від 16.01.2019 року ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" включено до "Переліку об`єктів великої приватизації державної власності", що стало підставою зупинення виконавчих дій (копії постанов є в матеріалах справи) згідно пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

За 2022 рік ПАТ "Запоріжжяобленерго" отримало збитки у розмірі 204,75 млн. грн. За 9 місяців 2024 року отримало збитки у розмірі 168,43 млн. грн. Відповідно до річних Звітів про фінансовий стан (Звіт про сукупний дохід) (ф.2), показник прибутку (чистого фінансового результату) ПАТ "Запоріжжяобленерго" значно зменшився з 272 672 тис.грн. у 2021 році до 1 187 тис.грн. у 2023 році, отже зменшення складає 99%. За період 2021 - 2023 обсяг реалізованої продукції (товарів, послуг) зменшився на 42%, головним чином за рахунок основного виду діяльності - розподілу електроенергії. За період 2022-2024 рік середньооблікова кількість штатних працівників зменшилася на 2462 осіб (з 4834 осіб до 2372 осіб), що становить 51%.

Відповідно проведеному ФОП Новак Ігорем Олексійовичем «Аналізу фінансово- господарської діяльності ПАТ «Запоріжжяобленерго» за результатами 2022-2023 років» (копія є в матеріалах справи), вищезазначене негативно вплинуло на фінансовий стан Товариства та призвело до того, що за результатами 2022 -2023 років, на кінець 2023 року на 1 тис. грн. поточних зобов`язань і забезпечень ПАТ «Запоріжжяобленерго» припадає 0,8 тис.грн. поточних активів, що свідчить про неможливість своєчасного погашення вимог кредиторів у термін до 1 (одного) року. За останній рік коефіцієнт покриття мав тенденцію до погіршення та зменшився на кінець періоду на 0,03 що є негативним фактором та підтвердженням, що підприємство не має достатньо оборотних активів для погашення своїх поточних зобов`язань.

Вищенаведене підтверджує наявність у ПАТ "Запоріжжяобленерго" ознак критичної неплатоспроможності.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 09.12.2023 № 2330 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «Запоріжжяобленерго» із застосуванням стимулюючого регулювання» (копія є в матеріалах справи), в додатку до якої наведено структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для ПАТ «Запоріжжяобленерго» на 2024 рік, прибуток на регуляторну базу активів для ПАТ «Запоріжжяобленерго» в 2024 році складав 0 (рядок 5 додатку до постанови), внаслідок чого Товариство не мало взагалі будь-яких джерел для покриття витрат.

Рівень тарифів на послуги з розподілу електричної енергії критично не відповідає фактичним витратам ПАТ "Запоріжжяобленерго" при здійсненні ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії. Тарифи на послуги з розподілу електричної енергії, встановлені для ПАТ «Запоріжжяобленерго» постановою НКРЕКП від 17.12.2021 № 2597 з 01 січня 2022 року, продовжили свою дію на 1 квартал 2023 року. При встановлені тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з 01 квітня 2023 року (постанова НКРЕКП від 30.03.2023 № 557), обсяги розподілу електричної енергії залишено на рівні, врахованому в діючих тарифах 2022 року, який сформований ще за фактом 2021 року, при цьому у зв`язку з активними бойовими діями на окремих територіях Запорізької області, через агресію російської федерації, окупацією значної території Запорізької області, відбулось суттєве зниження фактичних обсягів розподілу електричної енергії. Тенденція зниження обсягів розподілу електричної енергії продовжує зберігатись.

Також відповідач посилається на наявність податкового боргу в розмірі 922 737 тис. грн та кредиторської заборгованості перед ДП "Енергоринок", яка становить 680 166 тис. грн.

Вказує, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" є підприємством критичної інфраструктури, що підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» та наказом Міністерства енергетики України від 10.10.2024 № 394.

Зазначає, що постановою про арешт коштів боржника від 05.07.2023 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ «Запоріжжяобленерго», у межах суми стягнення на користь ДП «Енергоринок» у розмірі 747 132 828,12 грн.; постановою про арешт коштів боржника від 23.04.2024 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ «Запоріжжяобленерго», у межах суми стягнення на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» у розмірі 242 156 731,34 грн.; постановою про арешт коштів боржника від 25.11.2024 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ «Запоріжжяобленерго», у межах суми стягнення на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» у розмірі 444 755 705,24 грн.

Обґрунтовуючи можливість реального виконання судового рішення у випадку надання розстрочки зазначає, що одним із найбільших боржників ПАТ «Запоріжжяобленерго» є ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», який 24.09.2024 року прийняв рішення про добровільне погашення заборгованості по штрафним санкціям та судовому збору за рішенням суду у справі 908/2384/18 на загальну суму 122 421 907,34 грн. з графіком сплати заборгованості до серпня 2025 року (копія листа ТОВ «ЗТМК» є в матеріалах справи). Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.06.2020 у справі № 908/1463/18 (копія є в матеріалах справи) було затверджено мирову угоду між АТ «Запорізький завод феросплавів» та ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо сплати заборгованості на користь останнього. Так, відповідно до вищевказаної мирової угоди, АТ «Запорізький завод феросплавів» сплачує заборгованість 174 641 479,40 грн. з наступним графіком: всього за 2022 рік - 36 437 727,84, всього за 2023 рік - 36 437 727,84 , всього за 2024 рік - 36 437 727,84, підсумок всього за 2025 рік - 27 328 295,88. Постановою НКРЕКП від 19.12.2024 № 2208 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «Запоріжжяобленерго» із застосуванням стимулюючого регулювання» (копія є в матеріалах справи), в додатку до якої наведено структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для ПАТ «Запоріжжяобленерго» на 2025 рік, на відміну від 2024 року, передбачений прибуток на регуляторну базу активів для ПАТ «Запоріжжяобленерго» в 2025 році в розмірі 124 562 тис.грн. (рядок 5 додатку до постанови), внаслідок чого у Товариства з`явились певні джерела для покриття витрат, в т.ч. розрахунків з кредиторами.

Просить розстрочити виконання судового рішення на 12 місяців.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, подані Відповідачем довідки в цілому підтверджують складний фінансовий стан підприємства, однак Відповідачем не було надано суду достатніх доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності (зокрема, але не виключно, довідки про відсутність майна у власності, за рахунок якого можливе виконання рішення суду, тощо), на підтвердження відсутності можливості Відповідача виконати рішення суду у цій справі.

Частина 2 статті 617 Цивільного кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім цього, згідно усталеної судової практики не вважаються такими, що звільняють від відповідальності, випадками, зокрема, недотримання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Це так звані фактори звичайного комерційного ризику, які не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку виконати договір.

Отже, як доречно зазначено судом першої інстанції, складний фінансовий стан підприємства не є беззаперечною підставою для надання відстрочки виконання рішення. Неможливість виплати за судовим рішенням Відповідачем має доводитися в загальному порядку. Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Крім того, колегія суддів зауважує, що складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочення виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника (постанова Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17).

Також місцевим господарським судом вірно враховано, що договір про закупівлю товарів з ТОВ "Укртек Солар" було укладено Відповідачем 31.05.2024, тобто коли йому було достеменно відомо про понесені ним в умовах воєнного стану збитки у 2022 та 2023 роках, наявність зменшеного прибутку у 2023 році та податкового боргу в значній сумі, відсутність коштів для фінансування першочергових та обов`язкових витрат Товариства, разом з тим свідомо брав на себе грошові зобов`язання вже за існування тих обставин, на які посилається в заяві, про які він не повідомив Позивача при укладанні договору. Отже, вказані ним обставини хоч і існували, однак не перешкоджали здійсненню відповідачем господарської діяльності шляхом укладення договору з позивачем та отримання товару за таким договором.

Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що вказане свідчить про недобросовісність поведінки Відповідача, яка і стала в подальшому підставою для звернення Позивача до суду з цим позовом.

Крім того, як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, заявник належним чином не обґрунтував надання розстрочки саме на 12 місяців, тобто не надав жодних доказів на підтвердження надходження коштів за наслідками господарської діяльності, якими можливо буде здійснити погашення існуючої заборгованості, стягнутої за рішенням суду у цій справі, перед позивачем у визначений ним строк.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що посилання Відповідача на лист ТОВ «ЗТМК» від 24.09.2024 №СС/02-446 як підставу для виконання рішення у строк 12 місяців не може бути прийняте до уваги, оскільки Відповідачем не подало жодних доказів того, що Товариство погодилося з наведеним у листі графіком погашення заборгованості за рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.03.2019 у справі № 908/2384/18 та/або що між сторонами була укладена відповідна мирова угода на стадії виконання цього рішення.

Крім того, Відповідач в обґрунтування можливості виконання цього рішення у строк 12 місяців посилається на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.06.2020 у справі №908/1463/18, якою було затверджено мирову угоду між АТ «Запорізький завод феросплавів» та ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо сплати заборгованості на користь останнього.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції доречно врахував те, що вказаною ухвалою між сторонами погоджено графік погашення заборгованості з травня 2020 по вересень 2025, тобто Відповідач вже більш як чотири роки отримує відповідні кошти, а отже навпаки може вчасно розраховуватись зі своїми контрагентами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що, крім того, сума стягнутої судом заборгованості в розмірі 103 763,45 грн. є незначною у порівнянні із багатомільйонними сумами боргів та наявних у Відповідача обігових коштів, а тому не може суттєво вплинути на його поточний фінансовий стан.

Більше того, як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, уклавши договір Відповідачу було відомо про строки виконання його зобов`язань з оплати поставленого товару, а тому він як добросовісний учасник господарських відносин мав забезпечити наявність у нього достатньої кількості коштів для здійснення розрахунку з Позивачем у визначений договором строк.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в обґрунтування заяви про надання відстрочки виконання рішення суду Відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, не наведено обставин реальної неможливості виконання ним судового рішення, а тому його заява про розстрочку виконання рішення суду у цій справі на 12 місяців не підлягає задоволенню.

Судова колегія не приймає доводи апеляційної скарги відповідача щодо розстрочення виконання судового рішення на 12 місяців, оскільки місцевим господарським судом було вірно враховано інтереси обох сторін, а також матеріальний та фінансовий стан відповідача, ступінь вини відповідача у виникненні спору, вимоги позивача, а також збалансованість інтересів сторін.

Інші доводи апеляційної скарги не приймаються колегією судів до уваги, оскільки вони жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині та не доводять неправильність чи незаконність прийнятого судового рішення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

З підстав наведеного та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.04.2025 у справі № 908/255/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.04.2025 у справі № 908/255/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Т.А. Верхогляд