ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження у справі
19.09.2025 Справа №905/886/25
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
Ухвалою суду від 08.09.2025 вказану позовну заяву залишено без руху на підставі п.п.2, 3 ч.3 ст.162 та ч.ч.1-3 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та постановлено позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання:
- письмових пояснень щодо дійсного імені (прізвище, ім`я та по батькові) і статусу (фізична особа чи фізична особа-підприємець) суб`єкта, до якого заявлено позов;
- письмових пояснень стосовно ціни позову;
- обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми боргу та документів на його підтвердження (зокрема, в частині сальдо у розмірі 994,65 грн).
Розглянувши матеріали заяви про усунення недоліків та уточненої позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в справі, зважаючи на наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Предметна і суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена у ст.20 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з п.1 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч.2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, іншими актами цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Згідно з ч.1 ст.24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. У ст.ст.25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
Відповідно до ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст.4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями (ст.45 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на положення ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, а також ст.ст.4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.
Частиною 1 ст.50 Цивільного кодексу України передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (ч.2 ст.50 Цивільного кодексу України).
Таким чином, правовий статус фізичної особи-підприємця надає людині з повною цивільною дієздатністю право займатися підприємницькою діяльністю.
Статтею 51 Цивільного кодексу України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Тобто, фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця.
При цьому, правовий статус фізичної особи-підприємця сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.
Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.
З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд встановив, що Гончарук Валерій Олександрович припинив свою підприємницьку діяльність на підставі власного рішення 24.07.2014, відомості про його реєстрацію як фізичної особи-підприємця після 24.07.2014 відсутні.
Таким чином, доводи позивача про те, що договір №180/20 від 01.04.2020 з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії був укладений позивачем з Гончаруком Валерієм Олександровичем саме як з фізичною особою-підприємцем є безпідставними, оскільки станом на 01.04.2020 (момент укладення договору) така особа припинила свою підприємницьку діяльність у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що на момент укладання договору, щодо невиконання якого виник спір, відповідач не був суб`єктом підприємницької діяльності, суд дійшов висновку, що вказаний спір не є спором, що виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності і нормами чинного Господарського процесуального кодексу України не віднесено вирішення такого спору до компетенції господарських судів.
У той же час відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, заявлений до розгляду спір не підлягає розгляду в господарських судах України, а має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.
У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави для відкриття провадження у справі.
Оскільки позовна заява Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради надійшла через систему «Електронний суд», припис ч.4 ст.175 Господарського процесуального кодексу України щодо її фізичного повернення заявнику не підлягає виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 20, 45, 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Роз`яснити позивачу, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.
Повний текст ухвали складено 19.09.2025.
Ухвала набирає законної сили 19.09.2025 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.О.Паляниця