ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3763/15

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" у справі

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Ренійська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України "

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Рені"

про стягнення 56936,65грн

за участю представників:

від позивача- не прибув

від відповідача не прибув

від органу виконання рішень - не прибув

в с т а н о в и в:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.10.2015 (суддя Гуляк Г.І.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагуна-Рені" (68800, Одеська обл.. м. Рені, вул. Дунайська, 188, 9, МФО328209, р/р 7 Південний м. Одеса) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (68802, Одеська обл. м. Рені, вул.. Дунайська, 188, , р/р НОМЕР_1 , АБ Південний у м. Одеса, МФО 328209) заборгованість у сумі 60455,82 гривень ; витрати по сплаті судового збору у сумі 1 827 гривень (всього 62282,82грн).

10.11.2015 на виконання рішення судом видано наказ.

21.08.2025 позивач подав скаргу на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), якою просить суд:

- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.06.2017 про закінчення виконавчого провадження № 49448339 з примусового виконання наказу від 10.11.2015 у справі № 916/3763/15.

- стягнути з Держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр. Берестейський, 14, ) в особі Ренійської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Ренійського морського порту) (68803, Одеська область, Ізмаїльський район, м. Рені, вул. Дунайська, 188, ) судові витрати, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до протоколу авторозподілу від 21.08.2025 скаргу передано на розгляд судді Литвиновій В.В.

Ухвалою від 26.08.2025 суд поновив строк для подання скарги і призначив її розгляд в засіданні 17.09.2025.

Скаржник подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Орган виконання рішень - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) отримав ухвалу в електронному кабінеті 29.08.2025, що підтверджується довідкою.

16.09.2025 через підсистему Електронний суд Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подало до суду заяву, якою просить розглядати скаргу без його участі і просить відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2017 була винесена законно. Крім того, зазначає, що у зв`язку із закінченням строків зберігання матеріали виконавчого провадження знищені.

Відповідач, незважаючи на обов`язок відповідно до ст. 6 ГПК України не зареєстрував електронний кабінет.

З огляду на викладене, суд надіслав ухвалу від 26.08.2025 за адресою місцезнаходження відповідача, яка зазначена в скарзі і загальнодоступній інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань м.Одеса вул. Велика Арнаутська 76, офіс 6.

Однак, ухвала, надіслана відповідачу, повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на викладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд скарги.

В засідання відповідач не прибув і пояснень щодо скарги не подав.

Розглянувши матеріали скарги, суд виходить з наступного.

Постановою ДВС Ренійського РУЮ від 24.11.2015 відкрито виконавче провадження №49448339 (а.с. 216) щодо виконання наказу у цій справі.

Постановою від 02.12.2015 це виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 48501594.

В межах зведеного виконавчого провадження № 48501594 було звернено стягнення на майно боржника -ТОВ «Лагуна-Рені», а саме - майновий комплекс - нежитлова будівля, площею 562,5 м. кв., за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188б.

21.12.2016 відбулись електронні торги з реалізації лоту № 183175: майновий комплекс - нежитлова будівля, площею 562,5 м. кв., за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188 б.

Переможцем електронних торгів було визначено ТОВ "СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ".

Кошти у сумі 6 884 650,00 грн. що надійшли від реалізації майна в подальшому, відповідно до вимог ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", були розподілені наступним чином:

- стягнуті витрати виконавчого провадження на суму 30 135,20 грн.;

- стягнутий виконавчий збір на суму 192 474,05 грн.;

- стягнута заборгованість за виконавчими документами та перераховано стягувачам коштів на суму 1 925 444,47 грн., в тому числі і по виконавчому провадженню № 49448339 кошти у сумі 62 282,82 грн., які були перераховані стягувачу Ренійській філії ДП "АМПУ" згідно до платіжного доручення від 18.01.2017 року № 68.

- повернуто коштів, що залишились на депозитному рахунку після задоволення всіх вимог стягувачів за виконавчими документами, боржнику ТОВ "Лагуна-Рені" на суму 4736596,28 грн.

З огляду на викладене, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А. від 30.06.2017 (а.с. 116) закінчено виконавче провадження № 49448339 з примусового виконання наказу від 10.11.2015 у справі № 916/3763/15, оскільки заборгованість за виконавчим документом, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто в повному обсязі відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Оригінал наказу від 10.11.2015 у справі № 916/3763/15 повернуто виконавчою службою до Господарського суду Одеської області.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час закінчення виконавчого провадження 30.06.2017) виконавче провадження закінчується у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак в подальшому, змінились обставини.

Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 07.06.2017 у справі № 916/24/17, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2017, вищезазначені торги визнано недійсними.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 у справі № 916/3626/20, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 і постановою Верховного Суду від 02.06.2022, частково задоволено позов ТОВ СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ і стягнено з держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області шляхом списання з рахунків державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ суму, сплачену в якості розрахунку за об`єкт нерухомості на прилюдних торгах в розмірі 6 884 650,00 грн, інфляційні збитки в розмірі 159 241,95 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 52 601,94 грн., суму прямих збитків в розмірі 480 235,74 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 113 650,94 грн.

Враховуючи викладене, рішенням суду від 08.01.2025 у справі № 916/4412/24, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2025, стягнуто з Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії ДП Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) (68802, Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, ) на користь Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області (49005, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 21-а, , Одержувач: ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса), , IBAN НОМЕР_2 в Філія - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк") суму коштів у розмірі 62 282,82 грн. (шістдесят дві тисячі двісті вісімдесят дві гривні 82 коп.) та витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

Оскільки рішення у справі № 916/4412/24 набрало законної сили, то позивач 05.06.2025 перерахував Південному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Одеса) 62282,82грн, на підтвердження чого ним надано платіжну інструкцію № 863.

Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно з ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Суд враховує, що органи виконавчої служби з часу винесення спірної постанови зазнали реорганізації.

Як встановлено в рішенні у справі № 916/4412/24 Головне територіальне управління юстиції в Одеській області (код 34929741) перерахувало по виконавчому провадженню № 49448339 кошти у сумі 62 282,82 грн стягувачу - ДП Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії ДП Адміністрація морських портів України згідно платіжного доручення від 18.01.2017 № 68.

Згідно з ч. 4 ст. 74 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Головне територіальне управління юстиції в Одеській області (код 34929741), яке здійснювало перерахування коштів, наразі відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинено.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" від 09 жовтня 2019 року №870 ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1, зокрема, ГТУЮ в Одеській області.

Пунктом 2 цієї постанови утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2, зокрема, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до пункту 3 вказаної постанови установлено, що:

територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції;

здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням міжрегіональних територіальних органів згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Міністерство юстиції;

міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1, зокрема, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головного управління юстиції у м. Севастополі, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

З наведеного слідує, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно з ст. 6 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів систему органів примусового виконання рішень на сьогоднішній день становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Наразі примусове виконання рішень здійснює Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який не має статусу юридичної особи, а є відокремленим підрозділом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (код 43315529).

Саме Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зверталось до суду з позовом у справі № 916/4412/24 і його позовні вимоги були задоволені, тобто факт правонаступництва вже був встановлений.

До того ж суд враховує, що в рішенні ЄСПЛ від 13.01.2011 «Чуйкіна проти України» зазначено, що «ліквідація державної установи без правонаступництва не може звільнити державу від необхідності виконання рішення щодо ліквідованого органу. Суд також зазначив, що «інший висновок дозволить державі використовувати такий підхід, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати свою організаційну структуру, включаючи формування нових органів та ліквідацію старих» (рішення від 15 липня 2010 року у справі «Нікітіна проти Росії» (Nikitina v. Russia), заява № 47486/07, п. 19, наразі ще не набуло статусу остаточного).

Подібний підхід слід застосовувати до судового провадження у справі проти державного органу, в якому особа оскаржує виконавче провадження, враховуючи, що це виконання було і залишається обов`язком держави, незалежно від того, який конкретно орган відповідає за виконання цієї функції у будь-який момент часу.

Тому ліквідація відділу Державної виконавчої служби без правонаступництва у цій справі призвела до відмови заявниці у праві на вирішення суті її позову остаточним рішенням суду щодо відшкодування. Отже Суд доходить висновку, що такою відмовою заявницю було позбавлено права на доступ до суду. Таким чином, у цій справі було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції».

Отже, реорганізація або ліквідація органів виконавчої служби не може бути причиною невиконання рішення у справі № 916/№ 3763/15.

Також суд враховує, що згідно з ч. 3 ст. 342 ГПК України якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.

Враховуючи викладене, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подало до суду пояснення щодо скарги як юридична особа, відокремленим підрозділом якої є орган виконання рішень - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно з ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення сфера регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Войтенко проти України», в якому ЄСПЛ зазначав, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1).

Статтею 339 ГПК України передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з ст. 339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно з ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Позивач посилається на те, що 05.06.2025 він повернув виконавчій службі те, що він отримав на виконання рішення у справі 916/3763/15. Отже, рішення у справі 916/3763/15 залишається невиконане, а виконавче провадження щодо його виконання не здійснюється, оскільки воно наразі закінчене постановою держвиконавця від 30.06.2017.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Виконавчою службою не надано суду доказів того, що виконавче провадження №49448339 відновлено.

Враховуючи, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII) наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим суд погоджується з доводами позивача про те, що постанова, якою закінчено виконавче провадження перешкоджає йому реалізувати свої права на примусове виконання судового рішення.

Разом із цим Закон № 1404-VIII передбачає можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (див. підпункти 6.9, 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 № 910/7310/20 зазначила, що за змістом частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Цей начальник при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Однак можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному частиною третьою статті 74 Закону № 1404-VIII, не позбавляє стягувача можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду, що передбачено частиною першою статті 74 зазначеного Закону та частиною першою статті 339 ГПК України. Такий захист має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 у справі № 910/7310/20 зробила висновок, що в цій ситуації ефективним засобом, здатним відновити право стягувача на примусове виконання остаточного Судового рішення, є скасування Постанови, оскільки після її скасування виконавче провадження в силу частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного судового рішення.

Суд враховує, що наразі рішення у даній справі № 916/3763/15 не виконане, а підставою для відновлення виконавчого провадження може бути лише скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2017 з метою ефективного захисту прав позивача.

Скасування акту означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням. Подібний правовий підхід застосований Верховним Судом у постановах від 22.08.2018 у справі № 925/715/17, від 17.07.2018 у справі № 916/2386/17, від 22.08.2018 у справі № 925/517/17, від 14.09.2022 у справі № 909/298/21, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 911/3342/21, від 10.04.2025 у справі № 910/14396/22.

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) посилається на те, що виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затв. наказом Мін`юсту від 07.06.2017 № 1829/5.

Однак, управління не обгрунтувало, яким чином це може завадити відновленню виконавчого провадження.

Суд відхиляє зазначені посилання управління, оскільки суду не надано документального підтвердження знищення виконавчого провадження, зокрема акту про знищення відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Крім того, суд враховує, що матеріали виконавчого провадження № 49448339 містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Також позивач в скарзі просить про стягнення з Держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Ренійського морського порту) судові витрати, пов`язаних з розглядом справи.

Суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги, оскільки позивач не зазначив, які судові витрати ним понесені.

Позивач додав до скарги платіжну інструкцію від 19.08.2025 № 1375 про сплату 3028 грн судового збору.

Однак, суд зауважує, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору за подання скарги на дії ДВС.

З огляду на викладене, керуючись ст. 234, 235, 342 ГПК України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

2. Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.06.2017 про закінчення виконавчого провадження № 49448339 з примусового виконання наказу від 10.11.2015 у справі № 916/3763/15.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.09.2025

Ухвала набрала законної сили 17.09.205 та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів.

Суддя В.В. Литвинова