ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.09.2025 Справа №905/619/25

за позовом: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, 1, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Скорикова Вячеслава Петровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 342908,83 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Білогубова В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Шипенко М.С. адв.

від відповідача: Жеболенко Г.М. адв.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Скорикова Вячеслава Петровича, м.Слов`янськ про стягнення заборгованості в сумі 342908,83 грн, з яких: 176168,80 грн основна заборгованість, 85485,05 грн пеня, 16471,74 грн 3% річних, 64783,24 грн інфляційні втрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору розподілу природного газу №153т від 01.01.2016, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за отримані у квітні 2022 року травні 2022 року, грудні 2022 року, січні 2023 року січні 2025 року послуги з розподілу природного газу в розмірі 176168,80 грн, що стало підставою для нарахування пені, процентів річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 23.06.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/619/25, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.07.2025 через підсистему «Електронний суд» до господарського суду надійшла заява б/н від 05.07.2025 представниці Фізичної особи-підприємця Скорикова Вячеслава Петровича, за змістом якої відповідач посилався на приписи п.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України та просив суд здійснювати розгляд справи №905/619/25 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.08.2025 задоволено клопотання відповідача, здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач у відзиві б/н від 16.07.2025 просив відмовити у задоволенні позовних вимог частково на загальну суму 241006,65 грн, з яких: сума основного боргу 112977,83 грн, пеня 85393,06 грн, інфляційні витрати 30088,25 грн, 3% річних 12547,45 грн. В обґрунтування відзиву зазначав, що до позову не додано діючу ліцензію на підставі якої підприємство позивача здійснює розподіл природного газу та позовні вимоги є такими, що не відповідають дійсному становищу справ, у зв`язку з чим необхідно:

- застосувати строк позовної давності до суми основного боргу;

- застосувати строк позовної давності в 1 рік щодо нарахування пені;

- застосувати строк позовної давності стосовно нарахування інфляційних витрат та 3% річних.

У відповіді б/н від 17.07.2025 на відзив позивач заперечував проти доводів відповідача та наполягав на задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначав:

- позивач здійснює свою діяльність на підставі ліцензії АЕ №299064, яка видана згідно з постановою №382 від 15.04.2010 Національної комісії регулювання електроенергетики України, переоформленої відповідно до постанови №1007 від 09.06.2011 Національної комісії регулювання електроенергетики України, постанови №1792 від 23.06.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відомості про переоформлення ліцензії, копію якої надано до матеріалів справи, згідно з рішенням №1792 від 23.06.2015 наявні у самій ліцензії навпроти графи «Дата прийняття та номер рішення про видачу ліцензії», а сама постанова НКРЕКП наявна в публічному доступі на веб-сайті Верховної Ради України за посиланням: https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v1792874-15#Text. Крім того, ліцензії розміщені на офіційному веб-сайті позивача в мережі Інтернет за посиланням https://oblgaz.donetsk.ua/litsenzii;

- позивач звернувся до суду з вимогами в межах строку позовної давності, оскільки строки, зокрема, визначені ст.ст.257, 258 Цивільного кодексу України та ст.232 Господарського кодексу України, продовжувались на строк дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тобто з 12.03.2020 по 30.06.2023, надалі такі строки залишались бути продовженими до дня звернення позивача до суду з цим позовом, у зв`язку з введеним в Україні воєнним станом.

Заперечення на відповідь на відзив до господарського суду не надходили.

Ухвалою суду від 14.08.2025 в протокольній формі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.09.2025.

Представники сторін у судове засідання 04.09.2025 з`явились, представник позивача позовні вимоги підтримав, представниця відповідача проти задоволення позову заперечила.

04.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення і проголошення судового рішення до 11.09.2025.

У судовому засіданні 11.09.2025, в присутності представників сторін (у режимі відеоконференції), господарським судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно зі ст.ст.11, 509 вказаного кодексу виникають, зокрема, з договору.

В силу норм ч.1 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За приписами ч.1 ст.634 наведеного нормативно-правового акту договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Як визначено у ч.ч.1, 2 ст.642 вказаного кодексу відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2016 між Приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (Оператор ГРМ) та Фізичною особою-підприємцем Скориковим Вячеславом Петровичем (споживач) був укладений типовий договір №153т розподілу природного газу, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, яка є додатком №2 до договору.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальниками), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно з п.1.2 договору №153т від 01.01.2016 його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2494.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.1.3 договору №153т від 01.01.2016).

За змістом п.2.1 наведеного правочину цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п.2.2 договору №153т від 01.01.2016).

За умовами п.2.3 вказаного договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома споживача його постачальником. За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи (п.3.1 договору №153т від 01.01.2016).

Відповідно до п.п.5.1, 5.3, 5.4 наведеного договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем. Порядок визначення об`єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього договору.

За змістом п.п.6.1, 6.2 договору №153т від 01.01.2016 оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Постановою №2746 від 22.12.2021 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було установлено Приватному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,18 грн за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ).

Отже, як вказує позивач, у спірні періоди 2022-2025 років відповідний тариф становив 1,416 грн за 1 куб. м на місяць (з ПДВ).

Пунктом 12.2 договору №153т від 01.01.2016 (в редакції чинній на момент його укладення) визначено, що якщо в установленому порядку регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Суд зазначає, що під час дії укладеного сторонами правочину редакція типового договору неодноразово змінювалась шляхом прийняття регулятором відповідних постанов. Доказів розірвання договору у спірний період матеріали справи не містять, що свідчить про погодження відповідача з внесеними змінами до договору.

З огляду на наведене, з підписанням вказаного договору, у його сторін виникли взаємні цивільні права та обов`язки. Зокрема, позивач зобов`язався надати обумовлені договором послуги розподілу природного газу, а відповідач здійснити оплату наданих послуг.

Як вказує позивач, у період з січня 2022 року по травень 2022 року, з грудня 2022 року по травень 2025 року Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» надало відповідачу послуги з розподілу природного газу на суму 301641,12 грн та склало щодо цього наступні акти:

- за січень 2022 акт №230/1 від 31.01.2022 на суму 37690,03 грн;

- за лютий 2022 акт №230/2 від 28.02.2022 на суму 37690,03 грн;

- за березень 2022 акт №230/2 від 31.03.2022 на суму 37690,03 грн;

- за квітень 2022 акт №230/3 від 30.04.2022 на суму 37690,03 грн;

- за травень 2022 акт №230/4 від 31.05.2022 на суму 37690,03 грн;

- за грудень 2022 акт №230/5 від 31.12.2022 на суму 37690,03 грн;

- за січень 2023 акт №230/1 від 31.01.2023 на суму 6186,77 грн;

- за лютий 2023 акт №230/2 від 28.02.2023 на суму 6186,77 грн;

- за березень 2023 акт №230/3 від 31.03.2023 на суму 6186,77 грн;

- за квітень 2023 акт №230/4 від 30.04.2023 на суму 6186,77 грн;

- за травень 2023 акт №230/9 від 31.05.2023 на суму 6186,77 грн;

- за червень 2023 акт №230/10 від 30.06.2023 на суму 6186,77 грн;

- за липень 2023 акт №230/5 від 31.07.2023 на суму 6186,77 грн;

- за серпень 2023 акт №230/7 від 31.08.2023 на суму 6186,77 грн;

- за вересень 2023 акт №230/8 від 30.09.2023 на суму 6186,77 грн

- за жовтень 2023 акт №230/11 від 31.10.2023 на суму 6186,77 грн;

- за листопад 2023 акт №230/12 від 30.11.2023 на суму 6186,77 грн;

- за грудень 2023 акт №230/2 від 31.12.2023 на суму 6186,77 грн;

- за січень 2024 акт №230/1 від 31.01.2024 на суму 74,10 грн;

- за лютий 2024 акт №230/2 від 29.02.2024 на суму 74,10 грн;

- за березень 2024 акт №230/3 від 31.03.2024 на суму 74,10 грн;

- за квітень 2024 акт №230/4 від 30.04.2024 на суму 74,10 грн;

- за травень 2024 акт №230/5 від 31.05.2024 на суму 74,10 грн;

- за червень 2024 акт №230/6 від 30.06.2024 на суму 74,10 грн;

- за липень 2024 акт №230/7 від 31.07.2024 на суму 74,10 грн;

- за серпень 2024 акт №230/8 від 31.08.2024 на суму 74,10 грн;

- за вересень 2024 акт №230/9 від 30.09.2024 на суму 74,10 грн

- за жовтень 2024 акт №230/10 від 31.10.2024 на суму 74,10 грн;

- за листопад 2024 акт №230/11 від 30.11.2024 на суму 74,10 грн;

- за грудень 2024 акт №230/12 від 31.12.2024 на суму 74,10 грн;

- за січень 2025 акт №230/1 від 31.01.2025 на суму 74,10 грн;

- за лютий 2025 акт №230/2 від 28.02.2025 на суму 74,10 грн;

- за березень 2025 акт №230/3 від 31.03.2025 на суму 74,10 грн;

- за квітень 2025 акт №230/4 від 30.04.2025 на суму 74,10 грн;

- за травень 2025 акт №230/5 від 31.05.2025 на суму 74,10 грн.

Зазначені акти підписані та скріплені печаткою лише позивача. З боку відповідача вказані акти та рахунки до них не підписані. При цьому, докази надсилання наведених актів та рахунків до них наявні у матеріалах справи.

Згідно з п.6.6 договору №153т від 01.01.2016 надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п.10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

З огляду на наведене, зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з мотивованою відмовою від підписання актів наданих послуг та подальшого вирішення сторонами спірних питань, господарський суд приймає до уваги вищенаведені акти, як належну підставу для виникнення у Фізичної особи-підприємця Скорикова Вячеслава Петровича обов`язку здійснити оплату послуг у відповідному розмірі.

За твердженням позивача, відповідач встановлений договором обов`язок щодо оплати послуг у визначений договором строк та у повному обсязі не здійснив, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги, зокрема, про стягнення основного боргу в сумі 176168,80 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами п.6.6 договору №153т від 01.01.2016 остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Зважаючи на визначені приписи законодавства та умови укладеного між сторонами договору, строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих у період з січня 2022 по травень 2022 та з грудня 2022 по травень 2025 послуг є таким, що настав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач частково сплатив послуги з розподілу природного газу:

- за січень 2022 на суму 37690,03 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача, а саме: платіж від 19.01.2022 на суму 15000 грн, платіж від 25.01.2022 на суму 5000 грн, платіж від 27.01.2022 на суму 17690,03 грн;

- за лютий 2022 на суму 37690,03 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача, а саме: платіж від 16.02.2022 на суму 20000 грн, платіж від 22.02.2022 на суму 17690,03 грн;

- за березень 2022 на суму 37690,03 грн, за рахунок існування переплати в розмірі 92,26 грн та наступних платежів: від 31.05.2024 на суму 5000 грн, від 12.06.2024 на суму 5000 грн, від 16.07.2024 на суму 5000 грн, від 14.08.2024 на суму 5000 грн, від 13.09.2024 на суму 5000 грн, від 07.10.2024 на суму 5000 грн, від 12.11.2024 на суму 5000 грн, від 17.12.2024 на суму 5000 грн (в погашення заборгованості за березень зараховано 2597,77 грн з платежу від 17.12.2024), що підтверджуються випискою по рахунку позивача;

- за квітень 2022 на суму 12402,23 грн, а саме: 2402,23 грн погашено за рахунок частини вищезазначеного платежу від 17.12.2024, та платежів відповідно до виписки по рахунку позивача (платіж від 30.01.2025 на суму 5000 грн, платіж від 23.05.2025 на суму 5000 грн).

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 176168,80 грн.

Посилання відповідача на закінчення строку дії ліцензії та відсутність підстав у суду самостійно з`ясовувати чинність наявної у справі копії ліцензії, за умови, що відповідач цього не пояснив і підтверджуючих документів до матеріалів справи не надав, господарським судом до уваги не приймаються, з огляду на таке.

Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» надано до матеріалів справи копію ліцензії, видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на право здійснення діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, у якій зазначено строк дії з 21.04.2010 по 20.04.2015.

Разом з тим, відповідну ліценцію було переоформлено згідно з постановою №1792 від 23.06.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на що наявне посилання у вказаній ліцензії.

Згідно з відомостями ліцензійного реєстру, ліцензія Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на право здійснення діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ є чинною.

Наразі, постановою №886 від 21.08.2018 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було затверджено Порядок формування, ведення і користування відомостями ліцензійного реєстру Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі Порядок).

За приписами п.п.1, 2 Порядку ліцензійний реєстр Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (далі ліцензійний реєстр) автоматизована система збирання, накопичення, захисту та обліку відомостей про суб`єктів господарювання, діяльність яких підлягає державному регулюванню Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), шляхом ліцензування. Ліцензійний реєстр формується та ведеться Управлінням ліцензування.

У разі зупинення або припинення дії ліцензії за результатами здійснення заходів державного контролю Департамент ліцензійного контролю надає до Управління ліцензування інформацію про припинення або зупинення дії ліцензії не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення (п.5 Порядку).

За змістом п.7 вказаного нормативно-правового акту відомості, що містяться в ліцензійному реєстрі, є відкритими та розміщуються на офіційному вебсайті НКРЕКП до п`ятого числа кожного місяця за формою, наведеною в додатку до цього Порядку. Управління інформації та комунікації оприлюднює оновлений ліцензійний реєстр на офіційному вебсайті НКРЕКП (http://www.nerc.gov.ua/) не пізніше наступного робочого дня з дня його отримання від Управління ліцензування.

З огляду на наведене, суд виходить з того, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» провадить діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на підставі чинної ліцензії.

Поряд з цим, як зазначалось, відомості ліцензійного реєстру є відкритими, його ведення регламентовано постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а отже перевірка судом таких відомостей є цілком правомірною навіть за відсутності у матеріалах справи нормативного акту, яким вирішено відповідне питання.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до п.8.2 договору №153твід 01.01.2016, у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 85485,05 грн пені, нарахованої за загальний період з 12.04.2022 по 17.06.2025.

Розрахунок пені є арифметично вірним.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач заявив до стягнення 3% річних у розмірі 16471,74 грн, нарахованих за загальний період з 12.04.2022 по 17.06.2025, та інфляційну складову боргу у розмірі 64783,24 грн, нараховану за загальний період з квітня 2022 по травень 2025.

Вказані розрахунки є арифметично вірними.

Щодо доводів відповідача про необхідність застосування до вимог позивача про стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат позовної давності, суд зазначає наступне.

За змістом ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.ст.257, 258 вказаного кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В силу норм ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом ч.4 ст.267 вказаного кодексу передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

02.04.2020 набрав чинності Закон України №540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнено п.12 Розділу Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України, наступного змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаним законом також доповнено п.7 Прикінцевих положень Господарського Кодексу України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, та визначав, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020. В подальшому дію карантину неодноразово було продовжено та постановою Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24:00 30.06.2023.

Також, судом враховано, що 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і триває на даний час.

Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, в тому числі п.19, відповідно до змісту якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені в тому числі статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Пунктом 1 Закону України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 №4434-IX пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.

Пунктом 2 того ж Закону визначено, що він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Публікація Закону відбулась 03.06.2025 у газеті «Голос України», тому набрання чинності відбулося 04.09.2025.

З огляду на наведене, були продовжені (а не зупинені) строки, які мали сплинути у період дії карантину та військового стану, зокрема 6-місячний строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, встановлений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, 1-річний строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлений п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України, 3-річний строк загальної позовної давності, встановлений ст.257 Цивільного кодексу України.

У зв`язку з наведеним, посилання відповідача на наявність підстав для застосування до вимог позивача позовної давності є неспроможними.

Таким чином, позов Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до Фізичної особи-підприємця Скорикова Вячеслава Петровича про стягнення 176168,80 грн основної заборгованості, 85485,05 грн пені, 16471,74 грн 3% річних, 64783,24 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Скорикова Вячеслава Петровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, 1, ) основну заборгованість у розмірі 176168,80 грн, 85485,05 грн пені, 16471,74 грн 3% річних, 64783,24 грн інфляційних втрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 11.09.2025.

Повний текст рішення складено 22.09.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О.Паляниця