УХВАЛА

м. Київ

18.09.2025Справа № 910/5970/25

Суддя Н.Плотницька, розглянувши

позовну заяву третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору у справі ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

до Акціонерного товариства "Сенс Банк"

про визнання права на отримання компенсації за примусово вилучені акції в розмірі 0 грн 353536 коп. із розрахунку на одну акцію

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост", ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з вимогами до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про визнання права на отримання компенсації за примусово вилучені акції в розмірі 0 грн 353536 коп. із розрахунку на одну акцію.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують на те, що вони як акціонери були примусово позбавлені своїх акцій і не погоджується із ціною викупу акцій Акціонерного товариства "Сенс Банк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 позовну заяву в частині вимог ОСОБА_4 до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про визнання права на отримання компенсації за примусово вилучені акції в певному розмірі із розрахунку на одну акцію, повернути заявнику без розгляду

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 відкрито провадження у справі № 910/5970/25, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.07.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 відкладено підготовче засіданні до 19.01.2026, залучено до участі у справі ABH Holdings S.A. в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та зупинено провадження у справі до надходження відповіді від компетентних органів іноземних держав на судове доручення про вручення виклику до суду чи інших документів, але не пізніше ніж до 19.01.2026.

01.09.2025 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла позовна заява третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору з вимогами до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про визнання права на отримання компенсації за примусово вилучені акції в розмірі 0 грн 353536 коп. із розрахунку на одну акцію.

В обґрунтування позовних вимог треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору вказують на те, що вони як акціонери були примусово позбавлені своїх акцій і не погоджується із ціною викупу акцій Акціонерного товариства "Сенс Банк". Також обґрунтовуючи вступ у справу № 910/5970/25 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначають, що подають позовну заяву до Акціонерного товариства "Сенс Банк" з предметом позову - про визнання права на отримання компенсації за примусово вилучені акції в певному розмірі із розрахунку на одну акцію, оскільки вони як колишні акціонери ПАТ "Укрсоцбанк" постраждали від неправомірно застосованої до них процедури обов`язкового продажу акцій (сквіз-аут), як і всі позивачі у справі №910/5970/25.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 49 Господарського кодексу України, для того, щоб набути статус третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору повинно бути дотримано декілька критеріїв:

1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору);

2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам);

3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Зважаючи на вказане, саме дотримання цих критеріїв підлягає оцінці при прийнятті рішення щодо вступу у справу третьої особи із самостійними вимогами.

При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини 5 статті 49 та частини 4 статті 180 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 3 статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

На відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Передбачене статтею 49 Господарського процесуального кодексу України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй, а не позивачу, належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним із первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

У постановах від 05.04.2024 у справі №910/10699/21 та від 02.04.2018 у справі №905/121/15 Верховний Суд зазначив, що: 1) самостійність вимог полягає в тому, що саме третя особа перебуває у правовідносинах із відповідачем, і що саме її право порушене. Тобто третя особа із самостійними вимогами заперечує/частково заперечує вимогу(ги) позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь; 2) самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що третя особа вважає, ніби в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, і саме її право порушено відповідачем. Така особа заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Третя особа із самостійними вимогами процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу, а її вимоги до відповідача є конкуруючими із вимогами позивача.

У свою чергу, самостійність вимог полягає в тому, що саме третя особа перебуває у правовідносинах із відповідачем, і що саме її право порушене. Тобто третя особа із самостійними вимогами заперечує/частково заперечує вимогу(ги) позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь (30 серпня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/12744/22 (ЄДРСРУ № 113121834).

При цьому суд звертає увагу на те, що поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Необхідно розрізняти поняття "предмет спору" і "предмет позову". Так, предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (пункт 8.8 постанови Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №904/2181/22).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, предметом первісного позову є вимога ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост", ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 як міноритарних акціонерів ПАТ "Укрсоцбанк" з вимогами до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про визнання права на отримання компенсації за примусово вилучені акції в розмірі 0 грн 353536 коп. із розрахунку на одну акцію.

У свою чергу, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своєму позові до Акціонерного товариства "Сенс Банк" також, просять суд визнати право на отримання компенсації за примусово вилучені акції в розмірі 0 грн 353536 коп. із розрахунку на одну акцію.

Тобто, вимоги третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є самостійними вимогами на предмет спору у розумінні статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а є ідентичними вимогам первісного позову, без наявності характеру самостійності.

При цьому судом враховано, що зв`язок вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами первісних позивачів є лише опосередкованим, оскільки останні є міноритарними акціонерами ПАТ "Укрсоцбанк".

А відтак, у разі задоволення позову первісних позивачів, підлягатиме і захисту ймовірне порушене право/законний інтерес ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у правовідносинах, що склались між ними та відповідачем.

Оскільки позовна заява, з якою звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по своїй суті не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у цій справі розумінні вимог частини першої сстатті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про повернення, відповідно до статті 180 Господарського процесуального кодексу України, позовної заяви заявникам.

Водночас необхідно зауважити, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можуть звернутися із самостійним/ми позовом/ами, якщо вони вважають, що Акціонерне товариство "Сенс Банк" порушило їх права як міноритарних акціонерів ПАТ "Укрсоцбанк".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 180, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про визнання права на отримання компенсації за примусово вилучені акції в розмірі 0 грн 353536 коп. із розрахунку на одну акцію, та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду(частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька