ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність

16 вересня 2025 року м. Тернопіль Справа № 921/510/25
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О. розглянувши

за участю секретаря судового засідання Дідур А.М.

розглянув у підготовчому засіданні заяву без номера від 27.08.2025 (вх.№578 від 28.08.2025) ОСОБА_1 , с.Личківці Чортківського району Тернопільської області

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

за участю представників:

заявника: Півторак В.М., адвокат, ордер серії ВО №1113479 від 08.08.2025.

Зміст поданої заяви, позиція заявника.

ОСОБА_1 , с.Личківці Чортківського району Тернопільської області звернувся 27.08.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС до Господарського суду Тернопільської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

У своїй заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає, що стосовно нього існують підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, передбачені п. 2 та п. 4 ч. 2 ст. 115 КУзПБ, а саме боржник припинив виконання зобов"язань у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, а також у нього існують інші обставини, котрі свідчать про неможливість найближчим часом виконати грошові зобов"язання перед кредитором - ОСОБА_2 в розмірі 988 666грн 56коп.

Дана сума боргу стягнута за рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.05.2025 у справі №607/10582/23 про поділ спільного майна подружжя. Приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. на підставі виконавчого листа №607/10582/23 від 17.06.2025 відкрито 18.06.2025 виконавче провадження №78402730, в межах якого виконавцем цього ж дня накладено арешт на майно та кошти боржника.

Щодо іншої підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, тобто наявності ознак загрози неплатоспроможності вказує про те, що є безробітним, не перебуває у трудових відносинах з жодним роботодавцем, немає відкритих рахунків в банківських установах, не здійснює підприємницької діяльності та не зареєстрований як підприємець, що в сукупності значно ускладнює його платоспроможність та унеможливлює здійснити сплату разовим платежем суми коштів кредитору ОСОБА_3 .

У підготовчому засіданні представник заявника підтримав заяву з підстав, наведених у ній та з посиланням на долучені документи. Звернув увагу, що подана заява спрямована на подальшу реструктуризацію заборгованості заявника перед кредитором, а не прощення чи її списання боргів. Відсутність у заявника грошових коштів, а також важке фінансове становище призвело до того, що заявник упродовж двох місяців не виконав платежів в погашення існуючого грошового зобов`язання (повністю чи частково) перед ОСОБА_2 , що також свідчить про наявність ознак загрози його неплатоспроможності. Вказує, що квартира АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання боржника та членів його сім`ї, в тому числі його неповнолітнього племінника.

Щодо правильності заповнення декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність представник заявника зазначив, що суд на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не може здійснювати їх перевірку на предмет повноти та достовірності, оскільки такі функції віднесено до повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника, а їх не виправлення тягне відповідні правові наслідки для боржника в подальшому.

Процесуальній дії у справі.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 заяву розподілено на розгляд судді Андрусик Н.О.

Ухвалою суду від 02.09.2025 заяву без номера від 27.08.2025 (вх.№578 від 28.08.2025) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду у підготовчому засіданні, яке призначено на 16.09.2025; явку в підготовчому засіданні боржника визнано обов`язковою; зобов`язано боржника надати письмові документально підтверджені пояснення з посиланням на докази чи існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності - за наявності) (п.4 ч.2 ст.115 КУзПБ).

У підготовче засідання боржник особисто не з`явився, а про причини неявки суду не повідомив. Присутній представник боржника повідомив суду, що у нього відсутня інформація щодо місця знаходження боржника, а договір про надання професійної правничої допомоги з боржником укладено в електронній формі.

В підготовчому засіданні адвокат Півторак В.М. підтримав доводи, наведені у заяві та просив суд відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

16.09.2025 перед підготовчим засіданням представником ОСОБА_2 , адвокатом Парубієм Іваном Миколайович, який діє на підставі ордеру серії ВО №1116915 від 16.09.2025, подано заяву без номера від 16.09.2025 (вх.6521) про залучення до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача.

У підготовчому засіданні адвокат Парубій І.М. підтримав подане клопотання та просив суд його задовольнити. Зазначив, що майнові вимоги ОСОБА_2 підтверджуються рішенням суду про поділ спільного сумісного майна подружжя, згідно з яким ОСОБА_1 повинен виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за частки квартири, набутої у шлюбі; водночас просив суд відкласти судове засідання для ознайомлення з матеріалами справи та надати доступ до справи.

Представник боржника заперечив проти клопотання, зазначивши, що нормами Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено такого правового статусу учасника провадження у справі про неплатоспроможність як третьої особи з самостійними вимогами. Натомість, у випадку відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_3 вправі заявити грошові вимоги до ОСОБА_1 та набути статусу кредитора у справі.

Розглянувши заяву про залучення третьої особи суд враховує таке.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КузПБ), цей Кодекс регулює особливості провадження у справах про банкрутство (неплатоспроможність), включаючи процесуальні, майнові та інші відносини між боржником, кредиторами, арбітражним керуючим тощо. Кодекс має спеціальні норми, які деталізують порядок розгляду справ, зокрема щодо сторін, учасників, строків, доказування та процедур.

У справах про неплатоспроможність норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет над нормами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки КУзПБ є спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані з банкрутством (неплатоспроможністю), тоді як ГПК України застосовується субсидіарно. Це випливає з принципу lex specialis derogat generali (спеціальний закон має перевагу над загальним).

Згідно з Кодексом України з процедур банкрутства, сторонами провадження у справі про неплатоспроможність є боржник та кредитори. Це випливає з визначень, що наведені у статті 1 КУзПБ, де сторони визначаються як ключові суб`єкти з протилежними інтересами: боржник, який прагне реструктуризації або звільнення від боргів, та кредитори, які прагнуть задоволення своїх вимог.

Щодо учасників провадження, то такі особи окрім сторін, включають арбітражного керуючого, державний орган з питань банкрутства, представника працівників боржника, уповноважену особу засновників (учасників) боржника, а також інших осіб у випадках, передбачених Кодексом (стаття 4 КУзПБ)

Порядок набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про неплатоспроможність визначається статтею 45 КУзПБ, за приписами якої кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство

Набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку.

Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13.

Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 913/444/18).

Тобто, порядок набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство є чітким, зрозумілим та однозначним; таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.

Ураховуючи наведене, а також приписи статей 1, 45, 47 КУзПБ, лише за сукупністю, встановлених КузПБ дій (пред`явлення грошових вимог, доведення свого права вимоги перед судом, розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора), правомірність його набуття, визнання судом) кредитор може набути правового статусу учасника у справі про неплатоспроможність.

У даному випадку, ОСОБА_3 , маючи до боржника грошові вимоги, які підтверджуються судовим рішенням, звернулася до суду із заявою про залучення її до участі у справі про неплатоспроможність боржника в якості третьої особи, тоді як спеціальним законом про банкрутство передбачено можливість участі такої особи в якості кредитора боржника та лише після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

На цей час, судом лише вирішується питання про відкриття провадження про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, суд відмовляє у задоволенні заяви без номера від 16.09.2025 (вх.6521 від 16.09.2025), як передчасно поданої та такої, що не узгоджується з нормами спеціального закону.

За результатами підготовчого засідання 16.09.2025 судом оголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Розглянувши в підготовчому засіданні надані заявником документи, дослідивши надані суду докази, проаналізувавши наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

У преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою "Відновлення платоспроможності фізичної особи" Кодексу України з процедур банкрутства.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець акцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення (повне або часткове) від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, з огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи ініціювати справу про свою неплатоспроможність (стаття 116 Кодексу України з процедур банкрутства), цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеним у пунктах 44-51 постанови від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

За приписами абзаців 4, 13 ст. 1 КУзПБ боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 1 ст.115 КУзПБ визначено, що провадження у справі про неплатоспромож-ність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в ч. 2 ст. 115 цього Кодексу, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20).

Наявність у боржника майна не виключає можливості існування в нього прострочених зобов`язань перед його кредиторами, як однієї із підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №916/106/22 та від 29.07.2021 у справі №909/1028/20).

Згідно з ч. 1 ст. 116 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч.ч. 2, 3 ст. 116 КУзПБ визначено зміст заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та перелік додатків, який має бути додано до заяви.

Системний аналіз ст. 113, ч.ч. 1, 2 ст. 116 КУзПБ свідчить, що про наявність наведених підстав у кожному конкретному випадку мають свідчити достатні фактичні обставини, з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

При ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 листопада 2022 року у cправі № 909/937/21).

У поданій заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає, що у нього існують підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, передбачені п.2 ч.2 ст.115 КУзПБ, тобто боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, а також підстави, передбачені п.4 ч.2 ст.115 КУзПБ, існує загроза неплатоспроможності.

ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 11.11.1998 Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 30.01.1994 у селі Личківці Гусятинського району (тепер - Чортківський район) Тернопільської області.

Зі змісту заяви слідує, що у заявника на праві власності є квартира АДРЕСА_1 та відсутнє майно, яке перебуває у застава (іпотеці). За останні три роки до подання заяви про порушення справи про неплатоспроможність боржником не вчинялися жодні правочини про відчуження належного боржнику майна.

Відповідно до інформації з Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» №ФОВА-002607890 станом на 19.11.2024 ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.

За даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого перерахованого) податку та військового збору №1916-25-11051 від 09.07.2025 за період з січня 2025 року по травень 2025 року він не отримував доходів (інформація станом на 09.07.2025).

Боржник вказує, що не перебуває в трудових відносинах з жодним роботодавцем, що значно ускладнює його платоспроможність. Трудова книжка у нього відсутня, а індивідуальні відомості про страховий стаж відсутні в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відповідь Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області від 19.08.2025 №1900-0604-8/38729).

У Деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік, станом на 01.07.2025 боржником зазначено про відсутність у нього доходів, відкритих рахунків в банківських установах, однак зазначено про наявність готівкових коштів в сумі 50 000грн 00коп.

Боржником повідомлено, що він не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 5 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства боржником у деклараціях зазначено, що до членів його сім`ї належить сестра - ОСОБА_4 та племінник - ОСОБА_5 .

У власності сестри боржника перебуває квартири АДРЕСА_2 (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №441166738 від 27.08.2025), а у племінника відсутні об`єкти на праві власності (Інформаційна довідка з Реєстру №441168257 від 27.08.2025).

Щодо доводів заявника про неможливість виконання ним грошового зобов`язання перед ОСОБА_2 в розмірі 988 666грн 56коп., що підтверджено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.05.2025 у справі №607/10582/23 про поділ спільного майна подружжя, то суд зазначає наступне.

З долученої до заяви копії рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.05.2025 у справі №607/10582/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/127441210) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя вбачається, що з огляду на неподільність майна (квартири) судом припинено в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право спільної власності на це майно ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 виділено у власність квартиру, пл. 83,9 кв.м. по АДРЕСА_3 , присудивши на користь ОСОБА_2 стягнення з відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири в розмірі 977 309,00 грн та судові витрати 11 357,56 грн (всього - 988 666грн 56 коп.). Дане судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку 17.06.2025 (Інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень - https://reyestr.court.gov.ua).

Міськрайонним судом встановлено, що з 06.09.2005 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, про що складено актовий запис за №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 06 вересня 2005 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/20370/20 від 21.02.2021. За час перебування у шлюбі подружжя, отримуючи доходи в Королівстві Іспанія, 17.04.2008 придбали 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , право власності за якою зареєстровано за ОСОБА_1 , про що свідчить Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 22.04.2008 Великоберезовицькою селищною радою. Станом на 12.08.2024 ринкова вартість цієї квартири становила 1 954 618,00 грн.

Судом констатовано, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та підлягає поділу.

Відтак, судом, з метою відновлення порушених майнових прав ОСОБА_3 , ухвалено рішення про поділ спільного майна подружжя, встановивши, що ОСОБА_3 бажає одержати грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири в розмірі 977309,00 грн за належну їй частку у спільному майні та припинити своє право спільної власності, ухвалено рішення про виділ у власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_4 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію.

18.06.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. на підставі заяви ОСОБА_3 , виконавчого листа №607/10582/23 від 17.06.2025, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, відкрито виконавче провадження №78402730 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_4 в розмірі 977309грн та судових витрат в розмірі 11357,56 грн.

Того ж дня, приватним виконавцем винесено постанови:

- про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , на підставі якої 18.06.2025 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №60370629 про обтяження майна боржника;

- про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Окрім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого є відкритою для безоплатного цілодобового доступу судом з`ясовано, що ОСОБА_3 в межах цивільної справи №607/10582/23 зверталася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту (заборони відчуження) на квартиру АДРЕСА_4 , та належить ОСОБА_1 . У заяві про забезпечення позову заявниця вказувала, що ОСОБА_1 постійно перебуває за межами України, а саме в Іспанії, де працює та отримує дохід. Відповідно, заявниця вважала, що очевидним є той факт, що при стягненні коштів, визначених рішенням суду буде неможливим звернути стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , а іншого майна у ОСОБА_1 на території України немає, автомобілі чи інші рухомі речі, які б належали йому на праві власності і перебували на території України та на які можна було б звернути стягнення, відсутні.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.06.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/128019362) у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено у зв`язку з недоведеністю наявністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявницею не підтверджено намір боржника відчужити належну йому квартиру, а також що невжиття заходів забезпечення позову будь-яким чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи порушує права та інтереси ОСОБА_3 .

Окрім того, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі №607/10582/23 про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи її відсутністю постійного доходу, що ускладнює матеріальне становище та не дає можливості своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання перед ОСОБА_3 . Зазначив, що має на утриманні матір - ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю 3 групи та потребує лікування, а також до 25.04.2025 - батька ОСОБА_7 , що потребувало коштів на лікування, а після смерті - на поховання. У цій заяві ОСОБА_1 зазначав, що ним отримано дохід за травень 2025 року в розмірі 500 євро, що підтверджено довідкою з ПІССІЛОР С КООП від 31.05.2025.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/128762301) задоволено заяву ОСОБА_1 та розстрочено виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року у справі №607/10582/23 строком до 01 травня 2026 року із щомісячним погашенням боргу за серпень 2025 року в розмірі 108597,00 грн та в період з вересня 2025 по квітень 2026 року в розмірі 108589,00 грн, починаючи з 01 серпня 2025 року.

У наданому господарському суду Конкретизованому списку кредиторів та боржників ОСОБА_1 вказано про існування боргу лише перед ОСОБА_2 в розмірі 988666,56 грн, що виник з 17.06.2025.

У відповідності до положень ст. 116 КУзПБ обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, покладений на заявника.

Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинен розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, що також передбачено п.п. 3, 14 ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

Окрім того, положення КУзПБ визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Заявником не повідомлено у заяві суду інформації про те, що заборгованість за судовим рішенням від 06 травня 2025 року у справі №607/10582/23 розстрочена до 01 травня 2026 року, а натомість зазначено про те, що він припинив виконувати дане грошове зобов`язання протягом 2 місяців у зв`язку з відсутністю коштів та не взмозі разово погасити борг перед кредитором.

Дані твердження спростовуються встановленими та наведеними вище обставинами, адже станом на дату подання заяви 28.08.2025 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, ухвала Тернопільського міськрайонного суду від 09.07.2025 року про розстрочення виконання рішення набрала чинності, заявнику зміст ухвали був достеменно відомий, відтак, ця ухвала підлягала виконанню лише з серпня 2025 року, тобто у заявника на дату звернення із заявою про неплатоспроможність не сплив кінцевий термін оплати першого щомісячного платежу у розмірі 108 597,00 грн. (такий строк спливає в останній день місяця).

Суд враховує, що станом на дату розгляду заяви (16 вересня 2025 року) перший платіж за серпень 2025 року не сплачено (за твердженням заявника), утім графік платежів є реалістичним з урахуванням наявного у боржника майна (квартири) як активу боржника та отриманих ним доходів в Королівстві Іспанія, розмір яких (500 Євро) наведено в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2025. При цьому заявником не надано доказів відсутності у нього доходів в Королівстві Іспанія в період протягом трьох останніх років перед зверненням до суду із заявою про неплатоспроможність, а також протягом періоду з травня 2025 року по дату подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність 28.08.2025.

Варто зауважити, що наявність графіка платежів (розстрочки) також виключає загрозу неплатоспроможності, якщо боржник має активи для виконання.

Таким чином, боржником не підтверджено наявність обох підстав, визначених ним у заяві для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки відсутні докази припинення внесення платежів у розмірі більше 50 відсотків упродовж двох місяців, адже розстрочка виконання судового рішення передбачає планові платежі, а перше прострочення в оплаті (серпень 2025) не досягає критерію "двох місяців"; також не підтверджено інших обставин, котрі свідчать що найближчим часом заявник не зможе виконати грошові зобов"язання перед ОСОБА_2 , з огляду на наявність доходу, отриманого за межами України, нерухомого майна в Україні та факт розстрочки в оплаті боргу.

Реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи, тому надання повної і достовірної інформації у декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи (подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20).

КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, передбачає закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ).

Зміст положень статей 123, 126 КУзПБ свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

У силу пункту 11 частини 3 статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, серед іншого, додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства. Наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 затверджено форму Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність. Пунктом 4 Розділу "Примітки" зазначеного вище Наказу встановлено, що декларація заповнюється власноруч або з використанням засобів комп`ютерної техніки українською мовою та не повинна містити виправлень, підчисток, помарок, дописок і закреслень.

Таким чином, декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника.

Із змісту декларацій боржника вбачається, що до складу членів його сім`ї належать: сестра ОСОБА_4 ; племінник ОСОБА_5 .

Однак, заявником не зазначено жодних відомостей про його матір - ОСОБА_6 та померлого батька ОСОБА_7 , які за твердженням представника заявника, померли у 2025 році, проте жодних документів на підтвердження даних обставин до заяви не долучено.

Крім того, навіть у разі підтвердження даних обставин, у деклараціях за 2022-2024, січень-квітень 2025 року вказані особи повинні бути відображені як члени сім"ї заявника, а також відображені відомості про їх доходи, зокрема пенсія матері по інвалідності та майно, утім декларації не містять будь якої інформації про них, що може свідчити про умисне замовчування такої.

При цьому суд відзначає, що включення до кола членів сім`ї батьків, осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, пояснюється фідуціарним, зазвичай, характером відносин боржника з цими особами (обов`язок діяти якнайкраще в інтересах таких осіб), що може сприяти ухиленню від виконання боржником зобов`язань перед кредиторами шляхом перереєстрації майна (майнових прав) на цих осіб. До цих зловживань правом боржник може вдатись незалежно від того, що ці особи проживають окремо від боржника, не пов`язані з ним спільним побутом та сімейними правами і обов`язками.

Таке розуміння застосування поняття "член сім`ї" у процедурі провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи дає підстави для висновку про включення до кола членів сім`ї боржника у частині п`ятій статті 116 КУзПБ осіб, які не є членами сім`ї в розумінні статті 3 СК України, оскільки не є особами, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки.

Відмінність поняття "член сім`ї боржника", визначеного законодавством у сфері неплатоспроможності та наведеного у частині п`ятій статті 116 КУзПБ, додатково пояснюється відсутністю використання у цій частині бланкетної норми з посиланням на положення СК України, іншого нормативно-правового акта.

Положення частини п`ятої статті 116 КУзПБ самостійно і вичерпно врегульовують зміст поняття "член сім`ї боржника", яке є спеціальним, встановленим саме для цілей визначення змісту правовідносин щодо відновлення платоспроможності фізичної особи. Положення статті 3 СК України для регулювання відносин у процедурі розгляду справ про неплатоспроможність фізичних осіб не застосовуються.

З урахуванням вищенаведеного у сукупності, судове тлумачення частини п`ятої статті 116 КУзПБ, з огляду на мету правового регулювання відносин неплатоспроможності боржників- фізичних осіб, дає підстави для висновку, що до членів сім`ї такого боржника в обов`язковому порядку необхідно віднести його дітей (у тому числі повнолітніх), батьків та осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, незалежно від того, що вони не проживають з ним спільно, не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків.

Тому, з огляду на проживання боржника та отримання доходу в Королівстві Іспанія (як мінімум у травні 2025 року), що встановлено ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2025, боржник неправомірно не включив до Декларації інформації щодо власних доходів, отриманих за межами держави Україна та інформації про його батьків. Крім того, довідки органу реєстрації про склад сім"ї заявника, останнім також не додано до заяви, що також позбавляє суд можливості перевірити достовірність вказаних у деклараціях відомостей.

Боржник повинен усвідомлювати, що ризики зазначення неповної інформації у декларації покладаються саме на боржника. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 916/2372/20.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що декларації про майновий стан заявника, у яких не вказано всіх членів сім`ї боржника не відповідають принципам повноти та достовірності, а також нормам ч.5 ст. 115 КУзПБ.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, акцентував, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна.

Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 ЦК України.

Таким чином, до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (п.3 ч. 2 ст. 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (п.4 -11 ч. 3 ст.116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проєкт плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (ч. 4 ст. 116, ч. 7 ст. 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (ст. 125 КУзПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (ч. 1 ст.128 КУзПБ).

Зміст долученого заявником проекту Плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 не узгоджується з правовою природою процедури реструктуризації боргів у справі про неплатоспроможність фізичної особи. Так, посилаючись на пандемію COVID-19, військову агресію росії відносно вільної, суверенної незалежної держави України, що викликало до важкості ведення бізнесу, що в подальшому призвело до неможливості боржника ОСОБА_1 відповідати за своїми зобов`язаннями в сумі 988666,56грн., заявник запропонував протягом 60 місяців виплачувати ОСОБА_2 по 3000грн. щомісяця, тобто згідно Плану реструктуризації сума, що буде сплачена боржником становить 180000грн., а сума що підлягає списанню (прощенню) становить 808666,56грн.

Щодо матеріального стану, то слід зазначити, що обставини пандемії ковід 2019 року та збройна агресія росії жодним чином не могли спричинити скрутний фінансовий стан боржника, чи унеможливити виконання зобов"язань боржником перед ОСОБА_2 , адже такі зобов"язання виникли лише в червні 2025 року.

Також у Плані реструктуризації не зазначено джерел отримання боржником доходів у сумі 8000грн в місяць, які заявник планує отримати. Натомість, заявник пропонує спосіб погашення кредиторських вимог шляхом списання значної їх частини (понад 88%) без наведення об`єктивних причин, які б унеможливлювали якнайбільше їх погашення (повне або часткове) протягом максимального строку, визначеного КУзПБ, зважаючи на специфіку виникнення суми заборгованості - відшкодування компенсації вартості частки спільної власності майна подружжя.

План реструктуризації не передбачає виконання зазначених зобов"язань ОСОБА_1 його сестрою - ОСОБА_4 , котра проживає (зареєстрована) в даній квартирі, є офіційно працевлаштованою, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії або інших правочинів згідно з цивільним законодавством, як це передбачено пунктом 4 частини 3 статті 124 КУзПБ.

Тобто за змістом проєкту Плану реструктуризації ОСОБА_1 намагається використати процедуру неплатоспроможності для списання більшої частини своїх боргів без ужиття реальних заходів для їх реструктуризації та подальшого якнайповнішого погашення, він також повністю не розкрив дійсну інформацію щодо свого матеріального становища, не вказав членів сім"ї, до яких віднесено батьків боржника, не здійснив висвітлення реальних доходів і витрат своїх та членів сім`ї.

Зокрема, заявник не повідомив про розстрочку виконання судового рішення, на підставі якого у нього виникло єдине грошове зобов`язання, через неможливість виконання якого ним подано заяву про неплатоспроможність, навпаки зазначив, що дане зобов"язання підлягає виконанню разово, а не поетапно.

Також судом не встановлено і заявником документально не підтверджено наявності інших обставин неплатоспроможності (ст.115 КУзПБ), оскільки графік розстрочки виконання судового рішення дозволяє виконати зобов`язання до 01.05.2026 без значного ризику, ним не надано доказів відсутності доходів чи інших перешкод, а лише зазначено про відсутність трудових відносин та відсутність трудової книжки, що не може свідчити про неможливість виконання ОСОБА_1 грошового зобов"язання та підтверджувати неплатоспроможність.

Висновок суду.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

ЄСПЛ під час розгляду справ неодноразово звертав увагу, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див. mutatis mutandis - з урахуванням відповідних відмінностей рішення ЄСПЛ від 22.06.2006 у справі "Miholapa v. Latvia" (Михолапа проти Латвії), від 31.05.2007 у справі "Andrejeva v. Latvia" (Андрєєва проти Латвії), від 21.10.2011 у справі "Дія-97" проти України").

Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою справу, зокрема докази, в умовах, які не ставлять її в суттєво невигідне становище у порівнянні з опонентом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 03.05.2016 у справі "Летінчич проти Хорватії" (Letincic v. Croatia)).

Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (постанови Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №757/28231/13-ц, від 06.07.2022 у справі №910/6210/20).

Відповідно до ч. 1 ст. 119 КУзПБ у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

Надавши оцінку поданим боржником доказам про наявність існування заборгованості перед кредитором та обставинам неможливості їх сплатити, суд, на підставі вищенаведеного та відповідно до положень ч. 3 ст. 13, ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, перевіривши відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до статті 116 КУзПБ та з`ясувавши на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених ч. 2 ст. 115 КУзПБ, заслухавши пояснення представника боржника, вважає, що наявні у справі документи не підтверджують наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (п.1 ч.4 ст. 119 КУзПБ) .

Керуючись статтями 1, 2, 9, 113, 115, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 4, 6, 42, 46, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , с. Личківці Чортківського району Тернопільської області, - відмовити.

2. Заяву №1 від 25.08.2025 арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича про участь у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарсько процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено 22.09.2025.

Суддя Н.О. Андрусик