РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025Справа № 910/16151/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Трейд Індекс Компані

до Акціонерного товариства Українська залізниця

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю Трейд Індекс Компані (далі - ТОВ Трейд Індекс Компані, позивач) надійшла позовна заява до Акціонерного товариства Українська залізниця (далі - АТ Українська залізниця, відповідач) про стягнення 240 434,68 грн., з них: основного боргу 216 000,00 грн., збитків від інфляції 24 207,47 грн. та 0,1% річних 229,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю № ПЗ/НХ-23995/НЮ від 25.10.2023 в частині повної та своєчасної оплати поставленого ТОВ Трейд Індекс Компані товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2025 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки. Цією ж ухвалою було відмовлено у клопотанні ТОВ Трейд Індекс Компані про витребування доказів.

20.01.2025 від АТ Українська залізниця надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що 26.12.2023 року в інформаційній системі автоматизації казначейських функцій IT-Еnterprise була сформована заявка на оплату № 1012611 на суму 216 000,00 грн. контрагенту ТОВ Трейд Індекс Компані, та 28.12.2023 року передана в Державну казначейську службу України для оплати. 30.12.2023 року вищезазначена заявка була відхилена Державною казначейською службою України з приміткою Повернення коштів відповідно до статей 3, 23 та 57 Бюджетного кодексу України. Таким чином, заявка № 1012611 на суму 216 000,00 грн. була не оплачена не з вини АТ "Українська залізниця", а з причин відхилення платежу Державною казначейською службою України. Також, на думку відповідача, у силу приписів пункту 9.10 договору він звільнений від сплати позивачу нарахованих штрафних санкцій, відшкодування збитків та відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

22.01.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив суд позов задовольнити та зазначав, що заперечує проти тверджень відповідача, викладених у поданому відзиві, вважав їх безпідставними, а 24.01.2025 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив позивача, у яких відповідач наполягав на своїй позиції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 було відмовлено у задоволенні клопотання АТ Українська залізниця Про розгляд справи за правилами загального позовного провадження за участі сторін, а також було задоволене клопотання «Про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено Державну казначейську службу України.

04.02.2025 від третьої особи надійшли додаткові пояснення по справі, у яких останній виклав свої доводи про неможливість здійснити перерахування коштів відповідно до вимог бюджетного законодавства.

28.07.2025 від сторін до суду надійшли додаткові пояснення по суті спору.

Так, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив та інші заяви по суті справи, а також додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2023 року між ТОВ Трейд Індекс Компані (постачальник) та АТ Українська залізниця (покупець, залізниця) був укладений договір про закупівлю № ПЗ/НХ-23995/НЮ (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язалося поставити та передати у власність залізниці товар (привід моторний) для завершення робіт по проекту "Реконструкція споруд залізниці з електрифікацією дільниці Васильків Васильків ІІ регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" у Київській області" (завершення робіт), а залізниця прийняти й оплатити зазначений товар на умовах цієї угоди (п. 1.1, 1.2).

Кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник товару визначаються у специфікації № 1 (додаток 1) до цього договору (п. 1.3 договору).

Відповідно до пункту 1.8 договору останній виконується в рамках реалізації програм та здійснення заходів для завершення робіт за бюджетною програмою КЕКВ: 3210 Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям) відповідно до: постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування"; порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для оновлення рухомого складу для перевезення пасажирів, будівництва та реконструкції об`єктів інфраструктури суб`єктів господарювання залізничного транспорту державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 травня 2023 року № 517.

У пунктах 4.1, 4.2 договору сторони погодили, що постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (Delivered Duty Paid поставка з оплатою мита відповідно до правил "Інкотермс" у редакції 2020 року). У випадку наявності розбіжностей між умовами цього договору та правилами "Інкотермс" у редакції 2020 року, умови цього правочину матимуть перевагу. Поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки залізниці, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Строк поставки товару протягом 15 календарних днів з моменту надання письмової рознарядки. Місце поставки товару: Київська область, Броварський район, село Шевченкове, або інший підрозділ залізниці, вказаний у рознарядці на поставку товару. Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару.

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару або видаткової накладної (пункт 4.6 договору).

Пунктами 6.1 та 6.3 вказаного правочину передбачено, що залізниця оплачує поставлений товар за ціною, вказаною у специфікації № 1 (додаток 1) до договору. Ціна товару включає вартість товару, тари (упаковки), а також інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням цієї угоди. Загальні ціна договору становить 180 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до частини 1 статті 23 Бюджетного кодексу України (далі БК України) покупець здійснює фінансування будь-яких витрат, передбачених цим правочином, лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань. Усі видатки покупця за цим договором здійснюються виключно за рахунок бюджетних коштів, передбачених у Законі України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" за бюджетною програмою КЕКВ: 3210 Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям) (пункти 7.1, 7.2 договору).

За умовами пунктів 7.3, 7.4 вказаного правочину розрахунки за ним проводяться в безготівковій формі за платіжними реквізитами, вказаними в договорі та/або у відповідних рахунках постачальника. Розрахунки проводяться на підставі оформленого належним чином акта прийому-передачі товару/видаткової накладної, після отримання покупцем бюджетних призначень відповідно до статтей 48, 49 БК України, протягом 14-ти робочих днів з моменту підписання актів прийому-передачі товару/видаткової накладної.

Відповідно до пунктів 15.1, 15.2 договору останній діє з дня його укладення та протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні, але не пізніше ніж до 31 грудня 2023 року. Закінчення строку дії цього правочину не звільняє сторін від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо поставки й оплати товару.

У специфікації № 1 (додаток 1 до договору) сторони погодили найменування, технічні характеристики, кількість і вартість товару для поставки, а саме: привод рухомий моторний УМП-ІІ УХЛ1, 2022 року виготовлення, кількістю 2 шт., загальною вартістю 216 000,00 грн з ПДВ

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання умов спірного правочину, на підставі підписаної уповноваженими представниками АТ Українська залізниця заявки-рознарядки № НХП33-04/6405 від 08.11.2023, ТОВ Трейд Індекс Компані поставило, а відповідач отримав, обумовлений сторонами товар на загальну суму 216 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 39 від 15.11.2023, актом прийому-передачі товару від 15.11.2023, підписаними обома сторонами без зауважень, ТТН № 37 від 15.11.2023, податковою накладною № 47 від 15.11.2023, та квитанцією про її реєстрацію 17.11.2023 у ЄРПН, рахунком на оплату № 39 від 15.11.2023.

Проте, відповідач свої зобов`язання виконав неналежним чином, вартість поставленого товару позивачу не оплатив, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у вказаній сумі.

Щодо посилань відповідача на умови договору про оплату товару після отримання покупцем бюджетних призначень відповідно до статтей 48, 49 БК України, суд зазначає, що відповідно до статті 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Вказівка у договорі на те, що відповідач здійснює оплату після зарахування покупцеві бюджетних коштів відповідно до БК України, не може бути відкладальною обставиною у розумінні статті 212 ЦК України, оскільки відкладальною є та обставина, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, та яка обумовлює настання чи зміну і прав, і обов`язків для обох сторін правочину. Тобто, сторони в момент укладення договору можуть визначити обставину, у випадку настання якої виникне зобов`язання між сторонами, тобто права і обов`язки у обох сторін.

Отже, відкладальна обставина повинна мати вірогідний характер, однак сторонам завчасно невідомо, чи матиме місце така обставина; при цьому, сторони не можуть впливати на настання такої обставини. Обумовлення сторонами виникнення між ними певного господарсько-правового зобов`язання настанням певної обставини може здійснюватись саме на етапі укладення договору, тобто сторони визначають, що при умові настання погодженої умови між сторонами виникнуть відповідні правовідносини за договором. Однак, настання такої умови впливає на настання прав і обов`язків у обох сторін договору. Водночас, зазначення у договорі про настання обов`язку з оплати товару з виникненням певної відкладальної обставини вже після здійснення поставки товару суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України). Так, бюджетні кошти в необхідному розмірі можуть взагалі не надійти на рахунок покупця, а отже обов`язок з оплати може ніколи не настати.

Разом із цим, згідно зі статтею 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Приписами статті 252 ЦК України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною 1 статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи вищевказані приписи чинного законодавства, положення укладеного між сторонами договору щодо здійснення відповідачем оплати придбаного товару за умови наявності бюджетних асигнувань не є ані визначенням строку/терміну виконання зобов`язання залізницею (адже це не є подією, яка має неодмінно настати), ані відкладальною обставиною, так як у даному випадку вона стосується лише обов`язків відповідача по оплаті товару, а відповідно до частини 1 статті 212 ЦК України відкладальна обставина має змінювати права та обов`язки обох сторін.

Одночасно, судом враховано, що залізницею до відзиву долучено копію направленої Казначейству заявки на оплату товару за договором від 26.12.2023 № 1012611 на загальну суму 216 000,00 грн, разом з інформацією щодо історії зміни статусів документу, з якої вбачається, що вказаний документ був скріплений печаткою відповідача та відправлений до Казначейства лише 28.12.2023 об 11:32:48 год та відхилений останнім 30.12.2023 в 00:38:18 год із приміткою: Повернення коштів відповідно до статей 3, 23, 57 Бюджетного кодексу України.

Згідно з пунктом 2.6 Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності про виконання державного та місцевих бюджетів в органах Казначейства, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 жовтня 2013 року № 885, регламент роботи органів Казначейства по завершенню бюджетного періоду та на початку нового бюджетного періоду щороку затверджується наказом організаційно-розпорядчого характеру Казначейства України. Регламентом затверджуються, зокрема, термін (час і дата) прийняття електронних документів клієнтів із системи дистанційного обслуговування Клієнт казначейства Казначейство до облікових систем АС Є-Казна та граничний термін (час і дата) здійснення органами Казначейства оплати (виконання) зареєстрованих платіжних доручень (інструкцій) за видатками/витратами державного/місцевих бюджетів та інших клієнтів.

Відповідно до Регламенту роботи органів Казначейства у період завершення бюджетного 2023 року та початку 2024 року, затвердженого наказом Казначейства від 27 листопада 2023 року № 299, останнім днем проведення платежів клієнтів органів Казначейства визначено 27 грудня 2023 року, зокрема: прийняття електронних документів клієнтів із системи дистанційного обслуговування Клієнт казначейства Казначейство до облікових систем АС Є-Казна здійснюється до 27 грудня 2023 року до 17:30 год, а виконання зареєстрованих платіжних інструкцій за видатками/витратами державного/місцевих бюджетів, а також платежами інших клієнтів та іншими платежами за 2024 рік здійснюється органами Казначейства до 23:00 год 27 грудня 2024 року.

Крім того, 12.12.2023 на офіційному веб-сайті Казначейства за посиланням: https://www.treasury.gov.ua/, було розміщено інформацію про те, що останнім днем проведення платежів за видатками клієнтів органів Казначейства в бюджетному 2023 році є 27 грудня 2023 року. Також 27 грудня 2023 року до 17:30 год завершується прийняття електронних документів клієнтів із системи дистанційного обслуговування Клієнт-казначейства Казначейство до облікових систем АС Є-Казна Доходи, АС Є-Казна.

Відтак, оскільки відповідач фінансується з державного бюджету, то останній не міг бути необізнаним про дату (27.12.2023 до 17:30 год) останнього дня проведення платежів за видатками клієнтів органів Казначейства, тобто, подаючи на виконання заявку 28.12.2023 відповідач міг і повинен був знати про їх відхилення Казначейством.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а тому посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування як на підставу невиконання своїх грошових зобов`язань є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №910/4926/19, від 30.03.2020 у справі №910/3011/19 та від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17.

Отже, факт відсутності бюджетного фінансування (бюджетних асигнувань) у будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань по оплаті поставленого йому товару, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з АТ Українська залізниця 216 000,00 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 24 207,47 грн. та 0,1 % річних у сумі 229,57 грн. за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 9.2 договору сторони погодили, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим правочином становить 0,1% річних від простроченої суми грошових зобов`язань.

Отже, зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 0,1 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Здійснивши перевірку правильності нарахування матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 24 207,47 грн. та 0,1 % річних у сумі 229,57 грн., тобто, у сумах, заявлених позивачем.

Отже, позов ТОВ Трейд Індекс Компані підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем у вигляді судового збору на суму 2 885,34 грн. та витрат на правничу допомогу на суму 16 812,00 грн., суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 16 812,00 грн. позивач надав копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5352 від 28.09.2021, виданого адвокату Терезі Ю.О.; договору про надання правничої допомоги 06/09-2024_3 від 06.09.2024, укладеного ТОВ Трейд Індекс Компані з адвокатом Терезою Ю.О., а також додаткові угоди № 3 від 06.09.2024, № 4 від 25.12.2024 до нього; рахунку-фактури № 8 від 03.03.2025 на суму 16 812,00 грн.; акта наданих послуг № 3 від 03.03.2025, платіжної інструкції № 607 від 15.04.2025.

Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даному випадку суд враховує наступні критерії для визначення розміру витрат на правову допомогу: категорію справи (пов`язана із договірними правовідносинами); характер спірних відносин та значення справи для сторін; кількість наданих суду пояснень та доказів представниками сторін; обсяг виконаної адвокатом роботи та витраченого часу під час підготовки позову; формування та викладення позиції представником позивача на кожний довід відповідача.

У той же час, суд приймає до уваги те, що обсяг виконаної адвокатом роботи під час розгляду справи не вимагав значних витрат часу та вмінь для формування правової позиції для кваліфікованого юриста; спір, що розглядався судом, не є складним. Також під час розгляду справи судом не проводились додаткові процесуальні дії, а предметом спору було стягнення заборгованості за поставлений товар. Окрім цього суд враховує, що позивач звертався з аналогічними підставами та предметом спору, а тому позивачем не здійснювалось відшукування нових доказів на підтвердження своїх доводів.

Крім того, суд враховує наявність заперечень відповідача щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу.

Відповідно до позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 08.02.2022 у справі № 910/20792/20, при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатом таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тому, з метою дотримання критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, суд вважає за доцільне встановити розмір судових витрат ТОВ Трейд Індекс Компані на професійну правничу допомогу у сумі 12 000,00 грн. та покласти їх на відповідача разом з судовим збором у сумі 2 422,40 грн. (враховуючи коефіціент 0,8) відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-237, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Індекс Компані" (01024, місто Київ, вулиця Круглоуніверситетська, будинок 7, офіс 29; ідентифікаційний код 43604088) основний борг у сумі 216 000,00 грн. (двісті шістнадцять тисяч гривень), збитки від інфляції у сумі 24 207,47 грн. (двадцять чотири тисячі двісті сім гривень 47 копійок), 0,1% річних у сумі 229,57 грн. (двісті двадцять дев`ять гривень 57 копійок), витрати правничої допомоги у сумі 12 000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок), судовий збір у сумі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18 вересня 2025 року.

Суддя О.В. Котков