ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/1518/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюк І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретарі судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

ТОВ «Пирятинський Делікатес» - адвокат Шапор Л.П.

ТОВ «БУЗЬКІ ПОРОГИ» - адвокат Беженару О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025

по справі №915/1518/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський Делікатес»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ»

про: стягнення грошових коштів у розмірі 1 207 942,23 грн., з яких: 303 838, 23 грн. пені та 904 104, 00 грн. 20 % штрафу.

суддя суду першої інстанції Семенчук Н.О.

місце винесення рішення: м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області, вул.Фалєєвська, 14,

повний текст рішення складено та підписано 23.04.2025

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пирятинський Делікатес» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ» про стягнення грошових коштів у розмірі 1 207 942,23 грн., з яких: 303 838, 23 грн. пені та 904 104, 00 грн. 20 % штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ» було неналежно виконано умови Договору поставки №4810 від 13.03.2024, в частині своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим утворилася відповідна заборгованість перед позивачем.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Бузькі-Пороги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Пирятинський Делікатес:

- 151 919,12 грн. пені;

- 452 052,00 грн. 20 % штрафу;

- 18 119, 13 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Обґрунтування судового рішення.

В мотивах прийнятого судового рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені та штрафу на 50% та стягнути з відповідача пеню у розмірі 151 919,12 грн. (303 838,23 грн. - 50%) та штраф у розмірі 452 052,00 грн. (904 104,00 грн. - 50%).

Також, суд зазначив, що застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025 у справі № 915/1518/24; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю та стягнути з ТОВ «Пирятинський Делікатес» на користь ТОВ «Бузькі-пороги» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 13 589,36 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги:

1. Суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не дослідивши вплив права вибору покупцем кількості товару на строк виконання зобов`язання та не оцінивши належним чином лист-гарантію від 28.03.2024;

2. Визнав встановленим факт прострочення відповідача на момент подання позову, хоча з урахуванням прострочення кредитора строк виконання зобов`язання на момент подання позову ще не настав;

3. Зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, щодо наявності підстав для стягнення штрафних санкцій та їх розміру;

4. Порушив норми процесуального права щодо оцінки доказів та обґрунтування судового рішення та неправильно застосував норми матеріального права, не застосувавши положення ст. 613 ЦК України щодо прострочення кредитора та не врахувавши належним чином положення ст. 233 ГК України щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

Доводи інших учасників провадження у справі.

13.06.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Пирятинський Делікатес надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилається на те, що рішення суду було ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

14.05.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025 по справі №915/1518/24.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2025.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №915/1518/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/1518/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025 по справі №915/1518/24 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

05.06.2025 матеріали справи №915/1518/24 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025 по справі №915/1518/24.

Вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025 по справі №915/1518/24 поза межами строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України, у розумний строк.

Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025 по справі №915/1518/24 на 16.09.2025 о 14:30 год.

У зв`язку з перебуванням судді Принцевської Н.М. з 09.09.2025 до 10.10.2025 у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 365 від 15.09.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025, для розгляду справи №915/1518/24 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 прийнято справу № 915/1518/24 до провадження у зміненому складі суддів: головуючий суддя Філінюк І.Г. судді: Аленін О.Ю., Богатир К.В.

В судовому засіданні 16.09.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ» надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Пирятинський Делікатес» заперечував щодо доводів та вимог апеляційної скарги.

16.09.2025 оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

13.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ-ПОРОГИ» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПИРЯТИНСТКИЙ ДЕЛІКАТЕС» (покупець) укладено договір поставки № 4810.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію: Кукурудза, українського походження, насипом.

Відповідно до п. 1.2 договору поставка товару здійснюється на умовах DAР (delivered at place - постачання в місці призначення) - відповідно до міжнародних умов торгівлі Інкотермс 2020. У випадку, якщо будь-яке з положень цього договору суперечитиме відповідним умовам Інкотермс, застосовуються умови цього договору.

Відповідно до п. 1.3 договору місце поставки - Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Сухомлинська, 12 (надалі - місце поставки або термінал).

Відповідно до п. 1.4 договору строк поставки - до 27.03.2024 включно.

Відповідно до п. 1.5 договору кількість товару, що підлягає поставці відповідно до цього договору, складає - 1000.000 мт (одна тисяча тонн 00 кілограмів) +/- 10,0% (десять) відсотків за вибором покупця.

Відповідно до п. 1.6 договору ціна товару за одну метричну тонну складає: - для кукурудза 5087,72 (п`ять тисяч вісімдесят сім гривень 72 копійки) без ПДВ.

Відповідно до п. 3.1 договору поставка здійснюється шляхом надання товару в розпорядження покупця на території терміналу на транспортних засобах, готових до розвантаження. Датою поставки є дата вивантаження транспортного засобу у місці поставки, про що складається видаткова накладна на партію товару. Право власності на товар та ризики його пошкодження/загибелі переходить від постачальника до покупця з моменту приймання товару покупцем у місці поставки, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною.

Відповідно до п. 3.2 договору поставка здійснюється автомобільним або залізничним транспортом за узгодженням сторін.

Відповідно до п. 3.3 договору постачальник зобов`язаний оформити залізничні накладні та товарно-транспортні накладні згідно з інструкціями покупця; інструкція щодо здійснення поставки та заповнення супровідних товаро-транспортних документів при поставці автомобільним та залізничним транспортом надсилаються покупцем шляхом електронного листування (e-mail) на електрону адресу постачальника або з застосуванням мессенджера Telegram. При поставці автотранспортом постачальник зобов`язаний забезпечити товар, що відвантажується, оригіналами товарно-транспортних накладних у кількості 5 (п`ять) шт., оформленими згідно з інструкціями покупця, з обов`язковим зазначенням номеру цього договору в ТТН. Покупець має право не здійснювати оплату за товар до моменту приведення постачальником товарно-транспортних/залізничних накладних у відповідність до інструкцій покупця. У випадку, якщо в п.1.3 даного договору визначено декілька альтернативних місць поставки товару, точне місце поставки визначається за вибором покупця.

Відповідно до п. 5.3 договору оплата за поставлений товар здійснюється покупцем у наступному порядку:

5.3.1 перерахування 86% вартості поставленого товару здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту фактичного отримання товару у місці поставки та після отримання покупцем:

- реєстру вивантаженого товару з переліком транспортних одиниць, залізничних накладних або ттн, ваги брутто і нетто (на вимогу покупця);

- копії ТТН з відміткою терміналу про прийняття товару при поставці автомобільним транспортом або залізничних накладних (на вимогу покупця);

- рахунка-фактури;

- видаткових накладних;

- копії посвідчення якості на товар (форма №42) - при поставці залізничним транспортом;

- копій протоколів на вміст ГМО і показники безпеки - при поставці залізничним транспортом;

- копії карантинних та ветеринарних сертифікатів - при поставці залізничним транспортом (за вимогою Покупця); -

- копія довідки виробника (на вимогу покупця).

5.3.2 перерахування 14% вартості поставленого товару здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання покупцем:

- податкових накладних/розрахунку коригування до податкової накладної, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН) і оформлених згідно з вимогами чинного податкового законодавства;

- оригіналу довідки виробника (на вимогу покупця);

- оригіналів ТТН з відміткою терміналу про вивантаження товару або завірені терміналом копії - у разі поставки автомобільним транспортом або копія завірених постачальником залізничних накладних при поставці залізничним транспортом;

- копії завірених підписом та печаткою постачальника документів (договір з виробником, видаткові накладні, форми державного статистичного спостереження №4-сг та №29-сг) - у разі, якщо постачальник є першим посередником;

- завірена постачальником копія заповнених форм державних статистичних спостережень №29-сг підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду та форми №4-сг посівні площі сільськогосподарських культур виробника товару - у разі, якщо постачальник є виробником;

- оригінал довідки виробника (на вимогу покупця).

Відповідно до п. 5.4 договору покупець має право не здійснювати оплату за поставлений товар до моменту отримання належно оформлених документів, зазначених у п.3.3, п.5.3.1 та п.5.3.2 договору, але залишає за собою право оплатити вартість товару, визначену з урахуванням положень цього договору, безпосередньо на підставі цього договору, незалежно від отримання документів від постачальника.

У відповідності до п 6.1 договору сторона, яка порушила умови договору, відшкодовує іншій стороні завдані своїми діями чи бездіяльністю збитки в повному обсязі, в порядку, передбаченому чинним законодавством та цим договором.

Відповідно до п 6.2 договору у випадку порушення встановлених цим договором строків поставки товару або недопоставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ від вартості не поставленого в строк товару за кожний день прострочення; сплата пені не звільняє постачальника від виконання зобов`язань з поставки та відшкодування покупцю збитків у повному обсязі.

Відповідно до п 6.3 договору за не поставку, недопоставку або прострочення поставки товару, більш ніж на 5 (п`ять) календарних днів, постачальник виплачує покупцю штраф у розмірі 20% вартості непоставленої партії товару та відшкодовує документально підтверджені збитки покупця.

Згідно з п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2024 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з цього договору.

Відповідно до п. 7.5 договору обмін документами за цим договором здійснюється в електронній формі із застосуванням та у відповідності до положень Закону України «Про електронні довірчі послуги», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Для договору та будь-яких документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення, незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до п. 7.6 договору пропозиція укласти договір (оферта), підписана однією стороною та надіслана іншій стороні в електронній формі з використання програмного забезпечення M.E.Doc та/або сервісу Вчасно є чинна протягом 5-ти (п`яти) робочих годин (09.00 - 18.00) з моменту відправлення такої пропозиції іншій стороні; договір вважається підписаним у разі прийняття/акцептуванні оферти шляхом накладення електронного підпису стороною що отримала оферту протягом вищезазначеного строку.

Відповідно до п. 7.7 договору сторони погодили, що направлення кореспонденції здійснюється за поштовими та електронними адресами, зазначеними у розділі 8 Реквізити сторін або з застосуванням програмного забезпечення M.E.Doc та/або сервісу «Вчасно».

В матеріалах справи на підтвердження укладення між сторонами договору поставки №4810 в електронній формі наявний протокол руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій, а також універсальний документ № 4810 від 13.03.2024.

На виконання умов Договору поставки № 4810 від 13.03.2024 відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар (кукурудзу) у кількості 220,6 МТ на суму 1 255 268,35 грн. Без ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 38 від 23.03.2024.

Підставою поставки товару у видатковій накладній вказано договір № 4810 від 23.03.2024.

Позивач за поставлений товар розрахувався повністю на суму 1 255 268,35 грн., що підтверджується платіжними інструкціями, а саме:

- № 18016421 від 29.03.2024 на суму 1 079 530, 78 грн.;

- № 18017013 від 12.04.2024 на суму 175 737,57 грн.

У листі-вимозі про виконання зобов`язань від 29.11.2024 №29/11-24 позивач повідомив відповідача, зокрема, про те, що за договором поставки №4810 від 13.03.2024 станом на 29.11.2024 постачальник не виконав своїх зобов`язань та не здійснив поставку покупцю товару у кількості 779,400 МТ (сімсот сімдесят тонн чотириста кілограмів), на загальну вартість 4 520 520 грн. 00 коп. з ПДВ 14%, у зв`язку з чим просив здійснити протягом трьох календарних днів з моменту отримання цього листа сплату штрафних санкцій у розмірі 1 207 942,23 грн., що складаються з: штрафу у розмірі 20% від вартості непоставленого товару, що складає 904 104, 00 грн. та пені за 6 місяців з моменту прострочення виконання зобов`язання, що складає 303 838, 23 грн. На підтвердження направлення вказаного листа відповідачу засобами електронного зв`язку в матеріалах справи наявний протокол руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій, а також універсальний документ №29/11-24 від 29.11.2024.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №4810 від 13.03.2024 в частині повної та своєчасної поставки товару стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення 303 838, 23 грн. пені та 904 104, 00 грн. штрафу.

Джерела права та позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п 6.2 договору у випадку порушення встановлених цим договором строків поставки товару або недопоставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ від вартості не поставленого в строк товару за кожний день прострочення; сплата пені не звільняє постачальника від виконання зобов`язань з поставки та відшкодування покупцю збитків у повному обсязі.

Відповідно до п 6.3 договору за не поставку, недопоставку або прострочення поставки товару, більш ніж на 5 (п`ять) календарних днів, постачальник виплачує покупцю штраф у розмірі 20% вартості непоставленої партії товару та відшкодовує документально підтверджені збитки покупця.

Так, позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 303 838,23 грн. нараховану за період з 28.03.2024 по 27.09.2024 на суму заборгованості 4 520 520,00 грн., розмір якої є обґрунтованою.

Також, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 20% за недопоставку товару, більш ніж на 5 (п`ять) календарних днів у розмірі 904 104,00 грн. на суму заборгованості 4 520 520,00 грн., розмір якого є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України (який був чинний на час виникнення спірних відносин) у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною ж третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Колегія суддів відмічає, що судова практика щодо застосування вказаних норм ГК України та ЦК України наразі є усталеною (див. зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 923/587/20, від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19, від 02.12.2020 у справі № 913/698/19, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, від 19.01.2021 у справі № 920/705/19, від 27.01.2021 у справі № 910/16181/18, від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 11.03.2020 у справі № 910/16386/18, від 09.07.2020 у справі № 916/39/19, від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20, від 13.04.2021 у справі № 914/833/19, від 22.06.2021 у справі № 920/456/17) і відповідно до неї при визначенні розміру неустойки судам належить керуватися наступними загальними підходами (правилами):

- обидва кодекси містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але ГК України вказує на неспівмірність розміру штрафних санкцій з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як ЦК України виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення;

- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;

- довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання;

- неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення;

- закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення;

- чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;

- підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір таких санкцій саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

Тобто при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій судам належить брати до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.

При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236 - 238 ГПК України).

Так, стаття 86 ГПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 ГПК України).

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

З обставин цього спору вбачається, що така оцінка була вірно проведена місцевим господарським судом щодо наявність підстав для зменшення розміру пені та штрафу на 50% та стягнути з відповідача пеню у розмірі 151 919,12 грн. (303 838,23 грн. - 50%) та штраф у розмірі 452 052,00 грн. (904 104,00 грн. - 50%). Ця мотивація співпадає із усталеними підходами, які склалися в судовій практиці при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки і протилежні доводи касаційної скарги у цій частині є необґрунтованими.

Колегія суддів констатує, що аргументи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судами положень частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України в цілому не спростовують висновок суду першої інстанції, оскільки розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.

Крім того, колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо ненастання строку виконання зобов`язань внаслідок прострочення кредитора, відповідно до наступного.

Кількість Товару, що підлягав поставці згідно пункту 1.5. Договору складала 1000.000 МТ (одна тисяча тонн 00 кілограмів) +/- 10.0 % (п`ять) відсотків за вибором Покупця. Пунктом 1.4. Договору передбачено, що Товар має бути поставлено у строк до 27.03.2024 (включно).

Згідно з п. 1.6. Договору ціна Товару за одну метричну тонну у заліковій вазі складає:5 087.72 (п`ять тисяч вісімдесят сім гривень 72 копійки ) без ПДВ. До вищевказаної ціни Товар також додається 14% ПДВ.

На виконання умов Договору Відповідачем поставлено товар лише у кількості 220,6 МТ на суму 1 255 268, 35 грн., що підтверджується видатковою накладною № 38 від 23.03.2024 року.

Зазначена кількість Товару була прийнята Позивачем у повному обсязі, без використання свого права на застосування +/- 10% від поставленого Товару.

29 листопада 2024 року Позивачем засобами електронного зв`язку направлено лист-вимогу про виконання зобов`язань (вих. № 29/11-24) з пропозицією Покупцю протягом 3 (трьох) банківських днів з дня отримання цього листа-вимоги допоставити Товар у кількості 779.400 МТ (сімсот сімдесят тонн чотириста кілограмів) та здійснити сплату штрафних санкцій у розмірі 1 207 942 грн. 23 коп. (один мільйон двісті сім тисяч дев`ятсот сорок дві гривни двадцять три копійки), що складаються з: - штрафу у розмірі 20% від вартості непоставленого Товару, що складає складає 904 104 грн. 00 коп. (дев`ятсот чотири тисячі сто чотири гривні 00 копійок); - пені за 6 місяців з моменту прострочення виконання зобов`язання, що складає 303 838 грн. 23 коп. (триста три тисячі вісімсот тридцять вісім гривень двадцять три копійки).

Матеріали справи не містять доказів, здійснення відповідачем сплати штрафних санкцій, а ні допоставки Товару.

Щодо доводів скаржника про наявність підтвердження згоди позивача на відстрочення виконання зобов`язання, колегія суддів зазначає наступне.

У листі-гарантії від 28.03.2024 року № 28/03-24, на який посилається скаржник зазначено, що «Цим листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський Делікатес» висловлює свою повагу та підтверджує свою зацікавленість в довготривалій та взаємовигідній співпраці. Крім того, надаємо підтвердження, що у разі належного виконання з Вашого боку взятих на себе зобов`язань щодо поставки товару по Договору поставки № 4810 від 13.03.2024 року, не будемо мати претензій та відповідно штрафних санкцій щодо не виконання Договору поставки № 3830 від 19.12.2023 року.»

Тобто, цим листом надавалась гарантія не застосування штрафних санкцій за іншим договором у разі, якщо ТОВ «Бузькі Пороги» належно виконають договір № 4810 від 13.03.2024 року, що є предметом розгляду у цій справі. Таким чином, вищенаведені доводи апелянта з посиланням на лист-гарантію від 28.03.2024 року № 28/03-24 не знаходять свого підтвердження та є необґрунтованими.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.04.2025 у справі № 915/1518/24 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «БУЗЬКІ ПОРОГИ».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.09.2025.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.