СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Харків Справа № 922/1560/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.

за участю представника Харківської міської ради та представника ТОВ "С.К.С.М."

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.07.2025 у справі № 922/1560/25

за позовом Харківської міської ради, м-н Конституції, 7, м. Харків, 61058,

до відповідача ТОВ "С.К.С.М.", вул. Енергетиччна, буд. 18, м. Харків, 61036,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.07.2025 у справі № 922/1560/25 задоволено клопотання ТОВ «С.К.С.М» про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/15896/25.

Господарський суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі, оскільки її подальший розгляд безпосередньо залежить від вирішення адміністративної справи №520/15896/25, яка перебуває на розгляді Харківського окружного адміністративного суду. Саме в цій справі встановлюються обставини щодо правомірності чи неправомірності дій та бездіяльності Харківської міської ради і Головного управління Держгеокадастру у Харківській області при визначенні нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки та видачі витягу від 15.04.2021 №1957, який є основним доказом у господарській справі та використаний для розрахунку розміру безпідставно збережених коштів.

Таким чином, доки не буде вирішено питання щодо чинності й правильності зазначеного витягу, господарський суд об`єктивно не може оцінити належність і допустимість цього доказу та визначити правильний розмір позовних вимог. Встановлені в адміністративній справі факти матимуть преюдиційне значення для спору про стягнення орендної плати.

Харківська міська рада з ухвалою суду першої інстанції не погодилась, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.07.2025 у справі № 922/1560/25 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, скаржник зазначає, що:

- адміністративний спір стосується перевірки правомірності дій та бездіяльності органів влади щодо внесення змін до Державного земельного кадастру й правильності застосування певних коефіцієнтів при визначенні нормативної грошової оцінки землі. Водночас предметом розгляду у господарській справі є стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою без оформленого права. Тому навіть можливе скасування чи зміна витягу з нормативної грошової оцінки не перешкоджає господарському суду оцінювати наявні у справі докази та ухвалювати рішення. Факт існування іншої справи не може автоматично свідчити про об`єктивну неможливість розгляду спору, адже господарський суд уповноважений самостійно досліджувати належність і допустимість доказів;

- суд першої інстанції не врахував висновків викладених у постанові Верховного Суду у справі №922/1644/20, в якій розглядався аналогічний спір та була скасована ухвала суду про зупинення провадження у справі.

26.08.2025 від ТОВ "С.К.С.М." надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Обґрунтовує відзив тим, що:

- предмет спору у справі №922/1560/25 безпосередньо пов`язаний із правильністю визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки саме на підставі витягу від 15.04.2021 №1957 Харківська міська рада розрахувала суму безпідставно збережених коштів. При цьому у витязі використано коефіцієнт функціонального використання землі 1,2, хоча, на думку відповідача, до земель запасу (код 16.00) мав застосовуватися коефіцієнт 0,1, що у 12 разів менше. Внаслідок цього розмір нормативної оцінки та, відповідно, сума позову була завищена;

- в адміністративній справі №520/15896/25, яка перебуває на розгляді Харківського окружного адміністративного суду, якраз і досліджуються ці обставини: правомірність чи протиправність бездіяльності Харківської міської ради щодо невнесення змін до кадастру; законність дій Держгеокадастру щодо незастосування понижуючих коефіцієнтів; а також питання скасування самого витягу №1957;

- господарський суд не має юрисдикції самостійно оцінювати законність дій або бездіяльності органів влади при формуванні витягу з нормативної грошової оцінки. Такі питання віднесені до адміністративної юрисдикції. Відтак місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про об`єктивну неможливість вирішення справи №922/1560/25 до завершення розгляду адміністративної справи;

- 21.08.2025 Харківський окружний адміністративний суд уже ухвалив рішення у справі №520/15896/25, яким підтвердив правомірність позиції відповідача, і це рішення додане до відзиву як доказ;

- у справі №922/1644/20 предметом адміністративного провадження було оскарження дій ГУ Держгеокадастру щодо застосування коефіцієнта Км3 при видачі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку, а також вимога зобов`язати орган влади видати новий витяг із застосуванням іншого коефіцієнта. Тобто досліджувалось питання про конкретне коригування коефіцієнтів при формуванні витягу для іншої земельної ділянки. Натомість у справі №922/1560/25, на думку відповідача, спірні обставини інші: у даній справі вирішальним є питання правильності визначення нормативної грошової оцінки у витягу №1957 від 15.04.2021, правомірність чи неправомірність дій і бездіяльності Харківської міської ради та ГУ Держгеокадастру щодо його формування. Тобто мова йде не про «технічне» застосування коефіцієнта, а про принципову законність самого витягу як доказу.

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.

11.09.2025 витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з відрядженням судді Стойки О.В., сформовано новий склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.

У судове засідання від 15.09.2025 з`явився представник Харківської міської ради та представник ТОВ "С.К.С.М.".

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини справи.

Позивач - Харківська міська рада, м. Харків звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М.", м. Харків, в якій просить стягнути з відповідача 12959242,20 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельної ділянки по вул. Енергетичній, 18-А у м. Харкові з кадастровим номером :02:002:0059 за період з 01.01.2020 року по 28.02.2022. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

24.06.2025 через систему "Електронний суд", Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." подано клопотання (вхідний №14866) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/15896/25.

Суд першої інстанції задовольнив клопотання ТОВ «С.К.С.М» про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/15896/25.

Означене стало підставою для звернення Харківської міської ради до апеляційного суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом апеляційного розгляду у даній справі є законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

З огляджу на викладене, апеляційний суд має встановити, чи правомірно місцевий суд зупинив провадження у справі і чи міг суд ухвалити рішення не зупиняючи провадження у справі у зв`язку з розглядом адміністративної справи.

За частиною першою статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Водночас, як верховенство права, так і розумність строків розгляду справи судом належить до основних засад (принципів) господарського судочинства за частиною третьою цієї ж статті.

Аналізуючи питання зупинення провадження у господарській справі, апеляційний суд виходить з того, що цей правовий інструмент процесуального законодавства зумовлює тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи та щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Глава 8 розділу ІІІ ГПК України містить норми, які регулюють залишення позову без розгляду, зупинення і закриття провадження у справі.

Зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків (частина перша статті 117 ГПК України), який продовжується з дня поновлення провадження у справі (частина друга статті 117 ГПК України), а самі випадки, які регламентують зупинення провадження у справі чітко передбачені статтями 227, 228 ГПК України і є вичерпними.

Положення статті 227 ГПК України передбачають обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Пункт п`ятий частини першої статті 227 ГПК України визначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт четвертий частини першої статті 229 ГПК України).

Досліджуючи питання дотримання судом під час зупинення провадження норм процесуального права, зокрема, пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України Верховний Суд виходить з системного аналізу цього пункту через призму завдань та основних засад господарського судочинства, закріплених у частині першій, пунктах 1, 4, 10, 11 частини третьої статті 2 ГПК України, а також умов застосування цього пункту, якими є:

- об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто, неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом у іншій справі;

- пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення;

- обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Тобто, колегія суддів зазначає, що:

- по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього;

- по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо;

- по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Вказаний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду узгоджується із постановою Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі №357/10397/19.

Водночас, за приписами пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як вже зазначалось, предметом позову у справі, що розглядається, є стягнення з відповідача 12 959 242,20 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельної ділянки по вул. Енергетичній, 18-А у м. Харкові з кадастровим номером :02:002:0059 за період з 01.01.2020 по 28.02.2022.

Підставою позовних вимог у даній справі є користування відповідачем спірною земельною ділянкою без виникнення права користування.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 904/4737/18 та від 28.09.2020 у справі №922/4073/19).

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (постанови Верховного Суду від 28.09.2020 у справі № 922/4073/19, від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18).

Відповідно статей 20, 23 Закону України "Про оцінку земель", витяг про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки є одним із належних доказів на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати чи повернення безпідставно збережених грошових коштів фактичним землекористувачем без оформлення орендного договору.

Отже, при розгляді даної справи підлягають встановленню такі обставини, як правильність розрахунку безпідставно збережених коштів на підставі даних про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, визначених у витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, для встановлення розміру орендної плати.

Судами встановлено, що на підтвердження позовних вимог Харківською міською радою додано до позовної заяви Витяг від 15.04.2021 №1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, виданого Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Згідно вказаного витягу нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки визначена у розмірі 156 323 790,00 грн.

Харківська міська рада, посилаючись на Витяг від 15.04.2021 №1957, здійснивши власний розрахунок ціни позову шляхом множення нормативно грошової оцінки визначеної витягом від 15.04.2021 №1957 з урахуванням коефіцієнтів індексації на ставку річної орендної плати на коефіцієнт складних інженерно-геологічних умов на коефіцієнт розміру земельної ділянки, дійшла висновку, що сукупний розмір безпідставно збережених Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С.М." коштів за спірною земельною ділянкою у спірний період складає 12 959 242,20 грн.

З наведеного слідує, що Витяг від 15.04.2021 №1957 з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки є ключовим документом у цій справі.

Разом з тим, у Харківському окружному адміністративному суді розглядається справа №520/15896/25, предметом якої є:

- визнання протиправною бездіяльності Харківської міської ради щодо не внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0059 про зміну виду цільового призначення земельної ділянки, а саме зміну цільового призначення на код 16.00-землі запасу, на підставі рішення про прийняття її до земель запасу міста згідно Акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 10.06.2015 №125/15 та зобов`язання Харківської міської ради подати до державного реєстратора Державного земельного кадастру заяву про внесення змін виду цільового призначення земельної ділянки :04:001:0137, в якій вказати цільове призначення код 11.06. - земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам);

- визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо незастосування у витязі від 15.04.2021 №1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059 локальних коефіцієнтів за локальним (інженерно-інфраструктурним) фактором: "не забезпечена централізованим теплопостачанням -0,90 - 0,95" та локальним (санітарно-гігієнічним) фактором: "місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за ступенем забруднення атмосферного повітря-0,80-0,95";

- визнання протиправним та скасування виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області витягу від 15.04.2021 №1957 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :02:002:0059.

З аналізу вказаної справи вбачається, що під час її розгляду будуть встановлені обставини (факти), що можуть вплинути на оцінку та допустимість такої обставини у даній справі, як Витяг від 15.04.2021 №1957, використаний Харківською міською радою, як доказ для нарахування безпідставно збережених грошових коштів у вигляді несплаченої орендної плати за фактичне користування спірною земельною ділянкою.

Таким чином, без результатів адміністративної справи господарський суд не може належним чином оцінити допустимість та достовірність нарахування безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельної ділянки. Якщо витяг буде визнано неправомірним чи скасовано, це безпосередньо вплине на правову кваліфікацію спірних правовідносин та розмір вимог. Отже, з метою уникнення ухвалення суперечливих судових рішень, забезпечення повного та об`єктивного з`ясування обставин спору й дотримання принципу верховенства права, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність тимчасового зупинення провадження до набрання законної сили рішенням у справі №520/15896/25.

Таким чином, з огляду на вимоги пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України та правові висновки Верховного Суду, у даній справі доведено як наявність прямого зв`язку між предметом господарського спору та адміністративної справи №520/15896/25, так і об`єктивну неможливість розгляду господарської справи без попереднього вирішення питань щодо правомірності витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Саме від результатів адміністративного провадження залежить допустимість та доказове значення ключового документа у цій справі.

Отже, ухвала місцевого господарського суду про зупинення провадження є законною та обґрунтованою, оскільки відповідає встановленим процесуальним вимогам і спрямована на забезпечення повного та всебічного розгляду спору.

Окремо колегія суддів зазначає, що станом на момент ухвалення постанови Східним апеляційним господарським судом (15.09.2025), вже існувало рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі №520/15896/25. Водночас, у силу приписів КАС України, означене рішення ще не набрало законної сили. Відтак залишаються чинними обставини, які зумовили ухвалення судом першої інстанції рішення про зупинення провадження, а отже наявні підстави для продовження зупинення розгляду справи №922/1560/25 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №520/15896/25.

Разом з тим, апелянт зазначає, що адміністративний спір стосується перевірки правомірності дій та бездіяльності органів влади щодо внесення змін до Державного земельного кадастру й правильності застосування певних коефіцієнтів при визначенні нормативної грошової оцінки землі. Водночас предметом розгляду у господарській справі є стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою без оформленого права. Тому навіть можливе скасування чи зміна витягу з нормативної грошової оцінки не перешкоджає господарському суду оцінювати наявні у справі докази та ухвалювати рішення. Таким чином, апелянт вважає, що підстав для зупинення провадження не існувало, адже господарський суд мав юрисдикцію і процесуальну можливість самостійно оцінити витяг як доказ, не чекаючи рішення адміністративного суду.

Колегія суддів зазначає, що формально господарський суд має повноваження оцінювати допустимість і належність доказів, зокрема витягу з нормативної грошової оцінки землі. Однак у даній справі ключовим є не арифметичний розрахунок позову, а саме правомірність формування витягу №1957 від 15.04.2021.

Господарський суд не може вирішувати питання, що входять до предмета розгляду у справі №520/15896/25 (протиправність бездіяльності Харківської міської ради щодо внесення змін до Державного земельного кадастру; протиправність дій ГУ Держгеокадастру при формуванні витягу, зокрема незастосування локальних коефіцієнтів; визнання протиправним та скасування самого витягу), оскільки вони прямо віднесені до адміністративної юрисдикції. Якщо адміністративний суд визнає дії органів влади протиправними і скасує витяг, то у господарській справі буде наявна зовсім інша доказова базу і суд буде змушений перерахувати розмір позову. Отже, без очікування результатів адміністративної справи існує ризик ухвалення господарським судом рішення на підставі документа, який у майбутньому буде визнано недійсним. Це прямо суперечить принципам правової визначеності й ефективності правосуддя.

Таким чином, твердження апелянта, що навіть можливе скасування витягу не перешкоджає господарському суду оцінювати докази, є помилковим. У даному випадку йдеться не про звичайну оцінку допустимості доказів, а про встановлення їхньої законності, що виходить за межі компетенції господарської юрисдикції. Саме тому місцевий суд обґрунтовано визнав наявність «об`єктивної неможливості» розгляду справи до завершення адміністративного процесу та правомірно зупинив провадження.

Також Харківська міська рада зазначає, що слід врахувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/1644/20, в якій розглядався аналогічний спір та була скасована ухвала суду про зупинення провадження у справі.

З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

У справі №922/1644/20 адміністративний спір стосувався виключно правомірності застосування сукупного коефіцієнта Км3 при формуванні витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, без заявлення вимог до органу місцевого самоврядування щодо його бездіяльності. Натомість у справі №922/1560/25 предметом адміністративного спору є саме бездіяльність Харківської міської ради як суб`єкта владних повноважень, що не забезпечила внесення змін до Державного земельного кадастру стосовно цільового призначення земельної ділянки комунальної власності, а також правомірність чи неправомірність дій ГУ Держгеокадастру при формуванні витягу №1957, включаючи питання про його можливе скасування. Ці обставини можуть бути встановлені виключно адміністративним судом, і господарський суд не має юрисдикції їх вирішувати.

У справі №922/1644/20 Верховний Суд звернув увагу, що землекористувач в апеляційній скарзі не посилався на обставини, які мали бути встановлені адміністративним судом, тоді як у справі №922/1560/25 відповідач відразу у відзиві на позов навів обставини, що мають бути предметом адміністративного провадження (зокрема, акт прийняття земельної ділянки до земель запасу, правильність визначення коефіцієнтів, відповідність витягу №1957 нормам Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів).

У справі №922/1644/20 відкриття адміністративного провадження відбулося вже після початку апеляційного перегляду господарської справи, що Верховний Суд розцінив як спробу зволікання. Натомість у даній справі адміністративне провадження було відкрите ще до завершення підготовчого провадження, а станом на момент розгляду апеляційної скарги вже навіть існувало рішення адміністративного суду від 21.08.2025, яке, щоправда, не набрало законної сили. Тобто дії відповідача не можуть бути розцінені як спрямовані на затягування процесу.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 23.04.2021 у справі №922/1644/20 не сформулював загального правового висновку щодо застосування пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, а лише констатував відсутність у мотивувальній частині ухвали апеляційного господарського суду належного обґрунтування наявності об`єктивної неможливості розгляду справи без вирішення адміністративного спору. Таким чином, результати касаційного перегляду ґрунтувались на конкретних обставинах тієї справи і не підлягають автоматичному застосуванню у справі №922/1560/25.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №910/17615/20. У цій постанові Суд наголосив, що застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України можливе лише за умови, якщо судом буде доведено: по-перше, існування прямого та вмотивованого зв`язку між предметом спору у справі, яка розглядається, та предметом доказування в іншій справі, що слухається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; по-друге, обґрунтовану неможливість розгляду цієї справи без встановлення відповідних обставин в іншому процесі.

У даній справі такі умови підтверджені, адже ключовим доказом для визначення розміру безпідставно збережених коштів є витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, правомірність якого та правильність його формування є предметом адміністративного спору №520/15896/25. Встановлення у цій адміністративній справі обставин щодо правильності цільового призначення земельної ділянки, застосування локальних коефіцієнтів та можливого скасування витягу безпосередньо впливає на допустимість і доказову силу зазначеного документа у господарській справі. Тому господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про об`єктивну неможливість вирішити спір без завершення розгляду адміністративної справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі законною, обґрунтованою та такою, що відповідає підходу, сформульованому Верховним Судом.

У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Харківської міської ради. Доводи апелянта не спростовують наведені висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга Харківської міської ради не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а ухвала Господарського суду Харківської області від 14.07.2025 у справі № 922/1560/25 має бути залишена без змін.

Керуючись статтями 269, п.1 ч.1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.07.2025 у справі № 922/1560/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 25.09.2025.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян