ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. Справа№ 910/18920/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: Середюк Т.А.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024, повний текст рішення складено 28.11.2024

у справі № 910/18920/23 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Цибенка Олега Михайловича

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

про стягнення 129 073,72 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Фізична особа-підприємець Цибенко Олег Михайлович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, у розмірі 129 073, 72 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на користь Фізичної особи - підприємця Цибенка О.М. 129 073 грн 72 коп. - спричиненої шкоди внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції та судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням, Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду та задовольнити її. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Фізичній особі-підприємцю Цибенку Олегу Михайловичу до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про стягнення грошових коштів відмовити в повному обсязі. Судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покласти на Фізичну особу-підприємця Цибенка Олега Михайловича. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Цибенка Олега Михайловича на користь Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4 026,00 грн.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

На думку скаржника, судом першої інстанції при ухваленні рішення, не враховано, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, передбачений статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) необхідний для настання цивільно-правової відповідальності, зокрема факт завдання відповідачем збитків, оскільки одноразовий платіж сплачений позивачем, відшкодовані йому третіми особами за послуги з паркування транспортних засобів. Місцевий господарський суд фактично не дослідив докази, якими позивач обґрунтував наявність шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між порушенням комунального підприємства та шкодою, а позивачем не доведено завдання йому шкоди, яку він просив стягнути в подвійному розмірі.

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд ухвалюючи рішення, здійснив переоцінку доказів і, надав при розгляді справи перевагу доказам у позові, наданим позивачем, та не обґрунтував відхилення аргументів і доказів, наданих комунальним підприємством у своєму відзиві, а саме стосовно відсутності реальних збитків позивача при поверненні одноразового платежу позивачу, після припинення Договору № ДНП-2020-01/07, відповідно до умов його пунктів 4.4 та 4.11.

Також скаржник вважає, що оскільки позивач не був стороною спору у справі №910/16055/21, тому висновки суду першої інстанції та доводи позивача щодо встановлення під час розгляду вказаної справи наявності вини та протиправної поведінки Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» є безпідставними.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що фактично апеляційна скарга відповідача дублює відзив на позовну заяву і жодним чином не розкриває які порушення, на їх думку, здійснив суд першої інстанції під час розгляду справи.

Позивач звертає увагу на те, що одноразовий платіж та його процедура розрахунку, сплати була зазначена в умовах до електронного аукціону. На період спірних правовідносин укласти договір з відповідачем можливо було лише шляхом участі в даних електронних торгах (відповідно до рішення КМР «Про вдосконалення системи організації паркувального простору в місті Києві» № 184/6840 від 25.03.2019. Користуючись даним монопольним становищем, відповідач й запровадив сплату одноразового платежу, оскільки відмова від його сплати фактично вела до дискваліфікації учасника і неможливості прийняття ним участі в інших аукціонах. Тобто, позивач вимушений був погодитись зі сплатою одноразового платежу щоб його несплата не призвела до більш гірших наслідків.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/18920/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23. Призначити до розгляду апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2025, зважаючи на те, що у справі № 910/18920/23 спір виник у зв`язку із захистом економічної конкуренції, призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 на 27.05.2025.

У зв`язку із участю у тренінгу судді Суліма В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, розгляд справи призначений на 27.05.2025 о 13 год. 00 хв. не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Київтранспарксервіс на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23 на 01.07.2025.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М., який є суддею-доповідачем, розгляд справи призначений на 01.07.2025 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Київтранспарксервіс на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23 на 26.08.2025.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, тимчасові непрацездатності суддів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/18920/23 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні 26.08.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення грошових коштів відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання 26.08.2025 не з`явився, у клопотанні, поданому до суду 25.08.2025, міститься прохання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з протоколом електронного аукціону №UA-PS-2019-12-18-000003-2 по лоту «Право на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, просп. Соборності 21, в межах III територіальної зони паркування м. Києва», який було проведено КП «Київтранспарксервіс» 10.01.2020 року, ФОП Цибенка О. М. визнано переможцем аукціону (том 1, а. с. 15-16).

У протоколі електронного аукціону №UA-PS-2019-12-18-000003-2 визначено, що сума, яка підлягає сплаті переможцем електронного аукціону становить 64 536,86 грн.

21.01.2020 позивачем сплачено на користь відповідача грошові кошти у розмірі 64 536,86 грн, що підтверджується квитанцією № 125 від 21.01.2020 року із зазначенням призначення платежу: «одноразовий платіж згідно з протоколом електронного аукціону №UA-PS-2019-12-18-000003-2» (том 1, а.с. 23).

24.01.2020 між відповідачем (сторона-1) та позивачем (сторона-2) укладено Договір №ДНП-2020-01/07 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (надалі - Договір №ДНП-2020-01/07 від 24.01.2020), відповідно до п. 1.1. якого відповідач передає за плату позивачу для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, проспект Возз`єднання 21, в межах III територіальної зони паркування м. Києва (надалі - майданчик для маркування), що включає 42 (сорок два) місця для платного паркування транспортних засобів, а також 5 (п`ять) спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №75-р/тк від 15.07.2021 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» визнано:

- що КП «Київтранспарксервіс» у період з 05.03.2019 по 05.01.2021 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента (пункт 1 резолютивної частини рішення Комітету);

- визнано дії КП «Київтранспарксервіс», які полягають у встановленні в період з 05.03.2019 по 05.01.2021 для переможців електронних аукціонів щодо продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві обов`язку зі сплати одноразового платежу за право укладення договору про передачу в експлуатацію відповідних майданчиків для паркування та забезпечувального платежу, а також штрафів за відмову від укладення вказаного договору або підписання актів приймання-передачі таких майданчиків в експлуатацію, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку (пункт 2 резолютивної частини рішення Комітету).

За зазначені порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 2 605 133 гривень (пункт 3 резолютивної частини рішення Комітету).

За таких підстав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та на підставі частини 2 статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» просить суд стягнути з КП «Київтранспарксервіс» грошові кошти у сумі 129 073,72 грн, що є розміром подвійної шкоди, завданої позивачу відповідачем у зв`язку із порушенням відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, а саме за спонукання позивача сплати одноразовий платіж за право укласти договір як переможець аукціону.

Відповідач, в свою чергу заперечив проти задоволення позовних вимог з наступних підстав:

- витрати одноразового платежу по Договору №ДНП-2020-01/07 від 24.01.2020 були включені позивачем до загальної вартості наданої ним послуги третім особам, а саме споживачами послуг, які здійснювали паркування власних транспортних засобів на пакувальному майданчику, право на експлуатацію якого було предметом договору.

- з урахуванням позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 20.09.2022 у справі №923/832/20, позивач не може включати суму ПДВ до розміру завданої йому шкоди та відповідно врахувати її при розрахунку суми позовних вимог;

- позивач повинен був надати суду докази беззаперечного порушення його прав шляхом впливу на економічну конкуренцію;

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 16 ЦК кодексу України, положення якої кореспондують з положенням статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 Цивільного кодексу України).

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (пункт 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац перший частини 3 статті 22 Цивільного кодексу України).

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (частина 1 статті 224 Господарського кодексу України).

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2 статті 224 Господарського кодексу України).

Збитки, заподіяні зловживанням монопольним становищем, антиконкурентними узгодженими діями, дискримінацією суб`єктів господарювання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також збитки, заподіяні внаслідок вчинення дій, визначених цим Кодексом як недобросовісна конкуренція, підлягають відшкодуванню за позовами заінтересованих осіб у порядку, встановленому законом (частина 1 статті 255 Господарського кодексу України).

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: (1) протиправна поведінка заподіювача шкоди; (2) наявність шкоди; (3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; (4) вина заподіювача шкоди.

У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування (частина 1 статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 у справі № 910/16055/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022, в задоволенні позовних вимог КП «Київтранспарксервіс» про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України №75-р/тк від 15.07.2021 в частині пунктів 2, 3 резолютивної частини рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22.12.2022 закрито касаційне провадження у справі № 910/16055/21 за касаційною скаргою КП «Київтранспарксервіс» в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України; касаційну скаргу в частині підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 у справі № 910/16055/21 залишено без змін.

У справі № 910/16055/21 встановлено, що АМКУ доведено, а КП «Київтранспарксервіс» не спростовано, що дії останнього, які полягають у встановленні для переможців електронних аукціонів щодо продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у місті Києві обов`язків зі сплати одноразового платежу за право укладання договору про передачу в експлуатацію відповідних майданчиків для паркування, забезпечувального платежу, штрафів за відмову від укладання договору або підписання актів приймання-передачі майданчиків в експлуатацію становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 та пунктом першим частини другої статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у місті Києві шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов наявності значної конкуренції на цьому ринку.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 у справі № 910/16055/21 набрало законної сили 10.11.2022, а відтак має преюдиційний характер при розгляді даної справи № 910/18920/23.

Відповідно до пункту 4.3. Договору №ДНП-2020-01/07 від 24.01.2020 (том 1, а.с. 17-20), його загальна ціна становить 709 905,50 грн у т. ч. ПДВ у сумі 118 317,58 грн, з яких 645 368,64 грн у т.ч. ПДВ у сумі 107 561,44 грн - вартість експлуатації паркувального майданчика за весь період, що підлягає оплаті на умовах договору та 64 536,86 грн у т.ч. ПДВ у сумі 10 756,14 грн - одноразовий платіж за право укладання договору.

Так, у Рішенні №75-р/тк (пункти 54, 55), АМКУ зазначив, що загальні вимоги, правила та єдиний порядок ведення роботи при застосуванні систем електронних торгів для реалізації іншим суб`єктам господарювання прав на експлуатацію майданчиків для паркування Підприємства встановлені Положенням про порядок реалізації прав на експлуатацію майданчиків для паркування із застосуванням електронних торгів у КП «Київтранспарксервіс», затвердженим наказом директора Підприємства від 06.08.2019 № 70 та погодженим листом Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.07.2019 № 053-7199 (далі - Положення № 70).

Відповідно до п. 5.2 Положення № 70, загальна вартість договору складається з двох основних компонентів: вартість експлуатації паркувального майданчика на весь період, що підлягає оплаті на умовах договору; та одноразовий платіж за право укладення договору (10% від вартості експлуатації місць для паркування).

Як вже зазначалось, у рішенні АМКУ та рішенні суду у справі № 910/16055/21, відповідач застосовував передбачений договором одноразовий платіж за право укладення договору з метою одержання додаткових коштів унаслідок порушення прав суб`єктів господарювання, з якими КП «Київтранспарксервіс» укладав договори про надання в експлуатацію майданчиків для паркування.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що шкодою в даному випадку є здійснена позивачем оплата одноразового платежу за право укладення договору у розмірі 64 536,86 грн.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, протиправна поведінка відповідача, у даному випадку, полягає у тому, що у зв`язку із встановленням обов`язку сплати одноразового платежу за право укладення договору, останнім були порушені норми Закону України «Про захист економічної конкуренції» і причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою полягає в тому, що внаслідок вчинення вказаних вище дій позивачем були переплачені грошові кошти.

Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди (частина 2 статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що витрати одноразового платежу по Договору №ДНП-2020-01/07 від 24.01.2020 включені позивачем до загальної вартості наданої ним послуги третім особами, оскільки позивач надавав платні послуги, однак і сам оплачував платежі за право експлуатації пакувального майданчика, що підтверджує і сам відповідач, повідомивши про розгляд господарського спору про стягнення з ФОП Цибенко О.М. заборгованості на користь КП «Київтранспарсервіс» у рамках розгляду господарського спору № 910/245/23, за результатами якого було затверджено мирову угоду між сторонами.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на те, що матеріалами справи встановлено, що відповідачем порушено законодавство про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (зловживання монопольним (домінуючим) становищем) і саме через винні дії відповідача позивачу завдано шкоду в сумі 64 536,86 грн, яка на підставі статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підлягає відшкодуванню відповідачем у подвійному розмірі, тобто у сумі 129 073,72 грн, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення, не враховано, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, передбачений статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) необхідний для настання цивільно-правової відповідальності, зокрема факт завдання відповідачем збитків, оцінюються колегією суддів критично, оскільки шкодою в даному випадку є здійснена позивачем оплата одноразового платежу за право укладення договору - витрати, які позивач змушений був зробити для відновлення свого порушеного права на укладення договору, при цьому, неправомірні дії відповідача полягають у встановленні для переможця електронного аукціону обов`язку сплати одноразового платежу (10% від загальної вартості експлуатації), чим завдано позивачу майнову шкоду, таким чином, наявний склад правопорушення, визначений ст. 1166 ЦК України.

Також безпідставними є доводи скаржника про те, що оскільки позивач не був стороною спору у справі № 910/16055/21, відсутні підстави враховувати факти, встановлені у вказаній вище справі під час розгляду справи № 910/8713/24 щодо наявності вини та протиправної поведінки Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», з огляду на те, що судами у справі № 910/16055/21 встановлено обставини, що дії КП «Київтранспарксервіс» у встановленні для переможців електронних аукціонів обов`язку щодо сплати одноразового платежу за право укладання договору про передачу в експлуатацію майданчика для паркування є зловживанням монопольним (домінуючим) становищем та становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тобто, зазначені обставини мають преюдиційне значення щодо відповідача - особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі № 910/18920/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 910/18920/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 22.09.2025, зокрема, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич