ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

16 вересня 2025 року Справа № 926/1766/25

Суддя Господарського суду Чернівецької області Світлана Гушилик, за участю помічника судді Петровської В., яка за дорученням судді виконує повноваження секретаря судового засідання, розглянувши справу №926/1766/25

За позовом Акціонерного товариства Державний ощадний банк України (02000, м.Київ, вул.Госпітальна, 12-Г) в особі філії Чернівецького обласного управління АТ Ощадбанк (58013, м.Черінвці, вул. Героїв Майдану, 244)

до відповідачів:

1) Фізичної особи підприємця Перепелиці Романа Ярославовича ( АДРЕСА_1 )

2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

Про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави в сумі 287041,06 грн

За участі представників:

Від позивача: Петрович Ю.Ф. адвокат (дов.№19/4-02/820 від 20.12.2024р.)

Від відповідача - 1: Чепишко Д.В. адвокат (ордер СЕ №1111724 від 18.06.2025р.)

Від відповідача - 2: Чепишко Д.В. адвокат (ордер СЕ №1111725 від 07.07.2025р.)

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Чернівецького обласного управління АТ Ощадбанк звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Перепелиці Романа Ярославовича та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави на суму 287041,06 грн, з яких: 225888,20 грн загальна сума заборгованості та 61152,86 грн проценти за користуванням кредитом.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16.01.2021 року між ним та ФОП Перепелицею Р.Я укладено кредитний договір №513-ДК, відповідно до якого банк передав кредитні кошти позичальнику в розмірі 575000,00 грн, за які останній мав сплачувати відсотки та повернути їх згідно графіку, однак внаслідок неналежного виконання ФОП Перепелицею Р.Я. зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків, виконання зобов`язань за яким забезпечено укладеним між Перепелицею Д.Д. та АТ Державний ощадний банк України договором поруки №973-ДК від 16.01.2021 року, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 287041,06 грн, з яких: 225888,20 грн загальна сума заборгованості та 61152,86 грн проценти за користуванням кредитом, яку банк просить солідарно стягнути в судовому порядку.

28.05.2025 року відділом документального та інформаційного забезпечення суду зареєстровано матеріали позовної заяви за вх.№1766 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Гушилик С.

Ухвалою суду від 02.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.06.2025 року.

Ухвалою суду від 24.06.2025 року відкладено підготовче засідання на 28.07.2025 року.

25.06.2025 року від представника відповідача -1 надійшла заява про вступ у справу як представника (вх.№2614).

07.07.2025 року від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву (вх.№2742), в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині нарахованих процентів в сумі 4748,85 грн у зв`язку із здійсненням таких нарахувань після пред`явлення претензії.

11.07.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№2877), якою вважає відзив необґрунтованим, посилаючись на те, що відповідачі не повернули позивачу основну суму боргу, а тому позивач в межах законодавчих приписів нараховував відсотки, які погоджені сторонами.

Ухвалою суду від 28.07.2025 року продовжено строк підготовчого засідання та відкладено його на 12.08.2025 року.

Ухвалою суду від 12.08.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.09.2025 року.

У судовому засіданні 02.09.2025 року, у зв`язку із браком часу, оголошено перерву до 16.09.2025 року.

В судовому засіданні 16.09.2025 року представник позивача свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

В свою чергу, представник відповідачів заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши всі докази та з`ясувавши обставини справи, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у ст.129 Конституції України та ст.ст.13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.01.2021 року між Акціонерним товариством Державний ощадний банк України (далі банк) та Фізичною особою-підприємцем Перепелицею Романом Ярославовичем (далі позичальник) укладено кредитний договір №513-ДК (далі договір), відповідно до якого банк зобов`язався надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язався отримати та належним чином використовувати та повернути у передбачені цим договором строки кредит у розмірі, визначеному в статті 3 цього договору та забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору).

У відповідності до п.п.3.1 3.3 договору, сума та валюта кредиту 575000,00 грн кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 15.01.2026 року. Виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується: заставою рухомого майна (обладнання, а саме: посудомийна машина К1100Е в кількості 2шт. 2020р.в., пароконвектомат іСР6-1/1Е (СВІЕRRA.0001246 в кількості 1шт 2020р.в., пароконвектомат SCC61 Єл. в кількості 1 шт. 2018 р.в., гриль Тепан`які електричний ТЕР2/140Е в кількості 1шт. 2020 р.в.), що належить ФОП Перенпелиці Р.Я., знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул.Комарова (вул.Скальда), 15. Порукою поручителя.

Пунктом 3.4.1 договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за процентною ставкою (далі - базова процентна ставка), яка є змінюваною, розмір якої розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим договором із застосуванням такої формули: БПС = Індекс UІRD (3m) + Маржа, де: БПС - розмір базової процентної ставки у процентах річних, який розраховується та встановлюється на відповідний період кредитування за цим договором; Індекс UІRD (3m) - Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates) - середньозважена річна ставка, що розраховується кожного банківського дня в системі Thomson Reuters на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб у гривні на строк три місяці з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору і оприлюднюється на сайті Національного банку України в мережі інтернет, а також в системі Thomson Reuters. У випадку розходження значень ставки UIRD між різними джерелами інформації,перевага надається значенню UIRD, що оприлюднена в системі Thomson Reuters. Маржа - доданок, який виражений у процентах, що становить 5%.

На момент укладання договору розмір базової процентної ставки становить 13,02% річних, який підлягає застосуванню для визначення зобов`язання позичальника зі сплати процентів до моменту першого перегляду (зміни) розміру такої процентної ставки у відповідності до пункту 3.4.4 цього договору (п.3.4.2 договору).

Підписанням цього договору сторони свідчать, що при визначені формули розрахунку базової процентної ставки, зазначеної в п.п.3.4.1 цього договору, сторони виходили з того, що позичальник буде мати право на отримання компенсації та у зв`язку з цим максимальний розмірі базової процентної ставки, що може бути встановлений за договором, обмежений умовами програми. У разі внесення змін до програми щодо збільшення максимального розміру відповідної процентної ставки або у випадках позбавлення позичальника протягом строку дії договору права на отримання компенсації чи закінчення строку дії програми на вимогу банку сторони зобов`язуються встановити іншу формулу розрахунку розміру базової процентної ставки зазначену в п.3.4.1 договору (п.3.4.4 договору).

Визначення терміну програма встановлено пунктом 1.1.17 договору.

Умовами п.3.5 договору встановлений особливий порядок виконання позичальником зобов`язань щодо своєчасної сплати процентів.

Приймаючи до уваги умови програми, користуючись принципом свободи договору та керуючись частиною 2 статті 526 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди, що за умови дотримання позичальником умов програми та належного виконання ним умов цього договору (в частині вчасного повернення суми кредиту. її частини та/або вчасної сплати суми процентів її частини). Позичальнику встановлюється особливий порядок виконанням зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів (за умови відсутності обставин та/або порушень умов договору, які виключають можливість застосування такого особливого порядку), а саме: позичальник самостійно (за власні кошти) сплачує частину нарахованих за договором процентів в розмірі компенсаційної процентної ставки, яка з урахуванням умов програми визначається в залежності від: 1) розміру річного доходу позичальника від провадження господарської діяльності, який визначений на дату укладання договору та на таку дату не перевищує 50 млн. грн включно; 2) забезпечення чи не забезпечення позичальником протягом строку кредитування за цим договором приросту його робочих місць у порівнянні з середньою чисельністю працівників, яка розрахована на дату укладання цього договору. На дату укладання договору середня чисельність працівників становить 12 осіб, у т.ч. середня чисельність працівників позичальника - 6 осіб (п.3.5.1- 3.5.1.1 договору).

У відповідності до п.3.5.1.2.1 та 3.5.1.2.2 договору, в першому календарному кварталі з дати укладення договору розмір компенсаційної процентної ставки становить 7% річних. Починаючи з другого календарного квартал, кредитування розмір компенсаційної процентної ставки змінюється наступним чином: 4 та більше працівників 5,0%, 3 працівника 5,5%, 2 працівника 6,0%, 1 працівник - 6,5% та 0 працівників 7,0%.

Кредит надається в порядку та на умовах, передбачених цим договором з рахунку для обліку основної суми боргу в безготівковому порядку на рахунки постачальника, визначені в контракті (п.3.8 договору).

Пунктам 3.12 - 3.12.2 договору встановлено, банк має право призупинити надання кредиту або відмовитись від надання позичальнику кредиту частково або

в повному обсязі, відкликати кредит, або вимагати дострокового повернення суми кредиту та сплати суми нарахованих процентів за користування кредитом, у тому числі, але не виключно, в наступних випадках: порушення позичальником умов програми або встановлення банком та або Фондом фактів подання позичальником недостовірної неправдивої інформації та або ненадання позичальником інформації, якає необхідною для отримання державної допомоги відповідно до умов програми, що мало наслідком неправомірну участь позичальника у програмі та/або використання ним державної підтримки за програмою, на отримання якої він не мав права; позичальник вчасно не здійснив погашення кредиту або його частину, або не забезпечив сплату процентів в порядку та способи визначені цим договором та з урахуванням програми, або не здійснив погашення будь-яких інших сум, які піддягають сплаті за цим договором, та інші.

Проценти нараховуються щомісячно методом факт/факту розмірі базової процентної ставки на основну суму боргу та за строк фактичного користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту включно до дня повного погашення основної суми боргу за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту - приймається до

розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається (п.3.15.1 договору).

Згідно п.п.4.3 4.3.2 договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з банком. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в цьому договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.

При підписанні цього договору позичальник надав банку ряд запевнень та гарантій, з яких в тому числі ті, що останній обізнаний про умови програми, які йому повністю зрозумілі та зобов`язується дотримуватися її у мов та нести відповідальність передбачену цим договором та програмою (розділ 5 договору).

Додатком №3 до договору встановлено графік платежів, а саме з 15.02.2021 року (включно) до 15.01.2026 року (включно) з щомісячним платежем в розмірі 9584,00 грн.

16.01.2021 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між Акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії Чернівецького обласного управління АТ Ощадбанк та громадянкою України ОСОБА_1 (далі - поручитель) укладено договір поруки №973-ДК (далі - договір поруки).

Відповідно до умов п.п.2.1., 2.2 договору поруки, поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору. Поручитель відповідає перед банком за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і поручитель, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно, у разі: повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором.

Обсяг зобов`язань поручителя за цим договором не є фіксованою сумою і може збільшуватися або зменшуватися в залежності від виконання боржником та/або поручителем (на умовах визначених цим договором) зобов`язання за кредитним договором, а також черговості направлення кредитором отриманих грошових коштів в погашення зобов`язання. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання, а також несе визначену законодавством відповідальність за порушення ним встановленого цим договором грошового зобов`язання, в тому числі щодо сплати коштів за користування чужими грошовими коштами (п.п. 2.4, 2.5 договору поруки).

Пунктом 2.6 договору поруки унормовано, що поручитель погоджується та зобов`язується солідарно відповідати за виконання зобов`язання правонаступниками Боржника чи будь-якою іншою особою, на яку буде переведено борг за кредитним договором та або яка буде визначена боржником за зобов`язанням відповідно до законодавства.

У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник з моменту порушення боржником зобов`язання відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.3.2.2 договору поруки).

Підпунктом 3.2.3 договору поруки встановлено, що кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителів спільно, так від будь-кого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково.

З метою реалізації відповідно до умов цього договору права вимоги до поручителя кредитор має право, але не зобов`язаний пред`явити (направити) поручителю вимоги (п.п.3.2.4 договору поруки).

Порука на підставі цього договору діє незалежно від інших способів виконання зобов`язання боржника перед кредитором за кредитним договором (пп.3.2.6 договору поруки).

У випадку направлення кредитором поручителю вимоги, поручитель зобов`язуються здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги кредитором та в обсязі, зазначеному у вимозі. Якщо кредитор скористався своїм правом та направив поручителю вимогу, остання є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем зобов`язання в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Єдиною підставою для визначення кредитором у вимозі розміру зобов`язання, що підлягає виконанню поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором (п.п.3.2.7 - 3.2.8 договору поруки).

Відповідно до п.3.3.5 договору поруки, виконання зобов`язання здійснюється поручителем шляхом переказу грошових коштів на рахунок кредитора, визначений кредитним договором для погашення заборгованості або у вимозі, направленої кредитором відповідно до умов цього договору.

Підпунктами 10.1.1., 10.1.2., 10.3.1 договору поруки врегульовано наступне: до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цих договорів; застосовується строк позовної давності тривалістю 10 років; дія поруки за цими договорами для цілей застосування ч.4 ст.559 ЦК України становить 10 років з моменту підписання цих договорів сторонами та їх скріплення печатками сторін (за бажанням).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позичальником 16.01.2021 року укладено договір застави обладнання №974-ДК (далі договір застави), у відповідності до якого заставодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передає в заставу, а Заставодержатель цим приймає в заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності (п.1.1 договору застави).

Згідно з п.1.2 договору застави також заставою, встановленою цим договором, забезпечуються вимоги заставодержателя щодо відшкодування будь-яких витрат та збитків заставодержателя, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням заставодавцем умов цього договору, а також вимоги заставодержателя щодо відшкодування витрат заставодержателя, пов`язаних з пред`явленням вимоги за кредитним договором та зі зверненням стягнення на предмет застави за цим договором, а також витрат на утримання і збереження предмета застави, зазначеного в пункті 1.3 цього договору.

У відповідності до п.1.3 договору застави, предмет застави визначений в додатку №1 до договору застави, а саме: посудомийна машина К1100Е в кількості 2шт. 2020р.в., пароконвектомат іСР6-1/1Е (СВІЕRRA.0001246 в кількості 1шт 2020р.в., пароконвектомат SCC61 Єл. в кількості 1 шт. 2018 р.в., гриль Тепан`які електричний ТЕР2/140Е в кількості 1шт. 2020 р.в. Договірна вартість предмета застави становить 1037270,40 грн (п.1.4 договору застави).

На виконання умов кредитного договору, 18.01.2021 року банком надано позичальнику кредитні кошти в розмірі 575000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №5 від 18.01.2021 року та виписками з рахунку відповідача-1.

07.04.2025 року банк звернувся до відповідачів з вимогами про дострокове повернення кредиту в розмірі 282292,21 грн, у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, однак останні залишились без відповіді.

Враховуючи те, що позичальник та поручитель не здійснили повернення кредитних коштів та сплату відсотків, позивач звернувся до суду позовом про солідарне стягнення з відповідачів зазначеної заборгованості за кредитним договором в розмірі 287041,06 грн, з яких: 225888,20 грн загальна сума заборгованості та 61152,86 грн проценти за користуванням кредитом, яку просить солідарно стягнути з відповідачів.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №906/310/19.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов кредитного договору позивачем було надано відповідачу - 1 у користування кредитні кошти в сумі, визначеному у договору та у поданій відповідачем - 1 заяві на отримання кредиту, однак останній не в повному обсязі виконав зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів.

Вказані обставини підтверджуються виписками по рахунку ФОП Перепелиці Р.Я. за період з 16.01.2021 року по 13.05.2025 року.

Отже, відповідач - 1 взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування кредитними коштами та комісії в передбачені строки не виконав, а тому загальна заборгованість відповідача-1 перед позивачем з повернення кредиту за кредитним договором становить 287041,06 грн, з яких: 225888,20 грн загальна сума заборгованості та 61152,86 грн проценти за користування кредитом.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів сплати відповідачем-1 вказаних сум заборгованості на користь позивача.

Однак, у постанові від 05.04.2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду виклала правову позицію стосовно нарахування кредитодавцем процентів за період після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно користуватися кредитом, натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за користування кредитом) за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст.1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за користування кредитом поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст.1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст.1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Резюмуючи, Велика Палата Верховного Суду зазначила в пунктах 91 і 92 постанови від 05.04.2023 року у справі №910/4518/16, що припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України.

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (п.6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає.

Таким чином, з урахуванням зазначеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, слід дійти висновку, що проценти за користування кредитом у сумі 4748,85 грн (3392,04 грн від 30.04.2025 року, 1356,81 грн від 12.05.2025 року), безпідставно нараховані позивачем після пред`явлення вимоги від 07.04.2025 року про дострокове повернення кредиту.

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення коштів кредиту і сплати процентів та не виконав вимогу позивача від 07.04.2025 року про дострокове повернення кредиту, а саме не сплатив протягом 25 днів основний борг за кредитом у сумі 225888,20 грн і нараховані станом на 07.04.2025 року проценти за користування кредитом у сумі 56404,01 грн.

Отже, в цій частині вимог позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 4748,85 грн, що нараховані після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також, позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет застави згідно з договором застави обладнання №974-ДК між банком та позичальником від 16.01.2021 року (далі договір застави), предметом якого є: посудомийна машина К1100Е в кількості 2шт. 2020р.в., пароконвектомат іСР6-1/1Е (СВІЕRRA.0001246 в кількості 1шт 2020р.в., пароконвектомат SCC61 Єл. в кількості 1 шт. 2018 р.в., гриль Тепан`які електричний ТЕР2/140Е в кількості 1шт. 2020 р.в. Договірна вартість предмета застави становить 1037270,40 грн (п.1.4 договору застави).

Згідно з положеннями ст.572 ЦК України, ст.1 Закону України Про заставу встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч.1 ст.589 ЦК України).

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ч.2 ст.589 ЦК України).

Аналогічні приписи містить ст.19 Закону України Про заставу.

Згідно з приписами ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Такі ж положення наведені в ч. 1 ст. 20 Закону України Про заставу.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом (ч.1 ст.590, ч.1 ст.591 ЦК України).

Частинами 7, 8 статті 20 Закону України Про заставу встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором (ч.1 ст.21 Закону України Про заставу).

Заставодавець має право в будь-який час до моменту реалізації предмета застави припинити звернення стягнення на заставлене майно виконанням забезпеченого заставою зобов`язання (ч.1 ст.26 Закону України Про заставу).

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (ч.ч.1, 3 ст.24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень).

Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (ч.3 ст.3 Закону України Про заставу).

Застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом (ст.28 Закону України Про заставу). Аналогічні положення наведено також у статті 593 Цивільного кодексу України.

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення застави та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет застави у спосіб, передбачений законодавством.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВП ВС від 19.05.2020 року у справі №361/7543/17.

Із змісту вказаної постанови слідує, що суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Окрім цього, Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо того, що стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості (постанова Верховного Суду від 28.08.2019 року у справі №759/4036/18, постанова Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №761/31346/13-ц, постанова Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №2-1513/10).

У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), Велика Палата дійшла висновку, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Суд може одночасно звернути стягнення на предмет застави та стягнути суму заборгованості за кредитним договором лише в межах непогашених вимог кредитора за основним зобов`язанням із зазначенням у рішенні суми заборгованості за кредитним договором.

Отже, одночасне заявлення відповідних вимог є обґрунтованим адже кредитна заборгованість є непогашеною та суд вправі задовольнити позовні вимоги щодо стягнення заборгованості та одночасного звернення стягнення на предмет застави.

Судом встановлено, що керуючись вимогами законодавства та п.1.3 договору застави, предмет застави визначений в додатку №1 до договору застави, а саме: посудомийна машина К1100Е в кількості 2шт. 2020р.в., пароконвектомат іСР6-1/1Е (СВІЕRRA.0001246 в кількості 1шт 2020р.в., пароконвектомат SCC61 Єл. в кількості 1 шт. 2018 р.в., гриль Тепан`які електричний ТЕР2/140Е в кількості 1шт. 2020 р.в. Договірна вартість предмета застави становить 1037270,40 грн (п.1.4 договору застави).

Також, 07.04.2025 року, банк до початку процедури звернення стягнення, зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави за договором застави обладнання.

Звернення стягнення на предмет застави слід проводити у відповідності до ст.ст.20, 21 Закону України Про заставу шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, на підставі даного рішення суду, за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження (ст.ст.51, 57 Закону України Про виконавче провадження, абз.6 п.6.6 договору застави).

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.79 ГПК України).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

Враховуючи наведені законодавчі приписи, здійснивши відповідну юридичну оцінку всіх доказів, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, які відповідачем не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідачів суми основного боргу за кредитом у сумі 225888,20 грн і нарахованих процентів за користування кредитом у сумі 56404,01 грн, шляхом звернення стягнення на предмет застави. В частині вимоги про стягнення процентів за користування кредитом шляхом звернення стягнення на предмет застави у сумі 4748,85 грн слід відмовити.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 42, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства Державний ощадний банк України (02000, м.Київ, вул.Госпітальна, 12-Г) в особі філії Чернівецького обласного управління АТ Ощадбанк (58013, м.Черінвці, вул. Героїв Майдану, 244) до Фізичної особи підприємця Перепелиці Романа Ярославовича ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави в сумі 287041,06 грн задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи підприємця Перепелиці Романа Ярославовича ( АДРЕСА_1 , ідент.код НОМЕР_1 ) та Перепелиці Діани Дмитрівни ( АДРЕСА_2 , ідент.код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України (02000, м.Київ, вул.Госпітальна, 12-Г) в особі філії Чернівецького обласного управління АТ Ощадбанк (58013, м.Черінвці, вул. Героїв Майдану, 244, код 09356307) заборгованість в розмірі 282292,21 грн, з яких: 225888,20 грн заборгованість за простроченим кредитом та 56404,01 грн проценти за користування кредитом.

3. Звернути стягнення на предмет застави за договором застави обладнання №974-ДК від 16.01.2021, а саме: на обладнання, яке належить на праві власності Фізичній особі підприємцю Перепелиці Роману Ярославовичу ( АДРЕСА_1 , ідент.код НОМЕР_1 ), згідно переліку: посудомийна машина К1100Е в кількості 2шт. 2020р.в., пароконвектомат іСР6-1/1Е (СВІЕRRA.0001246 в кількості 1шт 2020р.в., пароконвектомат SCC61 Єл. в кількості 1 шт. 2018 р.в., гриль Тепан`які електричний ТЕР2/140Е в кількості 1шт. 2020 р.в. Договірна вартість предмета застави становить 1037270,40 грн.

Визначити спосіб реалізації предмета застави шляхом продажу на електронних аукціонах (торгах) у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу предмета застави визначити на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, задовольнити вимоги Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Чернівецьке облуправління АТ Ощадбанк (вул. Героїв Майдану, 244, м. Чернівці, 58013, , рахунок НОМЕР_3 , МФО 356334) у розмірі 282292,21 грн, у тому числі 225888,20 грн - загальна сума заборгованості за простроченим кредитом та 56404,01 грн - проценти за користування кредитом

4. Стягнути з Фізичної особи підприємця Перепелиці Романа Ярославовича ( АДРЕСА_1 , ідент.код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України (02000, м.Київ, вул.Госпітальна, 12-Г) в особі філії Чернівецького обласного управління АТ Ощадбанк (58013, м.Черінвці, вул. Героїв Майдану, 244, код 09356307) судовий збір в розмірі 4234,58 грн.

5. Стягнути з Перепелиці Діани Дмитрівни ( АДРЕСА_2 , ідент.код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України (02000, м.Київ, вул.Госпітальна, 12-Г) в особі філії Чернівецького обласного управління АТ Ощадбанк (58013, м.Черінвці, вул. Героїв Майдану, 244, код 09356307) судовий збір в розмірі 4234,58 грн.

6. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повне рішення складено та підписано 19.09.2025 року.

Суддя Світлана ГУШИЛИК