ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/322/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні заяву позивача про зміну порядку виконання рішення у справі

за позовом Фірми Твердий (Товариство з обмеженою відповідальністю)

до відповідача - Одеської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради

про стягнення 724010,9 грн

за участю представників:

від позивача - не прибув

від відповідача - не прибув

від третьої особи - не прибув

встановив:

Фірма Твердий (Товариство з обмеженою відповідальністю) через підсистему Електронний суд звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради, третя особа - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, в якій просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі 724010,90грн.

Рішенням від 31.03.2025, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2025, позов задоволено.

23.07.2025, на виконання рішення, суд видав наказ про стягнення з Одеської міської ради (код 26597691, м. Одеса, пл. Думська, 1) на користь Фірми Твердий (Товариство з обмеженою відповідальністю) (код 13882674, м. Одеса, вул. Генуезька, 24А) 724010,90 грн безпідставно збережених коштів та 8688,13грн витрат зі сплати судового збору.

Позивач подав 18.09.2025 заяву про встановлення порядку виконання рішення шляхом стягнення коштів з виконавчого комітету Одеської міської ради, якою просить суд:

- Встановити порядок виконання рішення Господарського суду Одеської області від 31.03.2025 року по справі № 916/322/25, яким стягнуто з Одеської міської ради (65026, м. Одеса, Думська площа, 1, ) на користь Фірми «Твердий» ТОВ () 724 010,90 грн безпідставно збережених грошових коштів та 8 688,13 грн судового збору, шляхом стягнення грошових коштів з рахунку розпорядника бюджетних коштів Виконавчого комітету Одеської міської ради (65026, м. Одеса, Думська площа, 1; ).

Учасники справи отримали ухвалу 18.09.2025 в своїх електронних кабінетах, що підтверджується довідками.

Позивач подав заяву про розгляд заяви без його участі.

Відповідач подав заперечення на заяву позивача, у яких, зокрема, посилається на те, що заява змінює рішення суду, Виконавчий комітет Одеської міської ради є окремою юридичною особою, яка не є стороною у справі, і до того ж, не є єдиним розпорядником коштів місцевого бюджету Одеси.

Розглянувши заяву позивача, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

23.07.2025, на виконання рішення, суд видав наказ про стягнення з Одеської міської ради (код 26597691, м. Одеса, пл. Думська, 1) на користь Фірми Твердий (Товариство з обмеженою відповідальністю) (код 13882674, м. Одеса, вул. Генуезька, 24А) 724010,90 грн безпідставно збережених коштів та 8688,13грн витрат зі сплати судового збору.

Листом від 08.09.2025 № 04-15-10/1951 Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області повідомило у відповідь на адвокатський запит позивача щодо виконання наказу, що Одеська міська рада не має відкритих рахунків в казначействі.

Також казначейство повідомило, що ч. 2 п. 24 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників передбачено, що якщо боржник обслуговується централізованою бухгалтерією, зазначені документи подаються до органу Казначейства, в якому відкрито рахунки відповідної бюджетної установи, при якій створена така централізована бухгалтерія (далі - централізоване обслуговування боржника).

З огляду на викладене, казначейство звернулось до Одеської міської ради та до Виконавчого комітету Одеської міської ради з проханням надати відомості про обслуговування Одеської міської ради централізованою бухгалтерією будь-якого органу місцевого самоврядування.

Одеська міська рада не надала відповіді, а Виконавчий комітет Одеської міської ради листом від 03.09.2025 № 02.2-08/228 повідомив казначейство, що він є окремою юридичною особою і не обслуговується централізованою бухгалтерією органу місцевого самоврядування.

Суд враховує, що згідно з п.п. 3 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року N 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі Фуклев проти України, заява N 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п.1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом),- встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Отже, під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Зокрема, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми виконання (грошової чи майнової), тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу виконання рішення, ухвали, постанови, вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом на гарантування виконання рішення (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2015 №11-рп/2012).

Суд зазначає, що зміна способу виконання рішення, здійснена судом в порядку, визначеному статтею 331 ГПК України, не є прийняттям нового рішення, яке підлягає окремому виконанню, але означає прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб встановлений у рішенні та припинення здійснення тих заходів, які були визначені рішенням та здійснення їх у спосіб, встановлений ухвалою, винесеною відповідно до норм процесуального права. Отже, така ухвала є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення та спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу.

Відповідно до пп. 1 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, рішення суду про стягнення (арешт) коштів держаного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України виключно для виконання.

Згідно з пп. 3 п. 9 та абз. 2 п. 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, органи казначейства змушені повертати виконавчі документи у разі, якщо боржником зазначено не розпорядника бюджетних коштів.

Статтею 1 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 11 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

У відповідності до ст. 51 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Згідно з ч. 2 ст. 64 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, сільські, селищні, міські, районі в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання. При цьому, згідно з пп. 27 п. 1 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: як прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.

Статтею 2 Бюджетного Кодексу України визначено, що головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Згідно з ст. 22 Бюджетного Кодексу України Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: 1) за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників; 2) за бюджетними призначеннями, визначеними рішенням про бюджет Автономної Республіки Крим, - уповноважені юридичні особи (бюджетні установи), що забезпечують діяльність Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, а також міністерства та інші органи влади Автономної Республіки Крим в особі їх керівників; 3) за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Пунктом 1.1 Положення про Виконавчий комітет Одеської міської ради, визначено, що Виконавчий комітет Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради, який створюється радою на період її повноважень відповідно до Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, Статуту територіальної громади міста Одеси та Регламенту ради.

Як вже зазначалось, з відповіді казначейства вбачається, що Одеська міська рада не має відкритих реєстраційних рахунків в органах казначейства.

Відтак, з урахуванням того, що Одеська міська рада, не є розпорядником коштів місцевого бюджету м. Одеси та не має рахунків в органах державного казначейства, суд вважає, що з метою реального виконання рішення суду у даній справі, стягнення присуджених коштів слід здійснювати з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради.

При цьому суд враховує, що Виконавчий комітет Одеської міської ради не є стороною у даній справі, але у відповідності до приписів ч. 2 ст. 64 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання. Враховуючи, що безпосереднім правом розпоряджатися коштами місцевого бюджету наділений Виконавчий комітет Одеської міської ради, а не Одеська міська рада, та те, що Виконавчий комітет Одеської міської ради створений саме Одеською міською радою, підконтрольний та підзвітний їй, суд вважає цілком обґрунтованим стягнення з Одеської міської ради за рахунок коштів міста Одеси в особі Виконавчого комітету Одеської міської ради відповідних грошових коштів, що не є заміною боржника у даній справі, а лише змінює порядок виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Крім того, Одеська міська рада не вчинила дій щодо добровільного виконання рішення ні самостійно, ні через відповідні виконавчі органи.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі № 916/1952/17.

З огляду на наведене, суд задовольняє заяву позивача у порядку ст. 331 ГПК України, а заперечення позивача відхиляє як необгрунтовані.

Керуючись ст. 234, 235, 331 ГПК України,

ухвалив:

1. Задовольнити заяву позивача про встановлення порядку виконання рішення у справі № 916/322/25.

2. Встановити порядок виконання рішення Господарського суду Одеської області від 31.03.2025 року по справі № 916/322/25, яким стягнуто з Одеської міської ради (65026, м. Одеса, Думська площа, 1, ) на користь Фірми «Твердий» ТОВ () 724 010,90 грн безпідставно збережених грошових коштів та 8 688,13 грн судового збору, шляхом стягнення грошових коштів з рахунку розпорядника бюджетних коштів Виконавчого комітету Одеської міської ради (65026, м. Одеса, Думська площа, 1; ).

Дата підписання ухвали 24.09.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 235, ст. 255 ГПК України ухвала набрала законної сили 24.09.2025 та може бути оскаржена протягом десяти днів до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя Литвинова Вікторія Володимирівна