РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025Справа № 910/16157/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Скай Фінанс до Акціонерного товариства Українська залізниця

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Скай Фінанс (далі - ТОВ ФК Скай Фінанс, позивач) до Акціонерного товариства Українська залізниця (далі - АТ Українська залізниця, відповідач) про стягнення 240 319,06 грн., що складається з: попередньої оплати 189 237,00 грн., пені 9 435,93 грн., інфляційних втрат 30 369,47 грн. та 3 % річних 11 276,66 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач, як фактор, на підставі договору факторингу № ДФ-16/12-24/1 від 16.12.2024, укладеному із ТОВ «УКР-Мет Альянс», посилається на порушення відповідачем (боржником) умов договору купівлі-продажу № 705/2021-ЦЮ від 24.12.2021 в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2025 вказаний позов був прийнятий до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

31.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній проти позову заперечив, зазначив, що ТОВ «УКР-Мет Альянс» повідомило залізницю про необхідність відвантаження товару за договором. Проте, у подальшому жодних повідомлень від позивача не надходило, а на лист АТ Українська залізниця здійснити вивезення товару, покупець в односторонньому порядку відмовився від договору купівлі-продажу посилаючись на форс-мажорні обставини. Також вказав, що будь-якого повідомлення про передачу права грошової вимоги за договором купівлі-продажу від ТОВ «УКР-Мет Альянс» до залізниці не надходило. Крім того, зазначив про повернення частини передплати ТОВ «УКР-Мет Альянс» у сумі 7 350,00 грн. Просив відмовити у задоволенні позову.

12.09.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, яка була залишена судом без розгляду відповідно до ст. 118 ГПК України, оскільки подана з порушенням строку, визначеного процесуальним законом, а клопотання про поновлення такого строку від позивача не надходило.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 між АТ Українська залізниця (продавець) та ТОВ «УКР-Мет Альянс» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 705/2021-ЦЮ (далі договір), відповідно до умов цього договору продавець зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити металобрухт, ціна якого вказана відповідно до специфікації (додаток 1), яка є невідємною частиною договору, та надати послуги щодо організації навантаження товару у разі звернення покупця (п. 1.1 договору).

Загальна кількість товару становить 30 000 т. (п. 1.2 договору).

Ціна договору складається з сукупної вартості товару відповідно до специфікації на товар та вартості послуг щодо організації навантаження товару (у разі їх надання) відповідно до специфікацій та становить: вартість товару 181 887,00 грн. без ПДВ, вартість послуг щодо організації навантаження товару 7 366,32 грн., що разом становить 189 253,32 грн. з ПДВ (п. 2.1 договору).

Оплата вартості товару здійснюється покупцем в такому порядку: - сума попередньої оплати в розмірі 50 % вартості товару, що становить 90 943,50 грн. без ПДВ сплачується покупцем на поточний рахунок продавця протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами цього договору (п. 2.4.1 договору); - після здійснення відвантаження товару на 80 % суми попередньої оплати відповідно пп. 2.4.1 цього договору, покупець зобов`язаний сплатити решту 50 % вартості товару, що становить 90 943,50 грн. без ПДВ на поточний рахунок продавця протягом 5 банківських днів з дати отримання відповідного рахунку (п. 2.4.2 договору).

Продавець передає покупцю товар навантажений у залізничні вагони на станції відправлення з подальшим направленням на станцію призначення відвантажувальними партіями при відправленні товару залізничним транспортом (п. 3.1 договору).

Строк передачі товару 90 календарних днів з дати зарахування попередньої оплати за товар відповідно до п. 2.4, 2.5 договору на поточний рахунок продавця та отримання від покупця листа-повідомлення за формою (додаток 4). Датою передачі кожної відвантажувальної партії товару вважається дата підписання сторонами акта приймання-передачі металів чорних вторинних (додаток 2) (п. 3.2 договору).

Право власності на товар переходить від продавця до покупця з дати підписання сторонами акта приймання-передачі металів чорних вторинних (додаток 2) на станції відправлення (або на складі продавця у випадку перевезення товару автомобільним транспортом), оформленого на кожну відвантажувальну партію товару (п. 3.5 договору).

Продавець зобов`язаний передати товар у власність покупця та надати послуги щодо організації навантаження товару у разі звернення покупця в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі (п. 4.3.1 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.7 договору).

Специфікацією № 1 до договору (додаток 1) сторони погодили кількість продукції, та його вартість на загальну суму 181 887,00 грн., а специфікацією щодо організації навантаження (додаток 3) сторони погодили вартість цих послуг у сумі 7 366,32 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «УКР-Мет Альянс», на виконання умов договору, здійснив попередню оплату замовленого товару на загальну суму 189 237,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 5028 від 28.12.2021, № 5027 від 28.12.2021.

29.12.2021 ТОВ «УКР-Мет Альянс» направило відповідачу лист № 29/12, у якому просило відвантажити брухт, за датами відвантаження, які сторони мають погодити додатково.

12.01.2023 від АТ Українська залізниця на адресу ТОВ «УКР-Мет Альянс» надійшов лист, у якому залізницею було запропоновано здійснити вивезення вищевказаного товару при обов`язковому дотриманні умов договору, або запропонувати інші варіанти вирішення питання.

У відповідь на вказаний лист, ТОВ «УКР-Мет Альянс» листом від 17.07.2023 посилаючись на форс-мажорні обставини повідомило залізницю, що немає можливості виконати договір № 705/2021-ЦЮ від 24.12.2021 та здійснити вивезення товару, та просило повернути відповідача передоплату на рахунок ТОВ «УКР-Мет Альянс».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до п. 3.2 договору строк передачі товару 90 календарних днів з дати зарахування попередньої оплати за товар відповідно до п. 2.4, 2.5 договору на поточний рахунок продавця та отримання від покупця листа-повідомлення.

Як було встановлено судом, 28.12.2021 ТОВ «УКР-Мет Альянс» перерахувало на рахунок відповідача передоплату у загальній сумі 189 237,00 грн., а 29.12.2021 направило відповідачу лист щодо відвантаження брухту. Вказаний лист був отриманий відповідачем 04.01.2022.

Отже, враховуючи п. 3.2 договору товар мав бути поставлений залізницею до 04.04.2022, проте, у визначений строк, поставки обумовленого товару здійснено не було, а лише у 2023 році відповідач у відповідь на лист ТОВ «УКР-Мет Альянс» повернути суму передоплати направило лист з пропозицією здійснити вивезення товару, що є неналежним виконанням договору з боку відповідача. При цьому, наявність/відсутність форс-мажорних обставин, на які позивач посилався, у якості повернення передоплати у даному випадку не має значення, оскільки саме відповідач у визначений договором строк не здійснив поставку товару, що стало підставою для звернення ТОВ «УКР-Мет Альянс» повернути суму попередньої оплати.

Також судом встановлено, що 16.12.2024 між ТОВ «УКР-Мет Альянс» (сторона) та ТОВ ФК Скай Фінанс (фактор) був укладений договір факторингу № ДФ-16/12-24/1 (далі договір), відповідно до якого клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта за договором купівлі-продажу № 705/2021-ЦЮ від 24.12.2021, укладеного між ТОВ «УКР-Мет Альянс» та АТ Українська залізниця (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 договору в силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вказаного основного договору, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Характеристика прав, переданих фактору клієнтом за цим договором становить 181 887,00 грн. (п. 1.3 договору).

Зобов`язання клієнта перед боржником за основним договором, які полягають у внесенні передоплати за товар, на момент укладення цього договору, клієнтом виконані повністю (п. 1.5 договору).

За передані права вимоги до боржника за основним договором, фактор сплачує клієнтові 18 189,00 грн. (п. 4.1 договору). Фактор зобов`язується протягом 90 днів після набуття чинності цього договору, перерахувати платіжним дорученням на поточний рахунок клієнта грошову суму, визначену у п. 4.1 договору (п. 4.2 договору).

Строк дії договору становить з 24.12.2024 до моменту повного виконання сторонами взятого на себе зобов`язання (п. 6.1 договору).

Як вбачається із матеріалів справи, 16.12.2024 ТОВ ФК Скай Фінанс та АТ Українська залізниця підписали акт прийому-передачі права грошової вимоги та документації, відповідно до яких клієнт передав, а фактор прийняв право грошової вимоги у розмірі 181 887,00 грн. до боржника - АТ Українська залізниця, а також необхідну документацію, що стосується даного договору поставки.

Посилаючись на вказаний договір факторингу № ДФ-16/12-24/1 від 16.12.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що він отримав право на стягнення з АТ Українська залізниця заборгованості у сумі 189 237,00 грн. за договором купівлі-продажу № 705/2021-ЦЮ від 24.12.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Метою договору факторингу може бути як передача факторові права вимоги клієнта до боржника в обмін на надання клієнтові грошових коштів, так і відступлення клієнтом своєї вимоги в забезпечення виконання його зобов`язань перед фактором. Предметом договору факторингу може бути одна або декілька вимог.

Заперечуючи проти позову, відповідач, посилаючись на п. 9.4 договору купівлі-продажу № 705/2021-ЦЮ вказує, що будь-якого повідомлення щодо передачі права грошової вимоги від ТОВ «УКР-Мет Альянс» не отримував.

Проте, неповідомлення відповідача про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку повернути суму попередньої оплати з огляду на непоставку товару у визначений договором строк.

Ризик настання несприятливих наслідків якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, несе новий кредитор. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частини друга ст. 516 ЦК України).

Також відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Суд враховує, що платіжною інструкцією № 26883 від 13.01.2025 відповідач перерахував ТОВ «УКР-Мет Альянс» частину передоплати у сумі 7 350,00 грн. Також судом враховано, що на виконання договору факторингу ТОВ «УКР-Мет Альянс» передало, а ТОВ ФК Скай Фінанс отримало право грошової вимоги до АТ Українська залізниця за договором купівлі-продажу у сумі 181 887,00 грн., а не у сумі 189 237,00 грн., як помилково вважає позивач.

За таких обставин, на підставі договору факторингу № ДФ-16/12-24/1 від 16.12.2024 до позивача (фактора), перейшло право вимоги до боржника - АТ Українська залізниця щодо стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 705/2021-ЦЮ від 24.12.2021 у сумі 181 887,00 грн.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки доказів повернення попередньої оплати у сумі 181 887,00 грн. відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ ФК Скай Фінанс про стягнення з АТ Українська залізниця суми передоплати підлягають частковому задоволенню, у встановленій судом сумі 181 887,00 грн.

Щодо позовних вимог ТОВ ФК Скай Фінанс про стягнення з відповідача пені у сумі 9 435,93 грн., нарахованої відповідно до п. 5.3 договору, за період з 01.01.2023 по 01.07.2023, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, враховуючи зміст ст. 549, 611 ЦК України, ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" у разі порушення боржником зобов`язання пеня нараховується за порушення грошового зобов`язання, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Поряд з цим, у пункті 5.3 договору сторони погодили, що за порушення продавцем строків відвантаження товару, продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 10 % річних від вартості невідвантаженого товару за кожен день прострочки, окрім випадків коли таке порушення відбулось у зв`язку з невиконанням покупцем пунктів 2.4 та/або 2.5 цього договору.

За таких обставин визначений у договорі порядок та розмір нарахування неустойки суперечить вимогам закону, що передбачає нарахування та стягнення пені за порушення грошового зобов`язання від суми простроченого платежу (а не від вартості невідвантаженого товару).

Таким чином, суд вважає, що сторонами не узгоджено розміру пені з урахуванням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 30 369,47 грн. та 3 % річних у сумі 11 276,66 грн., суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Вказані висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

У даному випадку позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати і 3 % річних на суму коштів попередньої плати, які є грошовою сумою та які перераховуються згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товар, що має бути поставлений. Отже, оскільки правовідношення, в якому у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати, є грошовим зобов`язанням, то на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Нарахування на суму боргу інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Вказані висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Здійснивши перевірку правильності нарахування заявленої суми матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 30 369,47 грн. та 3 % річних у сумі 10 838,68 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, з огляду на суму основного боргу нарахування - 181 887,00 грн.

Отже, позов ТОВ ФК Скай Фінанс підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 27 000,00 грн., суд виходить з такого.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 27 000 грн. заявник долучив до матеріалів справи копії:

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого Майструк Є.С. серія КС № КВ № 000352 від 02.11.2018;

- ордера про надання правничої (правової) допомоги серія АА 1030431 від 18.12.2020 на представництво адвокатом Майструк Є.С. інтересів ТОВ ФК Скай Фінанс в суді;

- договору про надання правової допомоги від 02.11.2020, укладеного між адвокатом Майструк Є.С. та ТОВ ФК Скай Фінанс; додаткової угоди № 2 від 26.12.2024 до вказаного договору про надання правової допомоги, відповідно до якої сторони погодили, що об`єм послуг та їх вартість, які будуть надані адвокатом буде погоджений в протоколі погодження договірної ціни, який буде підставою для розрахунку вартості наданих послуг за цією додатковою угодою (п. 2), вартість послуг адвоката оплачується клієнтом в повному обсязі на підставі виставленого рахунку до 31.01.2025 (п. 3); оплата послуг здійснюється на підставі рахунку-фактури, який направляється адвокатом на адресу клієнта (п. 4); акт приймання-передачі наданих послуг має бути укладений сторонами протягом 5 календарних днів з моменту винесення судового рішення (п. 5); - протоколу погодження договірної ціни № 002 від 26.12.2024; рахунку-фактури № 002 від 26.12.2024 на суму 27 000,00 грн.

Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У той же час при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, за якою при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У даному випадку суд враховує наступні критерії визначення розміру витрат на правову допомогу: незначний ступінь складності поданого на розгляд спору; ціну позову, що не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; невеликий обсяг часу, необхідний для підготовки позову; наявність відзиву відповідача, а також кількість наданих до суду пояснень та заперечень сторін, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу з 27 000,00 грн до 12 000,00 грн.

Отже, з метою дотримання критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, суд вважає за доцільне встановити розмір судових витрат ТОВ ФК Скай Фінанс на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.

При цьому суд приймає до уваги висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, про те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Також суд враховує висновок Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За таких обставин, відповідно до ст. 129 ГПК України, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються витрати на правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн, а також судовий збір у сумі 3 604,79 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Скай Фінанс до Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний номер 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Скай Фінанс (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9, корпус 8, ідентифікаційний код 43497247) передоплату у сумі 181 887 (сто вісімдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн. 00 грн., інфляційні втрати у сумі 30 369 (тридцять тисяч триста шістдесят дев`ять) грн. 47 коп., 3 % річних у сумі 10 838 (десять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 68 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 3 346 (три тисячі триста сорок шість) грн. 43 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 139 (одинадцять тисяч сто тридцять дев`ять) грн. 95 коп.

3. У решті вимог - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 вересня 2025 року.

Суддя О.В. Котков