ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2025 р. Справа№ 910/9753/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Пересунько С.Г.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Поліпак ЛТД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024

у справі № 910/9753/24 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Поліпак ЛТД"

до Державного підприємства "Артемсіль"

про стягнення 407 930,08 грн,,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог і заперечень.

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Артемсіль" про стягнення заборгованості у сумі 407 930,08 грн., що є предметом договорів застави.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами застави, предметом яких є грошові кошти, а саме у розмірі: 95 904,00 грн. (згідно п.п.3.1.1. договору застави №48/06-16-02 від 26.04.2021р); 95 716,80 грн. (згідно п.п.3.1.1. договору застави №48/06-16-04 від 26.04.2021р.); 158 822,63 грн. (згідно п.п.3.1.1. договору застави №48/06-03-02 від 08.02.2022р.); 57 486,65 грн. (згідно п.п.3.1.1. договору застави №48/06-03-04 від 08.02.2022р.).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що повернення предмету застави заставодавцеві здійснюється впродовж п`яти банківських днів виключно за наявності двох умов визначених пунктом 5.1. договорів застав, а саме: закінчення строку дії забезпеченого заставою договору про закупівлю та повного виконання зобов`язань сторонами за ним.

Разом з цим місцевим господарським судом зазначено, що позивачем не надано суду жодних доказів виконання зобов`язань, які забезпечені договорами застав, а тому зобов`язання з повернення відповідачем коштів за договорами застав є таким, що ще не виникло.

З огляду на викладене вище, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з мотивів очевидної недоведеності позовних вимог щодо їх суті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" 09.12.2024 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі..

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, ТОВ Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" вважає оскаржуване рішення таким, що прийняте з не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки, що викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що умови тендеру № UA-2021-03-17-003420-а від 17.03.2021 виконані позивачем в повному обсязі в січні 2022 року, а умови тендеру № UA-2021-12-24-008030-b від 24.12.2021 не могли та не можуть бути виконані в зв`язку з форс-мажорними обставинами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 справу № 910/9753/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/9753/24.

Відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24 до надходження до суду матеріалів оскарження.

23.12.2024 матеріали справи № 910/9753/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці з 30.12.2024 по 03.01.2025 включно, з 06.01.2025 по 10.01.2025 включно, з 13.01.2025 по 17.01.2025 включно, з 20.01.2025 по 24.01.2025 включно, участю головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. у семінарі Національної школи суддів України 27.01.2025, тимчасовою непрацездатністю судді Коробенка Г.А. з 28.01.2025 по 07.02.2025 включно, процесуальні дії по справі не здійснювались.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24, справу призначено до розгляду на 25 березня 2025 року о 14 год 00 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 розгляд апеляційної скарги ТОВ Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24 відкладено на 30 квітня 2025 року об 11 год 00 хв.

Розпорядженням в.о. Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025 апеляційну скаргу ТОВ Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Яценко О.В., Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24, повідомлено учасників апеляційного провадження, що розгляд справи № 910/9753/24 відбудеться 27 травня 2025 року о 15 год 00 хв.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Яценко О.В. у відпустці.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 апеляційну скаргу ТОВ Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Тарасенко К.В., Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2025 розгляд апеляційної скарги ТОВ Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24 відкладено на 03 липня 2025 року об 11 год 50 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги ТОВ Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24 до 14 год 20 хв 10 липня 2025 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2025 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги ТОВ Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24 до 11 год 00 хв 07 серпня 2025 року.

Явка представників сторін.

У судове засідання 07.08.2025 з`явився представник позивача.

Відповідач явку свого представника у судове засідання 07.08.2025 не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, із заявою до суду про відкладення розгляду справи з зазначенням будь-яких поважних причин неможливості явки представника у судове засідання не звертався.

Враховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити у повному обсязі, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, 17.03.2021 державним підприємством "Артемсіль" оголошено про проведення тендерної закупівлі мішків та пакетів (пакувальні матеріали: мішки поліпропіленові, контейнери м`які з логотипом, вкладиші вагонні м`які) № UA-2021-03-17-003420-а.

На виконання умов зазначеної тендерної закупівлі, для забезпечення виконання договору про закупівлю, позивач як, заставодавець та відповідач, як заставодержатель уклали договір застави №48/06-16-02 від 26.04.2021р. та № 48/06-16-04 від 26.04.2021р.

Пізніше, 24.12.2021 відповідачем було також оголошено про проведення тендерної закупівлі мішків та пакетів (пакувальні матеріали: мішки поліпропіленові з логотипом, контейнери м`які з логотипом, вкладиші вагонні м`які) №UA-2021-12-24-008030-b.

На виконання умов тендерної закупівлі №UA-2021-12-24-008030-b, для забезпечення виконання договорів про закупівлю позивач як, заставодавець та відповідач, як заставодержатель 08.02.2022 уклали договори застави №48/06-03-02 та №48/06-03-04.

Усі договори застави містять ідентичні умови окрім опису зобов`язань забезпечених цими договорами та розміру застав.

Пунктом 3.1. зазначених договорів застав визначено, що предметом застави є грошові кошти, а саме у розмірі: 95 904,00 грн. (згідно п.п.3.1.1. договору застави №48/06-16-02 від 26.04.2021р); 95 716,80 грн. (згідно п.п.3.1.1. договору застави №48/06-16-04 від 26.04.2021р.); 158 822,63 грн. (згідно п.п.3.1.1. договору застави №48/06-03-02 від 08.02.2022р.); 57 486,65 грн. (згідно п.п.3.1.1. договору застави №48/06-03-04 від 08.02.2022р.).

Отже загальна сума договорів застави становить 407 930,08 грн.

Згідно п.5.1. зазначених договорів застав, заставодержатель повертає предмет застави заставодавцеві впродовж п`яти банківських днів після закінчення строку дії забезпеченого заставою договору про закупівлю та повного виконання зобов`язань сторонами за ним.

Позивачем, на виконання зазначених договорів застави, здійснено перерахування коштів на рахунок відповідача в сумі 407 930,08 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжною інструкцією № 988 від 28.04.2021 на суму 95 904,00 грн.; №1223 від 28.05.2021 на суму 95 716,80 грн.; №310 від 14.02.2022 на суму 158 822,63 грн.; №319 від 15.02.2022 на суму 57 486,65 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначав, що умови тендеру № UA-2021-03-17-003420-а від 17.03.2021 виконані в повному обсязі в січні 2022 року, а умови тендеру № UA-2021-12-24-008030-b від 24.12.2021 невиконані, оскільки у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у лютому 2022 року, позивач та відповідач зупинили свою роботу, а тому поставка продукції стала неможливою.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Статтею 193 Господарського кодексу України (ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Виходячи із змісту правовідносин, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями параграфу 6 глави 49 розділу 1 книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно частини 1 статті 584 Цивільного кодексу України, у договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Як встановлено колегією судів раніше, повернення предмету застави заставодавцеві здійснюється впродовж п`яти банківських днів виключно за наявності двох умов визначених пунктом 5.1. договорів застав, а саме: закінчення строку дії забезпеченого заставою договору про закупівлю та повного виконання зобов`язань сторонами за ним.

Отже позивач повинен довести настання таких умов. Відсутність хоча б однієї із зазначених умов призводить до відмови в задоволенні позовних вимог.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що позивачем не надано суду жодних доказів виконання зобов`язань, які забезпечені договорами застав, а тому зобов`язання з повернення відповідачем коштів за договорами застав є таким, що ще не виникло.

Отже, з урахуванням наведеного вище, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неврахування судом першої інстанції обставин непереборної сили (форс-мажору), колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

За приписами частини 2 статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Норма частини 2 статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Разом із тим, позивачем не надано суду сертифікату ТПП, а також будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування форс-мажорних обставин саме у конкретних правовідносинах - виконання умов тендеру № UA-2021-12-24-008030-b від 24.12.2021.

ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

У постанові від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 Верховний Суд виклав наступні висновки:

- лист ТПП України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;

- наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінюватися у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

У постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22 Верховний Суд зазначив, що:

- ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили);

- вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні;

- лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Таким чином, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє твердження апелянта про наявність обставин непереборної сили як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання обов`язків.

Зважаючи на викладене, надаючи оцінку встановленим обставинам у сукупності відповідно до вимог статті 86 ГПК України, доводи скаржника в апеляційній скарзі з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі та, відповідно, не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника (позивача).

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія "Поліпак ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/9753/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі № 910/9753/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9753/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з відпусткою судді Кравчука Г.А. з 01.09.2025 по 14.09.2025, повний текст постанови складено 15.09.2025.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді К.В. Тарасенко

Г.П. Коробенко