УХВАЛА

м. Київ

23.09.2025Справа № 910/11728/25
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Таврія" про забезпечення позову до подачі позовної заяви

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Таврія"

відповідач: Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк"

Представники: не викликались

ВСТАНОВИВ:

18.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Таврія" про забезпечення позову до подачі позовної заяви, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Акціонерному товариству "Міжнародний резервний банк" вчиняти будь-які дії, спрямовані на стягнення коштів з усіх рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Таврія", що були відкриті у Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" (коштів, які перебувають у володінні Банку), у тому числі на грошові кошти у сумі 50 142 003 грн 35 коп., які обліковуються на окремому рахунку обліку кредиторської заборгованості в АТ "МР БАНК" і включені до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів AT "МР БАНК";

- заборони суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації відповідного забезпечувального обтяження спрямованих на стягнення коштів з усіх рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Таврія", що були відкриті у Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" (коштів, які перебувають у володінні Банку), у тому числі на грошові кошти у сумі 50 142 003 грн 35 коп., які обліковуються на окремому рахунку обліку кредиторської заборгованості в AT "МР БАНК" і включені до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів AT "МР БАНК".

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову до його подачі заявник зазначає, що враховуючи положенням Закону України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану" від 27.03.2025 № 4340-ІХ, 29.08.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Таврія" звернулось до АТ "МР БАНК" із Заявою вих. №1/29-08 про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №15-В/21/151/КЛ-КБ від 13.10.2021 в порядку Закону та просило розглянути її у визначені законом строки. Станом на дату звернення до суду з відповідною заявою про забезпечення позову будь-якого рішення АТ "МР БАНК" за Заявою про застосування мораторію на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Таврія" не надходило. Разом з тим, 11.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" отримало від Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" Вимогу (повідомлення) про порушення зобов`язання №960 від 11.09.2025, відповідно якого банк намагається достроково отримати погашення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №15-В/21/151/КЛ-КБ від 13.10.2021 в розмірі 48 059 047,63 Євро.

Заявник вважає, що направлення банком відповідної вимоги після звернення позивача із заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за кредитним договором прямо свідчить про небажання Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" вводити відповідний мораторій та про намір відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" у задоволенні такої заяви. При цьому, строк на дострокове повернення кредитної заборгованості становить 10 робочих днів і спливає 25.09.2025, в той час, як строк на розгляд заяви і прийняття рішення про введення мораторію становить 20 робочих днів і спливає 26.09.2025, тобто на наступний день.

Як зазначає заявник, враховуючи вказані положення закону, а також обставини, описані вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" має намір звернутись до суду з відповідною позовною заявою про визнання рішення Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" незаконним та його скасування. У випадку задоволення позову у даній справі мораторій на задоволення вимог кредитора буде вважатися таким, що застосований (діє) з 29.08.2025. Отже, вчинення будь-яких дій щодо стягнення (звернення стягнення) Акціонерним товариством "Міжнародний резервний банк" будь-яких коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" після 29.08.2025 буде вважатись незаконним та таким, що порушує мораторій та приписи Закону.

За таких обставин заявник вважає, що ефективним та адекватним заходом забезпечення позову у цьому випадку є заборони Акціонерному товариству "Міжнародний резервний банк" вчиняти будь-які дії, спрямовані на стягнення коштів.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 2 пункту 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що не допускається забезпечення позову шляхом встановлення заборони або обов`язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", їх посадовим особам, іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна (активів) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, вчиняти певні дії або встановлення обов`язку для таких осіб утримуватися від вчинення певних дій.

Положення вказаного пункту стосується заборони на вжиття заходів забезпечення позову при реалізації активів (майна) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується. Порядок продажу активів (майна) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується, врегульовано Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме пунктом 6 статті 51 Закону визначено, що майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Таким чином, вищезазначена заборона не стосується забезпечення позову в інших випадках, окрім дій щодо реалізації активів (майна) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується.

Як вбачається із заяви про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до положень закону, 29.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" звернулось до Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" із заявою вих. №1/29-08 про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №15-В/21/151/КЛ-КБ від 13.10.2021 в порядку Закону України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану" від 27.03.2025 № 4340-ІХ (надалі - заява) та просило розглянути її у визначені Законом строки.

Відповідно до пункту 25 Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, кредитор на підставі отриманої заяви та доданих до неї документів протягом 20 робочих днів з дня їх отримання приймає рішення про застосування мораторію або відмову у застосуванні мораторію.

На момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" до суду із Заявою про вжиття заходів забезпечення позову відповідь Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" на вказану заяву товариства не надходила.

Натомість, 11.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" отримало від Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" Вимогу (повідомлення) про порушення зобов`язання № 960 від 11.09.2025 (надалі - вимога).

Зі змісту вказаної вимоги вбачається, що Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк" намагається достроково отримати погашення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №15-В/21/151/КЛ-КБ від 13.10.2021, який діє із змінами та доповненнями внесеними додатковою угодою №1 від 19.10.2021 та додатковою угодою №2 від 28.10.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" та Акціонерним товариством "СБЕРБАНК", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк" вимагає повернення 48 059 047,63 євро заборгованості за кредитним договором, яка сформована станом на 25.10.2024.

При цьому, у разі невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" вищезазначеної вимоги, банк застосує право притримання згідно параграфу 7 глави 49 Цивільного кодексу України із реєстрацією відповідного забезпечувального обтяження в Державному реєстрі рухомого майна з метою стягнення коштів з усіх рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія", що були відкриті у банку (коштів, які перебувають у володінні банку), у тому числі на грошові кошти у сумі 50142003 грн 35 коп. (п`ятдесят мільйонів сто сорок дві тисячі три гривні 35 копійок), які обліковуються на окремому рахунку обліку кредиторської заборгованості в Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" і включені до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк", відповідно до приписів чинного законодавства.

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборонити Акціонерному товариству "Міжнародний резервний банк" вчиняти будь-які дії, спрямовані на стягнення коштів з усіх рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія", що були відкриті у Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" (коштів, які перебувають у володінні Банку), у тому числі на грошові кошти у сумі 50 142 003 грн 35 коп. (п`ятдесят мільйонів сто сорок дві тисячі три гривні 35 копійок), які обліковуються на окремому рахунку обліку кредиторської заборгованості в Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" і включені до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" та заборонити суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації відповідного забезпечувального обтяження спрямованих на стягнення коштів з усіх рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія", що були відкриті у Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" (коштів, які перебувають у володінні банку), у тому числі на грошові кошти у сумі 50 142 003 грн 35 коп (п`ятдесят мільйонів сто сорок дві тисячі три гривні 35 копійок), які обліковуються на окремому рахунку обліку кредиторської заборгованості в Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" і включені до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк".

Вказані правовідносини сторін та заявлені заходи забезпечення позову жодним чином не стосуються питань реалізації майна (активів) банку, що ліквідується, а отже заборона, встановлена підпунктом 2 пункту 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не підлягає застосуванню.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, у тому числі забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункти 2, 4).

Частинами 1, 3 статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

На поточний момент між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" та Акціонерним товариством "Міжнародний резервний банк" відсутній спір, однак такі дії банку, які полягають не у наданні останнім відповіді на заяву товариства про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №15-В/21/151/КЛ-КБ від 13.10.2021, а у направленні вимоги на адресу заявника щодо виконання зобов`язання за укладеним договором про відкриття кредитної лінії №15-В/21/151/КЛ-КБ від 13.10.2021 із зазначенням дій, які будуть вжиті останнім у випадку її незадоволення в останній день строку розгляду заяви про введення мораторію, свідчать про те, що негативні очікування Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" є логічними та обґрунтованими. В іншому випадку поведінка Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" носила б суперечливий характер.

З метою недопущення вчинення дій зі стягнення належних заявнику грошових коштів, які перебувають у володінні банку, забезпечення майбутніх позовних вимог у вигляді вжиття превентивних заходів по забезпеченню позову направлені на захист прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія".

Заходи забезпечення позову є тимчасовими, до вирішення спору по суті, та направлені на зупинення вчинення дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких позивач звернеться до суду.

Невжиття заявленого заходу забезпечення позову до подачі позову призведе до того, що заявник не зможе відновити своє порушене право в межах одного (цього) судового провадження без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18:

"Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду".

Очевидно, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову у даній справі та задоволення вимог позовної заяви, поданої на підставі пункту 29 Закону України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану" від 27.03.2025 № 4340-IX, позивач змушений буде звертатися до суду з новим позовом для поновлення порушених прав та законних інтересів.

Крім того, застосування заходів забезпечення позову про які просить заявник, не має наслідком будь-яке перешкоджання господарській діяльності Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" та спрямовано на запобігання ймовірним порушенням прав заявника і забезпечує збалансованість інтересів сторін. Заходи забезпечення позову є співмірними з предметом майбутнього позову немайнового характеру, адекватними та обґрунтованими, і вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони банку вчиняти дії не є вирішенням спору сторін по суті. При цьому у випадку неподання позовної заяви в строк, встановлений процесуальним кодексом або відмови у позові, такі заходи перестануть діяти та не будуть перешкоджати Акціонерному товариству "Міжнародний резервний банк" звернути стягнення на грошові кошти Заявника, які перебувають у його розпорядженні.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

У рішенні Європейського Суду з прав людини "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, - справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд - не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Таким чином, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником "судового розгляду", передбаченого у статті 6.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, з огляду на що суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" про забезпечення позову обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136, 137, 138, 139, 140, 141, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України , суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

2. Заборонити Акціонерному товариству "Міжнародний резервний банк" вчиняти будь-які дії, спрямовані на стягнення коштів з усіх рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія", що були відкриті у Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" (коштів, які перебувають у володінні Банку), у тому числі на грошові кошти у сумі 50 142 003 грн 35 коп. (п`ятдесят мільйонів сто сорок дві тисячі три гривні 35 копійок), які обліковуються на окремому рахунку обліку кредиторської заборгованості в Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" і включені до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк".

3. Заборонити суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації відповідного забезпечувального обтяження спрямованих на стягнення коштів з усіх рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія", що були відкриті у Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" (коштів, які перебувають у володінні Банку), у тому числі на грошові кошти у сумі 50 142 003 грн 35 коп. (п`ятдесят мільйонів сто сорок дві тисячі три гривні 35 копійок), які обліковуються на окремому рахунку обліку кредиторської заборгованості в Акціонерному товаристві "Міжнародний резервний банк" і включені до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк".

4. Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінкрафт Таврія" (75700, Херсонська область, Скадовський район, місто Скадовськ, вулиця Незалежності, будинок 121, ідентифікаційний код 39374562).

5. Боржником за даною ухвалою є: Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк" (01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 46, ідентифікаційний код 25959784).

6. Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили з 23.09.2025, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 23.09.2028.

Суддя Наталя Борисівна Плотницька