ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 року м.Дніпро Справа № 904/310/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Чус О.В. (доповідача),

судді: Кощеєв І.М., Чередко А.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 (повний текст рішення складено та підписано 31.03.2025, суддя Назаренко Н.Г.) у справі № 904/310/25

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМЕРС СІТІ ДНІПРО", м. Дніпро

про стягнення в розмірі 41 232,84 грн,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2025 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМЕРС СІТІ ДНІПРО" (далі - відповідач) заборгованість за договором № ПР/М-20-527 від 24.11.2020 у загальному розмірі 41 232, 84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору № ПР/М-20-527 від 24.11.2024 в частині повної та своєчасної плати за користування вагонами.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025, в задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМЕРС СІТІ ДНІПРО" про стягнення в розмірі 41 232,84 грн. відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.

Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», представник Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 31.03.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

Ознайомившись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 року, акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» не погоджується із зазначеним рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, допущеними судом порушеннями принципів рівності учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності та об`єктивності господарського судочинства та, як наслідок, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи з огляду на наступне.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність нарахування плати за користування вагонами перевізника зазначивши: ...У графі 7 заяви відправника" залізничних накладних № 45741071, 45741998, 45743986,45759313, 45761640, 45751278, 45770849, 45768769 ТОВ Комерс Сіті Дніпро" вказало про здійснення перевезення маршрутними поїздами № 082101, 082201, 082301 на умовах аукціону №RCE001-UA-923. Але відповідач не пред`явив маршрутний поїзд до перевезення одночасно. Вагони ТОВ Комерс Сіті Дніпро простоювали на коліях станції Балівка в очікуванні оформлення перевезення до моменту пред`явлення останньої групи маршрутного поїзда.».

Апелянт вказує, що проте в позовних вимогах судом було відмовлено внаслідок спливу строку позовної давності, за розглядом заявленого клопотання про застосування строку позовної давності відповідачем.

АТ «Укрзалізниця» не погоджується з висновку суду про сплив позовної давності, також зазначає, що судом не надано оцінці доводів позивача щодо строку позовної давності, та надання заявнику судового захисту у даній справі шляхом визнання причини такого пропуску поважними. Судом дано невірну оцінку, що спеціальний строк позовної давності, передбачений ст. 258 ЦК України.

Позивач зазначає, що Договором сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з правовідносин Сторін за Договором, становить один рік.

Скаржник зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). У відповідності до постанови КМУ від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України. Крім того, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.05.2022 року відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19 за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Апелянт вважає, що враховуючи наведені норми законодавства, строки позовної давності щодо заявленої до стягнення плати за користування власними вагонами Перевізника, не сплинули, оскільки позовну заяву подано в межах строку позовної давності і згідно п. 12,19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, були продовжені на строк дії карантину, воєнного стану.

Скаржник наголошує, що судом першої інстанції взагалі не взято до уваги зазначення позивачем, спірність даної ситуації, а також наявність певних законодавчих «розмитостей», у разі якщо суд дійде до висновку про пропуску строку позовної давності, залізниця просила суд визнати причини такого пропуску поважними та надати заявнику судовий захист у даній справі.

Також в апеляційній скарзі вказано, що позивач зазначав, проте судом першої інстанції не враховано, що вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позовної давності у спірних правовідносинах, суд, з огляду на положення статті 13 ЦК України («Межі здійснення цивільних прав»), має враховувати добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом всього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами, особливості їх нормативного регулювання: надані сторонам права та покладені на них обов`язки тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 10.12.2019 у справі № 910/15584/16).

Тому, як вважає скаржник, навіть за умови пропуску строку позовної давності, необхідно зазначити, що такий пропуск відбувся за поважних причин, що зумовлює необхідність надання заявнику права судового захисту.

Апелянт зауважує, що поважність цих причин та необхідність захисту інтересів заявника полягає, що відповідачем ТОВ "КОМЕРС СІТІ ДНІПРО», у графі 7 накладних зроблено відмітку - «маршрутний поїзд», відповідно, при розрахунку плати надана була знижка коригуючого коефіцієнту як для вагонів, що приймаються до перевезення у складі маршрутного поїзда. Натомість, при проведенні перевірки департаментом аудиту АТ «Укрзалізниця» виявлено безпідставне застосування знижки відправнику ТОВ «КОМЕРС СІТІ ДНІПРО», так як встановлено порушення умов п.1 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, ТОВ «КОМЕРС СІТІ ДНІПРО» не було пред`явлено поїзд до перевезення одночасно. Судом першої інстанції було визнано підставність позовних вимог правомірними.

Позивач звертає увагу, що попри це, суд доводи залізниці не врахував.

Відповідач не скористався своїм правом згідно частини 1 статті 263 Господарського процесуального кодексу України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.,

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/310/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/310/25.

30.04.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.

Ухвалою суду від 01.05.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі № 904/310/25 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, на належні реквізити - надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

01.05.2025 від представника скаржника до ЦАГС надійшла заява про усунення недоліків, якою долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати судового збору у розмірі 3633.60 грн, відповідно до платіжної інструкції від 17.04.2025.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі № 904/310/25; визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2025 (у зв`язку з відрядженням судді Дарміна М.О.) у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Чередко А.Є.

Встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним господарським судом обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Комерс Сіті Дніпро про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №41568766/2020-001 від 16.03.2020 та повідомлення Акціонерного товариства Українська залізниця про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №32-41568766/2020-001 від 16.03.2020, між Акціонерним товариством Українська залізниця (далі перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Комерс Сіті Дніпро (далі замовник) був укладений договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №32-41568766/2020-001 від 16.03.2020 (далі договір від 16.03.2020).

Відповідно до пункту 1.1 договору від 16.03.2020 предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за використання (користування) власного вагона перевізника не є орендною платою.

Згідно з пунктом 1.3 договору від 16.03.2020 маршрутний поїзд - вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та / або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення / вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами.

Пунктом 1.4 договору від 16.03.2020 встановлено, що надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

Відповідно до пунктів 1.5 1.10 договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до п. 9.3. та 9.4. договору та законодавства.

Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору.

Умови договору, що потребують визначення окремих параметрів їх надання (окрему станцію надання послуг, ін.) набувають сили і застосовуються у відносинах сторін шляхом надання перевізником пропозиції укласти такі додаткові умови до договору (оферти), прийняття пропозиції (акцепту) замовником та підтвердження її прийняття перевізником з підтвердженням таких умов надання послуг. Приймаючи пропозицію отримання послуг на умовах, що потребують визначення окремих параметрів їх надання, замовник засвідчує, що ознайомився та згоден з такими умовами.

Перевізник, за результатом розгляду заяви (акцепту), направляє замовнику у власній інформаційній системі перевізника повідомлення з накладенням КЕП:

або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин для такого повернення;

або про дату укладення договору, присвоєння замовнику коду замовника як платника, коду вантажовідправника / вантажоодержувача. Код платника є номером договору з замовником.

До отримання повідомлення про укладення договору, друга сторона має право відкликати свою заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір.

Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до пункту 12.1 договору.

Згідно з пунктами 12.1, 12.2 договору від 16.03.2020 договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин із замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію.

Договір припиняється: у зв`язку з розірванням договору за взаємною згодою сторін, або у зв`язку з односторонньою відмовою від договору, у випадках та в порядку прямо передбачених договором, або з підстав визначених законодавством.

З огляду на матеріали справи договір від 16.03.2020 був чинний на момент виникнення спірних відносин.

Пунктом 3.4 договору від 16.03.2020 передбачено, що замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).

В підпункті 3.4.1 пункту 3.4 договору від 16.03.2020 вказано, що розмір плати за користування власними вагонами перевізника встановлюється відповідно п. 3.4.2. договору.

З гідно з підпунктом 3.4.2 пункту 3.4 договору від 16.03.2020 плата за користування власними вагонами перевізника визначається за кожен вагон відповідно до їх типу за формулою:

Пвик = (Спл / 24) х tгод х kм , де:

Пвик - плата за користування власними вагонами перевізника для відповідного типу вагонів;

Спл - ставка плати за використання власних вагонів перевізника для відповідного типу власних вагонів перевізника, грн / вагон за добу, визначена у додатку 1-2 до договору;

24 - кількість годин у добі;

tгод - кількість годин користування вагоном перевізника для відповідного типу вагонів.

kм - коригуючий коефіцієнт, що застосовуються до Пвик для вагонів, які приймаються до перевезення у складі маршрутного поїзда або контейнерного поїзда. Коефіцієнт встановлюються перевізником та зазначається у додатку 1-2 до договору.

Згідно з додатком 1-2 до договору від 16.03.2020 коригуючий коефіцієнт (kм), що застосовується до ставки плати за користування власними вагонами перевізника для відповідного типу вагонів (Пвик) для вагонів, які приймаються до перевезення у складі маршрутного поїзда або контейнерного поїзда, становить 0,75.

Відповідно до підпункту 3.4.3 пункту 3.4 договору від 16.03.2020 моментом початку відліку часу для нарахування плати за користування власними вагонами перевізника, визначеної в п. 3.4 договору, є момент передачі замовнику власних вагонів перевізника або початку затримки відповідно до Правил користування вагонами.

Облік часу користування, з метою визначення розміру плати за користування власними вагонами перевізника у випадках вказаних в п. 3.4 договору, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами. Застосування плати за користування власними вагонами перевізника в частині, що не визначена договором, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами.

Загальний час, за який нараховується та сплачується замовником плата за користування власними вагонами перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні замовника та час затримки вагонів з його вини в очікуванні подавання під вантажні або інші операції на станціях призначення і на підходах до них.

Підпунктом 3.4.4 пункту 3.4 договору від 16.03.2020 встановлено, що плата за користування власними вагонами перевізника також нараховується та сплачується замовником у випадку їх затримки під час перевезення з причин, що не залежать від перевізника. В таких випадках кількість годин затримки обліковується окремо за кожною станцією затримки на підставі актів загальної форми ГУ-23.

В пункті 3.5 договору від 16.03.2020 вказано, що розмір (ставки) плати за послуги, що виконуються за вільними тарифами та перелік яких наведено у додатках 1-1 - 1-3 до договору, визначається перевізником в порядку передбаченому договором.

Пунктом 7.3. договору від 16.03.2020 визначено, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

Між Акціонерним товариством Українська залізниця (залізниця) та Товариством з обмеженою відповідальністю Імперія Грандіс (власник колії) був укладений договір №ПР/М-20-527/НЮдч від 24.11.2020 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Грандіс при станції Балівка регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (далі договір від 24.11.2020).

Відповідно до пунктів 1 15, 21 договору від 24.11.2020 згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору здійснюється експлуатація під`їзної колії, яка належить Власнику колії, примикає до залізничних колій ТОВ БЗ ЗБК нецентралізованим стрілочним переводом № 115 до колії № 1 обмінного парку ТОВ БЗ ЗБК та через нецентралізований стрілочний перевід №9 до колії №6 ПрАТ ЮНІКОН - ПрАТ ПРОМАРМАТУРА, і обслуговується власним локомотивом.

Межею під`їзної колії є сигнальний знак Межа під`їзної колії, встановлений навпроти хвоста хрестовини стрілки № 115 та знак Межа під`їзної колії встановлений біля в`їзних воріт ПрАТ ЮНІКОН.

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 2120,2 п.м.

У межах смуги відведення залізниці під`їзною колією і спорудами Власника колії зайнято ділянку землі площею 0 кв.м.

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування та організації руху на під`їзній колії.

Вагони для під`їзної колії подаються після повідомлення, яке передається не пізніше як за 2 години до подавання вагонів, відповідальним працівником станції Балівка по телефону відповідальному працівнику Власника колії, з реєстрацією у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на колії №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 станції Балівка.

Здавання вагонів в комерційному та технічному відношенні здійснюється на коліях станції Балівка.

Максимальна кількість вагонів, у кожній партії, що передається на (з) під`їзну колію однією групою, становить:

- при подаванні(забиранні) через ТОВ БЗ ЗБК - не`більше 40 вісей, вагова норма 930 тон;

- при подаванні(забиранні) через колії ПрАТ ЮНІКОН - ПрАТ ПРОМАРМАТУРА - не більше 28 вісей, вагова норма 700 тон.

Про готовність вагонів до забирання відповідальний працівник Власника колії передає повідомлення відповідальному працівнику станції Балівка телефоном за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 №113, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за №165/3458 з подальшим письмовим підтвердженням.

З під`їзної колії вагони повертаються всією партією, одночасно переданою на під`їзну колію, або по узгодженню з залізницею в меншій кількості. Партії вагонів, що повертаються з під`їзної колії, формуються згідно з ПТЕ і доставляються локомотивом Власника колії на колії №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 станції Балівка.

Приймання вагонів залізницею в комерційному та технічному відношенні здійснюється на коліях станції Балівка.

Термін на забирання вагонів з передавальних колій залізницею визначається технологічним процесом роботи станції Балівка.

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею Власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Термін перебування вагонів на під`їзній колії 7,5 годин.

Відстань для нарахування збору за подачу та забирання вагонів 0 км в обидва кінці.

Власник колії сплачує Залізниці плату:

- за користування вагонами (контейнерами) - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами;

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї,.на прикордонних, припортових станціях тощо) - згідно з Правилами зберігання вантажів за ставками Тарифного керівництва № 1 розділ III п. 2.1;

- за маневрову роботу - згідно Тарифного керівництва № 1, Розділ III, параграф 1, пункт 1.8;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує Залізниця для Власника колії - згідно з Тарифним керівництвом № 1 та іншими діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі ст.62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень акціонерного товариства Українська залізниця.

Цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 26.11.2020 до 25.11.2023 включно.

Відповідно до пункту 1 письмової угоди №4557/22-0007 від 31.12.2021, підписаної ТОВ Комерс Сіті Дніпро (вантажовідправник/вантажоодержувач), ТОВ Імперія Грандіс (власник колії) та погодженої АТ Українська залізниця (залізниця), власник колії надає дозвіл на використання залізничної під`їзної колії для здійснення навантаження (вивантаження) вагонів з вантажем, який належить вантажовідправнику/вантажоодержувачу, на залізничній під`їзній колії власника колії. Подача та забирання вагонів, що прибули на адресу вантажовідправника/вантажоодержувача здійснюється на умовах договору про експлуатацію колії, укладеним між власником колії та залізницею.

Згідно з пунктами 5, 6 письмової угоди № 4557/22-0007 від 31.12.2021 всі належні залізниці платежі вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць передплатою через Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ Українська залізниця (ЄРЦ). У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають оплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, який списується з особового рахунку платника податків.

З усіх питань, не передбачених письмовою угодою, відносини власника колії, вантажовідправника/вантажоодержувача із АТ Українська залізниця регулюються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та іншими нормативно-правовими актами, що діють на залізничному транспорті.

Строк дії письмової угоди № 4557/22-0007 від 31.12.2021 31.12.2022.

На підставі затверджених планів перевезення за залізничними накладними № 45741071,45741998, 45743986,45751278, 45759313, 45761640, 45768769, 45770849 станція Балівка Придніпровської залізниці в серпні 2022 року приймала з під`їзної колії ТОВ Імперія Грандіс від відправника (ТОВ Комерс Сіті Дніпро) до перевезення вагони № 95373031, 95300729, 95635082, 95526745, 95525382, 95830683, 95755765, 95640942, 95756813, 95532347, 95353280, 95636361, 95756235, 95346888, 95353165, 58563354, 95612966, 95712966, 95755773, 95389631, 95532248, 95617023, 95532081, 95680534, 95344503, 95621488, 95309720, 95446431, 95378014, 95752176, 95811147, 95390407, 95694006, 58563610, 95292652, 95987376, 95793436, 95828711, 95395232, 58564485, 95712105, 95799409, 95389409, 95630711, 95492948, 95331252, 58563784, 95623336, 95529079, 53203618, 95541512.

У графі 7 заяви відправника залізничних накладних № 45741071,45741998, 45743986,45751278, 45759313, 45761640, 45768769, 45770849 ТОВ Комерс Сіті Дніпро вказало про здійснення перевезення маршрутними поїздами № 082101, 082201, 082301 на умовах аукціону №RCЕ001-UA-923.

Відповідно до пам`яток про забирання вагонів ф. ГУ-45 від 21.08.2022 №178,179,181 від 22.08.2022 № 182,183,184, від 23.08.2022 № 185,186 завантажені вагони з під`їзної колії Імперія Грандіс виставлялися на колії станції Балівка групами, а саме:

о 13:05 21.08.2022,

о 14:55 21.08.2022,

о 17:05 21.08.2022,

о 17:35 22.08.2022,

о 18:30 22.08.2022,

о 12:20 23.08.2022, остання група - о 14:45 23.08.2022.

Позивач вказав, що завантажені вагони простоювали на коліях станції Балівка до моменту забирання останньої групи (формування марштрутного поїзда). Відповідачем не було пред`явлено поїзд до перевезення одночасно, зазначивши при цьому у накладних інформацію щодо перевезення маршрутного поїзда.

Тому, за час знаходження вагонів перевізника під вантажними операціями на під`їзній колії ТОВ Імперія Грандіс станція Балівка Регіональної філії Придніпровська залізниця нарахувала плату за користування вагонами за відомостями плати ф. ГУ-46 № 23080009, 23080010 на загальну суму 104 871,80 грн. (без ПДВ), стягнуту з ТОВ Комерс Сіті Дніпро.

Розмір плати за користування вагонами був розрахований із застосуванням коригуючого коефіцієнту 0,75 для вагонів, що приймаються до перевезення у складі маршрутного поїзда. У графі 15 примітка відомостей плати ф. ГУ-46 № 23080009, 23080010 було вказано маршрутний поїзд.

При проведенні перевірки розрахунку нарахованої плати за користування вагонами було встановлено недобір плати за користування вагонами у розмірі 41232,84 грн. (без ПДВ), який було включено до накопичувальної картки № 09129002.

Відповідно до накопичувальної картки № 09129002 від 05.12.2024, розмір донарахованої плати за користування вагонами АТ Укрзалізниця дорівнює 34360,70 грн (без ПДВ).

Представник відповідача від підпису накопичувальної картки № 09129002 від 05.122.2024р., посилаючись на те, що відповідно до пункту 7.3 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 16.03.2020 строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників становить один рік. У даному випадку цей термін сплив. Також представник відповідача зазначив, що за умовами аукціону № RCE001-UA-923 перевезення вантажу мало здійснюватися маршрутним поїздом, про що зазначається в графі 6 накладних №№ 45741071, 45741998, 45743986,45759313, 45761640, 45751278, 45770849, 45768769 та у відомостях форми ГУ-46 № 23080009, 23080010 від 23.08.2022. Відправивши вантаж груповими відправниками. Перевізник не виконав своїх зобов`язань.

Позивач вказує, що на підставі п.2 Протоколу оперативної наради під головуванням директора Департаменту технології перевезень та комерційної роботи від 10.10.2024 з розгляду результатів позапланової перевірки окремих питань щодо отримання в повному обсязі належних залізницям платежів по «Аукціонах з продажу послуг з використання вагонів власності АТ «Укрзалізниця» на «ProZorro.Продажі», регіональною філією «Придніпровська залізниця» на адресу ТОВ «КОМЕРС СІТІ ДНІПРО» була направлена претензія від 03.12.2024 № ДПридн-05/1343, на суму 41232,84 грн з ПДВ, щодо надання згоди на стягнення коштів з особового рахунку ТОВ «КОМЕРС СІТІ ДНІПРО».

Відповідь на претензію не отримана.

Наведене вище стало причиною звернення позивача з цим позовом до суду.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 119 Статуту залізниць України за користування вагонами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів, що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

На підставі пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.

Відповідно до п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Як зазначалось раніше, плата за користування вагонами була розрахована із застосуванням коригуючого коефіцієнту 0,75 для вагонів, що приймаються до перевезення у складі маршрутного поїзда.

Відповідно до пункту 1.3 договору від 16.03.2020 маршрутний поїзд - вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та / або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення / вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами.

У графі 7 заяви відправника залізничних накладних № 45741071, 45741998, 45743986,45759313, 45761640, 45751278, 45770849, 45768769 ТОВ Комерс Сіті Дніпро вказало про здійснення перевезення маршрутними поїздами № 082101, 082201, 082301 на умовах аукціону №RCЕ001-UA-923. Але відповідач не пред`явив маршрутний поїзд до перевезення одночасно. Вагони ТОВ Комерс Сіті Дніпро простоювали на коліях станції Балівка в очікуванні оформлення перевезення до моменту пред`явлення останньої групи маршрутного поїзда.

Відповідач наполягав на дотриманні умов договору та чинного законодавства щодо оформлення маршрутного потягу декількома накладними з відомістю вагонів, що перевозяться маршрутом.

Відповідач також зазначав, що коригування сум нарахованих платежів за минулі періоди є необґрунтованим та протиправним. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. Перевізник має право здійснити відповідне коригування лише за наявності підстав та за умови виконання ним вимог, що визначені чинним законодавством.

Відповідач заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування позовної давності, суд першої інстанції, вважаючи доведеним порушення прав позивача та правомірне нарахування плати за користування вагонами в розмірі 41 232,84 грн (з ПДВ), відмовив у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності, встановленої частиною 5 статті 315 Господарського кодексу України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з частиною 3 статті 925 Цивільного кодексу України до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 910/11949/20 дійшла висновку, що стаття 925 Цивільного кодексу України є загальною нормою.

Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Положення частини 3 статті 925 Цивільного кодексу України та частини 5 статті 315 Господарського кодексу України співвідносяться як загальна та спеціальна: за загальним правилом до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів), але для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до статті 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Пунктом 7.3 договору від 16.03.2020 встановлений законом шестимісячний строк позовної давності за вимогами перевізника за домовленістю сторін цього договору збільшено до одного року, що узгоджується з нормативними приписами статті 259 Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом.

Застосування пункту "б" частини 2 статті 137 Статуту залізниць України за своїм змістом відповідає правилам щодо початку перебігу позовної давності, встановленим Цивільним кодексом України.

Верховний Суд України в постанові від 09.08.2017 у справі № 3-658гс17 (№ 904/7033/16) дійшов висновку, що перебіг позовної давності за вимогами залізниці до вантажоодержувача про стягнення збору за зберігання вантажу починається від дня настання події, що стала підставою для подання позову (у спірних правовідносинах - неприйняття вагонів вантажовласником), а не з дня підписання відповідачем накопичувальних карток із зауваженнями.

Не вбачаючи підстав відійти від указаного висновку, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі № 904/5743/16 зазначила, що затримка вагонів на станції призначення є єдиною подію, яка фіксується як порушення одноразово та, водночас, триває певний проміжок часу, і щодо якої як єдиної події й розпочинається перебіг позовної давності (п. 7.31).

Переглядаючи справу № 904/5743/16, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками місцевого господарського суду про те, що строк позовної давності у подібних правовідносинах починає свій перебіг не з початку затримки спірних вагонів, що відображається в актах загальної форми ГУ-23, а за фактом закінчення такої затримки.

При настанні події, що є підставою для подання позову, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 додаток № 6 до Правил користування), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі), та в якому вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п. 7.32).

Місцевим господарським судом зазначено, що в даному випадку строк позовної давності тривалістю один рік до вимог позивача про стягнення плати за користування вагонами АТ Українська залізниця належить рахувати з 23.08.2022р.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19» № 211 від 11.03.2020 на території України був встановлений карантин з 12.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 651 від 27.06.2023 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінений карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до пункту 7 розділу IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У переліку статей, передбачених пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відсутня стаття 315 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Судом першої інстанції зроблено висновок, що в даному випадку стаття 315 Господарського кодексу України не підпадає під регулювання пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Тому, оскільки стаття 315 Господарського кодексу України відсутня у переліку статей, строки яких продовжено на строк дії карантину у пунктах 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у пункті 7 розділу "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України, у господарського суду відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин положення пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та пункту 7 розділу "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України.

Вказаний висновок підтверджено і постановою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі № 914/3716/21.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ для того, щоб те або інше обмеження права на суд (в тому числі лімітування цього права часовими рамками) вважалося виправданим, мають бути додержані такі умови:

1) обмеження не повинно перешкоджати доступу до суду в такий спосіб чи такою мірою, що б зводити нанівець саму сутність цього права;

2) таке обмеження повинно мати легітимну мету;

3) має бути забезпечене належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленою метою (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" за заявами № 22083/93, 22095/93; пункт 31 рішення від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" (Bellet v. France) за заявою № 23805/94, пункт 75 рішення від 07 грудня 2010 року у справі "Seal v. The United Kingdom" за заявою № 50330/07), а саме:

- строк позовної давності не повинен бути очевидно й надмірно коротким (unduly short) (пункт 76 рішення від 18 березня 2008 року у справі "Dacia S.R.L. v/ Moldova" за заявою № 3052/04);

- застосування позовної давності має бути передбачуваним (пункт 76 рішення від 20 травня 2010 року у справі "Lelas v. Croatia" за заявою № 55555/08);

- механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також мусить корелюватися із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункт 52 рішення від 20 грудня 2007 року у справі "Phinikaridou v. Cyprus" за заявою № 23890/02).

За доводами місцевого господарського суду на момент звернення позивача з позовом у даній справі у січні 2025 року строк позовної давності тривалістю один рік вже сплив у 2023 році.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В силу приписів статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

До дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків за спірним договором, який підтверджує наявність заборгованості на суму, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 264 Цивільного кодексу України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як зазначалося, пунктом 7.3 договору від 16.03.2020 р. встановлений законом шестимісячний строк позовної давності за вимогами перевізника за домовленістю сторін цього договору збільшено до одного року.

До Господарського суду Дніпропетровської області Акціонерне товариство Українська залізниця звернулося з цим позовом лише 24.01.2025 року, тобто з пропуском узгодженого за домовленістю сторін строку позовної давності, який сплив у серпні 2023 року.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення відповідачем дій, що переривають позовну давність.

Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із положеннями статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладені обставини, а також те, що перевезення за накладними було здійснено відповідно до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №32-41568766/2020-001 від 16.03.2020, за умовами якого встановлений законом шестимісячний строк позовної давності збільшено до одного року, а відтак позивач був обізнаний про строки пред`явлення позовної заяви до суду, який у даному випадку сплив у серпні 2023 року, однак звернувся з позовом лише у січні 2025 року, господарський суд дійшов вірного висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову у зв`язку із спливом позовної давності.

Крім того, не наведено позивачем у позові і поважних причин пропуску строку позовної давності, а виходячи з обставин справи, зокрема, щодо терміну пропуску цього строку, відповідні доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні, яке відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 31.03.2025 р. відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

З підстав наведеного та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі № 904/310/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 у справі № 904/310/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя А.Є. Чередко