ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/554/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Соловей Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кулаківська Д.О., довіреність 01.01.2025;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" (м.Київ)

до Фізичної особи-підприємця Шихевича Анатолія Йосиповича (м.Житомир)

про стягнення (47 532,18грн згідно заяви про зменшення позовних вимог).

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з фізичної особи - підприємця Шихевича Анатолія Йосиповича заборгованість за кредитним договором від 15.09.2021 №011/61704/1220359, укладеним між відповідачем та АТ "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 52 532,18грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань у частині погашення кредиту та процентів за його користування за кредитним договором від 15.09.2021 №011/61704/1220359, право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі договору відступлення права вимоги від 20.12.2022 №114/2-57-F.

Ухвалою суду від 05.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін). Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.06.2025.

Ухвалою суду від 03.06.2025 відкладено розгляд справи по суті на 24.06.2025

Ухвалою суду від 24.06.2025 продовжено строк розгляду справи по суті, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відкладено розгляд справи по суті на 11.08.2025.

Ухвалою суду від 16.09.2025 відкладено розгляд справи по суті на 16.09.2025.

До початку першого судового засідання з розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідача 47 532,18грн.

Розглядаючи заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог суд враховує наступне.

Пунктом 2 ч.2 ст.46 ГПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 2 ст.252 ГПК України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи передбачене ст.46 ГПК України право позивача на зменшення розміру позовних вимог, оскільки вказана заява не суперечить вимогам чинного законодавства України, не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, подана в межах встановленого ГПК України строку, суд приймає її та ухвалює вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача 47 532,18грн.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався. Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом надіслання копії ухвали суду від 05.05.2025, від 03.06.2025, від 24.06.2025, від 11.08.2025 за адресою його місцезнаходження: вул.Володимира Гнатюка, 30, м.Житомир, 10002, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

12.05.2025, 16.06.2025, 07.07.2025 та 21.08.2025 до суду повернулися без вручення копії ухвал суду, надіслані на адресу відповідача ФОП Письменного О.В., з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Будь-якої іншої адреси відповідача суду невідомо, заяв про зміну його місцезнаходження не надходило; зареєстрованого електронного кабінету відповідача в підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС немає.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21, від 30.08.2023 у справі №910/10477/22).

Для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок" та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (зі змінами).

Відтак повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу/фізичну особу-підприємця.

Також суд враховує, що відповідач не був позбавлений права та об`єктивної можливості ознайомитись з ухвалами суду у справі №906/554/25 в Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень".

Суд в межах наданих йому повноважень створив всі належні умови в реалізації учасниками судового процесу прав, передбачених ГПК України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України). Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч.4 ст.161 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у даній справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи не надходило, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

15.09.2021 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" (далі - банк/кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Шихевичем Анатолієм Йосиповичем (далі по тексту - клієнт/відповідач/позичальник) укладено заяву про надання кредиту "Кредитна картка для підприємців" №011/61704/1220359 (а.с.13-14) (далі - кредитний договір), відповідно до якого кредитодавець встановив клієнту поточний ліміт кредиту, розмір якого на дату початку кредитування становив 50 000,00грн, який може бути змінений в порядку та на умовах передбачених пунктом 2.1. заяви, з максимальним лімітом (в межах якого встановлюється поточний ліміт кредиту), який відповідно до умов кредитного договору становить 300 000,00грн, (п. 1.2., 1.3. договору).

Відповідно до умов кредитного договору, з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (далі - дата початку кредитування) клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР або шляхом договірного списання банком коштів кредиту з КР у випадках визначених договором. Метою кредиту є фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта... (п.п.1.1. договору).

Строк кредиту - сукупність періодів, протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 2 заяви, строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дата початку кредитування), (п.п. 1.4. договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що на дату підписання заяви поточний ліміт становить 50 000,00грн. Датою початку кредитування є наступний робочий день, що слідує за датою підписання заяви, банк повідомляє клієнта про розмір поточного ліміту в наступному періоді, шляхом направлення клієнту SMS - повідомлення на номер телефону, що наданий клієнтом при підписанні заяви або інший номер телефону, що наданий клієнтом в процесі обслуговування (далі - SMS - повідомлення), згідно порядку, передбаченому підпунктом 2.3.1. пункту 2.3. статті 2 розділу 8 Правил.

Відповідно датою початку кредитування є 15.09.2021, з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 15.09.2025.

Факт надання банком позичальнику кредитних грошових коштів відповідно умов кредитного договору № 011/61704/1220359 від 15.09.2021 року підтверджується копією виписки по рахунку, що підтверджує початок користування кредитом (а.с.24-26).

Таким чином, банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором.

Пунктом 5.1. договору передбачено, проценти за користування кредитом - процентна ставка фіксована 29,9% річних.

Процентна ставка за користуванням недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована, 49,9% річних (п.п.1.6. договору).

Згідно з п.4.2. договору клієнт зобов`язався сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі п`ять (5) відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше фіксованої суми встановленої тарифами банка на ведення та обслуговування карткових рахунків, до яких встановлений ліміт кредитування, або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту та процентів не пізніше дати закінчення строку кредиту, а у разі його подовження - в останній робочий день подовженого строку користування кредитом.

Підпунктом 4.3. кредитного договору визначено, що клієнт має забезпечити наявність коштів на KP або на рахунку, зазначеному в пункті 1.7. заяви, а у випадку його відсутності/закриття - на будь яких інших рахунках клієнта в банку (в тому числі - на рахунок клієнта як фізичної особи), для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовам, передбаченими пунктом 9 угоди. Погашення заборгованості за кредитом, процентів, неустойок, комісійних винагород за обслуговування KP, процентів за недозволеним овердрафтом здійснюється шляхом здійсненням банком договірного списання у визначеному пункті 9 угоди порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення клієнтом достатньої суми на рахунках (арешт коштів, закриття рахунку тощо), з яких банк здійснює договірне списання коштів з метою погашення клієнтом заборгованості за кредитом, погашення клієнтом заборгованості може бути здійснене клієнтом будь-яким іншим шляхом, погодженим банком.

Проте, всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору.

20.12.2022 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-57-F (далі за текстом - договір відступлення), у відповідності до умов якого АТ "Райффайзен Банк" передає (відступає) за плату, а ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.8-12).

Відповідно до п.2.4. договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній.

16.02.2023 № 114/13-32 на виконання умов договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 акціонерним товариством "Райффайзен Банк" направлено товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" відомості про сформований згідно критеріїв, визначених договором, портфель заборгованості, що складає 1195 кредитів, за якими загальний розмір заборгованості станом на 28.02.2023 складає 23 611 823,37грн. Загальна вартість портфеля заборгованості складає 2 776 750,53грн (а.с.29).

Відповідно до платіжної інструкції №374 від 20.03.2023 товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" перераховано акціонерному товариству "Райффайзен Банк" 2 776 750,53грн оплати загальної вартості Портфеля заборгованості згідно договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20.12.2022 (а.с.30).

Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-57-Б від 20.12.2022, ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС" набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. і за кредитним договором № 011/61704/1220359 від 15.09.2021, укладеним між позичальником та акціонерним товариством "Райффайзен Банк", сума заборгованості за яким становить 52 532,18 грн (а.с.31-33).

06.04.2023 відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 000,00грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "СІТІ ФІНАНС" 13.06.2024 направлено ФОП Шихевичу А.Й. досудову вимогу № 1-107451 від 10.06.2024, у якій вимагало в строк до 10.07.2024 погасити заборгованість по кредиту (а.с.34-37).

Вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та виконання, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом за захистом свого права до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 cтатті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до cтатті 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Пунктом 1 cтатті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлене договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується факт укладення між АТ "Райффайзен Банк" та ФОП Шихевичем Анатолієм Йосиповичем кредитного договору №011/61704/1220359 від 15.09.2021 та виконання банком своїх зобов`язань перед відповідачем шляхом надання кредиту, прострочена заборгованість за яким станом на час передачі боргу за договором про відступлення права вимоги складала 52532,18грн.

Всупереч умов кредитного договору та графіків погашення заборгованості за кредитом, позичальник свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повертав.

Відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 20.02.2024 №114/2-67-Р, укладеного між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" (новий кредитор), на підставі Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги, до ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" перейшло право вимоги до позичальника за кредитним договором №011/61704/1220359 від 15.09.2021 щодо заборгованості в розмірі 52532,18грн, 5000,00грн з яких відповідач сплатив новому кредитору, у зв`язку з чим несплаченою залишилась сума 47 532,18грн.

Доказів на спростування існування вказаної заборгованості чи доказів її сплати від відповідача до суду не надходило.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також з долучених позивачем до матеріалів справи доказів слідує, що акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" за плату відступило товариству з обмеженою відповідальністю "ФК "СІТІ ФІНАНС" право вимоги до боржника, фізичної особи-підприємця Шихевича А.Й., щодо сплати останнім новому кредитору 47 532,18грн заборгованості за кредитним договором №011/61704/1220359 від 15.09.2021.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем належними та достатніми доказами заборгованість за кредитом не спростована.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане відповідачем зобов`язання з повернення кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості по кредиту відповідачем не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з фізичної особи-підприємця Шихевича А.Й. заборгованості у розмірі та процентів у сумі 47 532,18грн.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Крім того, представником позивача заявлено до стягнення 1400,00грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).

Відповідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи знаходиться свідоцтво №21/2971 від 22.02.2022 про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Титаренку В.В., та ордер № 1744955 від 09.11.2024 на надання правничої допомоги товариству з обмеженою відповідальністю "ФК "СІТІ ФІНАНС" адвокатом Титаренко В.В. (а.с.46-47).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

14.06.2023р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" (клієнт) та адвокатом Титаренко В.В. (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 14/06/2023 (а.с.39-41), відповідно до п. 1.1. якого адвокат за дорученням клієнта, зобов`язується в порядку та у спосіб передбаченому законом, надавати клієнту правничу допомогу (надалі - робота) в обсязі та на умовах, передбачених цим договором про надання правничої допомоги (надалі - договір) відповідно до замовлень, які оформляються у формі додатка 3 та мають власну нумерацію, що є невід`ємними частинами до нього, якщо інше не визначено додатковою угодою.

Відповідно до п.2.1. договору адвокат у відповідності до п. 1.1. цього договору надає клієнту правову допомогу, зокрема, вивчати наявні матеріали, формувати правову позицію та лінію захисту клієнта у справі (пп.2.1.1. договору); складати заяви, скарги, листи, запити, звернення та інші документи правового характеру з правом їх підпису від імені клієнта у справі (пп.2.1.2. договору); здійснювати представництво клієнта, зокрема, в установах пов`язаних з судовим розглядом справ (пп. 2.1.6. договору); складати позовні заяви, відзиви, відповіді, скарги, заяви, клопотання, пояснення та інші документи правового характеру з правом їх підпису від імені клієнта у справі (пп. 2.1.8. договору); здійснювати представництво клієнта в місцевому суді (першої інстанції) у справі (пп. 2.1.9. договору).

Згідно з п.4.1. договору вартість правничої допомоги та порядок розрахунків за її надання клієнту, визначаються сторонами в додатку 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору та актами наданої правничої допомоги.

Також 14.06.2023 сторонами підписано додаток № 1 до договору про надання правової допомоги №14/06/2023 від 14.06.2023, у якому погодили наступне: 1) клієнт інформує відповідно до умов цього договору адвоката про необхідність виконання замовлення; 2) замовлення оформлюється у формі додатка 3 до цього договору; 3) за кожним замовленням клієнта, адвокат надає правову допомогу відповідно до умов цього договору; 4) результатами роботи щодо кожного замовлення оформлюється актом приймання-передачі за цим договором (додаток 2); 5) оплата правничої допомоги за цим договором здійснюється на рахунок адвоката; 6) сторони домовились, що вартість правничої допомоги та гонорар адвокату за цим договором визначається: підготовка та подача до суду пакету документів щодо стягнення боргу з боржника: аналіз судової практики та законодавства 400,00 грн/год., аналіз матеріалів, отриманих від клієнта 400,00 грн/год., підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду 600,00 грн/год (а.с.42).

30.09.2024 сторонами підписано замовлення №813 до договору про надання правової допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023, відповідно до п. 1 якого клієнт передає в роботу матеріали по справі: кредитний договір №011/61704/1220359; ідентифікаційний номер ; Шихевич А.Й.

30.09.2024 між сторонами підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №813 до договору про надання правової допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023, відповідно до якого загальна вартість робіт (послуг) складає 1400,00грн, а саме: аналіз судової практики та законодавства 400,00грн/1 год., аналіз матеріалів, отриманих від клієнта за кредитним договором №011/61704/1220359 400,00грн/ 1 год., підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду 600,00грн / 1 год (а.с.44).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 щодо оцінки інформації в акті приймання правничої допомоги зазначила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Відповідно до платіжної інструкції №2404 від 02.10.2024 ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС" сплачено адвокату Титаренко В.В. 1400,00грн за послуги правничої допомоги за замовленням №813 (а.с.45).

Судом враховується, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, додаткова постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19).

Відповідно до позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

При розгляді заяви про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

З поданих матеріалів слідує, що позивачем узгоджено виплату адвокату вартості наданої правничої допомоги, яка згідно з умовами п.4.1. договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023, п.6 додатку №1 до вказаного договору, акта виконаних робіт (наданих послуг) від 18.03.2024 погоджена у розмірі 1400,00грн, виходячи із вартості наданих адвокатом послуг та витраченого адвокатом часу на їх надання.

Відповідач заперечень щодо відшкодування заявлених позивачем витрат на правничу допомогу чи клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надав.

Отже, надавши оцінку наявним доказам щодо витрат позивача на надання професійної правничої допомоги, враховуючи такі критерії як співмірність їх розміру зі складністю справи, розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим часом на їх надання, ціною позову; обґрунтованість, пропорційність, реальність та розумність їхнього розміру з урахуванням предмету та підстав спору, а також неминучість їх понесення, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1400,00грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця Шихевича Анатолія Йосиповича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" (вул.Січових Стрільців, 37-41, м.Київ, 04053, )

- 47 532,18грн заборгованості за кредитним договором №011/61704/1220359 від 15.09.2021;

- 3 028,00грн судового збору;

- 1 400,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 2 прим.

1- у справу;

2- позивачу та представнику через "Електронний суд";

3- відповідачу РНОКПП НОМЕР_1 (рек. з повід).