СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Харків Справа № 922/2588/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Мартюхіна Н.О. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.

за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Крострейд" та представника Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" (вх. №1740) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.07.2025 у справі №922/2588/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крострейд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Фрут"

до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Черевко Анастасія Вікторівна

- приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба Марина Анатоліївна

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крострейд", смт Васищеве, звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 934 від 18.07.2025, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черевко Анастасією Вікторівною про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Крострейд».

Разом з позовом, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.07.2025 у справі №922/2588/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Крострейд» про забезпечення позову, подану разом з позовом від 28.07.2025 - задоволено.

1. До набрання законної сили рішенням господарського суду у цій справі зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 78667737 (зведеному виконавчому провадженні № 78671919), відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюбою Мариною Анатоліївною на підставі виконавчого напису № 934 від 18.07.2025, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черевко Анастасією Вікторівною про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Крострейд» (; 62495, Харківська обл., смт Васищеве, вул. Овочева, 9);

2. До набрання законної сили рішенням господарського суду у цій справі заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноваженим на проведення державної реєстрації (в тому числі територіальним органам Міністерства юстиції України, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т. ч. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлової будівлі овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51.

Ухвала суду мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до істотного ускладнення або навіть унеможливлення ефективного захисту прав позивача. Це зумовлено тим, що приватним виконавцем у межах виконавчого провадження вже здійснено опис, накладено арешт та призначено оцінку спірного об`єкта нерухомості, що створює реальну загрозу його реалізації ще до розгляду справи по суті. У разі продажу майна навіть задоволення позову не забезпечить відновлення прав позивача у межах цього провадження. Саме тому обраний захід у вигляді зупинення стягнення та заборони реєстраційних дій щодо спірного об`єкта є адекватним, пропорційним і спрямованим на збереження існуючого становища до вирішення спору по суті, що узгоджується з положеннями ст. 137 ГПК України та усталеною практикою Верховного Суду.

Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" з відповідною ухвалою суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, у задоволенні заяви ТОВ "Крострейд" про забезпечення позову відмовити; стягнути з ТОВ "Крострейд" судові витрати за апеляційною скаргою.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, скаржник зазначає, що:

- заборона державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо об`єкта іпотеки жодним чином не пов`язана з предметом спору, яким є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Заходи, які були застосовані, не забезпечують предмет позову, але при цьому істотно обмежують права відповідача й інших осіб. Таким чином, баланс інтересів сторін і третіх осіб не був дотриманий. Банк посилається на судову практику Верховного Суду та Великої Палати (зокрема постанови від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20 та інші), відповідно до якої заходи забезпечення мають застосовуватися лише в разі доведеної необхідності, а посилання на припущення чи потенційну можливість порушення прав без доказів не може бути підставою для їх застосування;

- єдина підстава, на яку посилався позивач для обґрунтування заяви про забезпечення позову - ненаправлення йому банком вимог про усунення порушення зобов`язань, була повністю спростована. Банк надав суду копії вимог від 02.04.2025 та 05.05.2025 разом із доказами їх направлення. Проте суд першої інстанції взагалі не дав оцінки цим доказам і обмежився лише згадкою, що заперечення були подані;

- відповідно до ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається лише за умови наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист прав позивача. При цьому позивач мав довести фактичні обставини, які б виправдовували застосування забезпечення. Однак жодного доказу на це позивач не надав, обмежився лише припущеннями і неправдивими твердженнями.

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.

У судове засідання від 15.09.2025 з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Крострейд" та представник Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро". Інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крострейд", смт Васищеве, звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 934 від 18.07.2025, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черевко Анастасією Вікторівною про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Крострейд» ().

В обґрунтування позову посилається на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості, що є прямим порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.

Разом з позовом, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

1. Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 78667737 (зведеному виконавчому провадженні № 78671919), відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюбою Мариною Анатоліївною на підставі виконавчого напису № 934 від 18.07.2025, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черевко Анастасією Вікторівною про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Крострейд» (; 62495, Харківська обл., смт Васищеве, вул. Овочева, 9);

2. Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноваженим на проведення державної реєстрації (в тому числі територіальним органам Міністерства юстиції України, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т. ч. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлової будівлі овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що 18.07.2025 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черевко Анастасією Вікторівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 934, про звернення стягнення на нежитлову будівлю овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, та належить на праві власності Позивача на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі овочесховища від 07.03.2019, посвідченого Жамойда Г.М. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, 07.03.2019 за реєстровим № 271, договору № 1 про внесення змін до договору купівлі продажу, посвідченого тим же нотаріусом 22.08.2019 за реєстровим № 980; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 30605074, дата реєстрації права власності: 07.03.2019; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51.

Вищевказана нежитлова будівля на підставі іпотечного договору № 281223-І від 28.12.2023, посвідченого Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 28.12.2023 за реєстровим № 746, передана в іпотеку відповідачу, в якості забезпечення виконання грошових зобов`язань ТОВ «Бест Фрут» за кредитним договором № 271123-КЛВ/1 від 27.11.2023 та кредитним договором № 281223-КЛН від 28.12.2023.

Заявник вказує, що 21.07.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюбою Мариною Анатоліївною відкрито виконавче провадження №78667737 з примусового виконання спірного виконавчого напису.

21.07.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюбою Мариною Анатоліївною у межах виконавчого провадження №78667737 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, об`єднавши виконавчі провадження №78667737, №78667867 у зведене виконавче провадження №78671919.

22.07.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюбою Мариною Анатоліївною у межах цього виконавчого провадження здійснено опис та накладено арешт на майно позивача нежитлову будівлю овочесховище, реєстраційний номер: 51, що розташована за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9.

23.07.2025 у рамках вищезазначеного виконавчого провадження приватний виконавець призначила суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні з метою проведення оцінки вказаного об`єкта нерухомого майна.

Суд першої інстанції своєю ухвалою задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Крострейд» про забезпечення позову, подану разом з позовом від 28.07.2025.

Означене стало підставою для звернення Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до апеляційного суду зі скаргою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом апеляційного розгляду у справі №922/2588/25 є законність і обґрунтованість ухвали Господарського суду Харківської області від 30.07.2025, якою було задоволено заяву ТОВ «Крострейд» про забезпечення позову.

Зокрема, суд першої інстанції зупинив стягнення у виконавчому провадженні №78667737 (зведене виконавче провадження №78671919), відкритому приватним виконавцем на підставі виконавчого напису нотаріуса, та заборонив державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного об`єкта нерухомості нежитлової будівлі овочесховища.

Отже, апеляційний суд має перевірити, чи були наявні правові підстави для вжиття таких заходів забезпечення позову, чи відповідають вони вимогам ст. 136 137 ГПК України, а також чи не вийшов суд першої інстанції за межі предмета спору, застосувавши заборону на реєстраційні дії.

Порядок вжиття судом заходів забезпечення позову врегульований статтями 136, 137, 140, 144 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст.136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову (ч.1). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч.2).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову оцінюється обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Апеляційний суд зазначає, що, оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 30.09.2020 у справі №910/19113/19, від 30.11.2020 у справі №910/217/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справі №916/2761/20).

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.07.2025 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черевко Анастасією Вікторівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 934, про звернення стягнення на нежитлову будівлю овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, та належить на праві власності Позивача на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі овочесховища від 07.03.2019, посвідченого Жамойда Г.М. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, 07.03.2019 за реєстровим № 271, договору № 1 про внесення змін до договору купівлі продажу, посвідченого тим же нотаріусом 22.08.2019 за реєстровим № 980; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 30605074, дата реєстрації права власності: 07.03.2019; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51.

Вищевказана нежитлова будівля на підставі іпотечного договору № 281223-І від 28.12.2023, посвідченого Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 28.12.2023 за реєстровим № 746, передана в іпотеку відповідачу, в якості забезпечення виконання грошових зобов`язань ТОВ «Бест Фрут» за кредитним договором № 271123-КЛВ/1 від 27.11.2023 та кредитним договором № 281223-КЛН від 28.12.2023.

21.07.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюбою Мариною Анатоліївною відкрито виконавче провадження №78667737 з примусового виконання спірного виконавчого напису.

Цього ж дня (21.07.2025) приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба Марина Анатоліївна у межах виконавчого провадження №78667737 винесла постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, об`єднавши виконавчі провадження №78667737, №78667867 у зведене виконавче провадження №78671919.

22.07.2025 приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба Марина Анатоліївна у межах цього виконавчого провадження здійснила опис та наклала арешт на майно позивача - нежитлову будівлю овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9.

23.07.2025 у рамках вищезазначеного виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба Марина Анатоліївна призначила суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні з метою проведення оцінки вказаного об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник вказує, що зазначене виконавче провадження наразі є відкритим, а приватний виконавець вчиняє активні виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання оспорюваного виконавчого напису. Зокрема, факт опису майна, накладення арешту та призначення суб`єкта оціночної діяльності, на думку заявника, підтверджує високий ризик швидкого завершення процедури примусового стягнення.

Заявник вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду справи про оскарження виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем буде реалізовано об`єкт нерухомості (овочесховища), то заявник не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

З огляду на викладене, заявник просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні та заборонити державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (нежитлову будівлю овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9).

Щодо зупинення стягнення у виконавчому провадженні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 934 від 18.07.2025, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черевко Анастасією Вікторівною про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Крострейд» (). В обґрунтування якого посилається на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості, що є прямим порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.

Як зазначалось вище, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовував її тим, що оскільки приватним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження активно вчиняються виконавчі дії та виноситься ряд постанов, невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду, адже у разі, якщо до закінчення розгляду справи про оскарження виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем буде реалізовано об`єкт нерухомості (овочесховища), то заявник не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78667737 з примусового виконання спірного виконавчого напису, здійснено опис та накладено арешт на майно позивача нежитлову будівлю овочесховище, реєстраційний номер: 51, що розташована за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, та призначено суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні з метою проведення оцінки вказаного об`єкта нерухомого майна, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, суд першої інстанції слушно зауважив, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті (шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 78667737 (зведеному виконавчому провадженні № 78671919) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №78667737 (зведеному виконавчому провадженні № 78671919), відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюбою Мариною Анатоліївною на підставі виконавчого напису № 934 від 18.07.2025, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черевко Анастасією Вікторівною про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Крострейд» (; 62495, Харківська обл., смт Васищеве, вул. Овочева, 9) - дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з заявника, адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи приватним виконавцем буде здійснено реалізацію об`єкта нерухомості (овочесховища), повернення його до власності позивача навіть після задоволення позову у межах цієї справи може бути фактично неможливим або надмірно ускладненим, у зв`язку з чим позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Наведене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.08.2021 у справі №902/1264/20.

Крім того, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.11.2021 у справі №910/11552/20 (провадження №12-44гс21), у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису до розгляду справи судом, існує можливість продажу під час примусового виконання спірного виконавчого напису майна позивача, внаслідок чого останній буде позбавлений можливості ефективного захисту своїх порушених прав, що також може призвести до виникнення між сторонами інших суперечок, неспіврозмірно збільшити тягар витрат на відновлення заявлених до захисту прав. В разі продажу виконавцем під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса майна позивача та подальшого задоволення позову і визнання цього напису таким, що не підлягає виконанню, ефективний захист або поновлення порушених прав позивача буде неможливим, оскільки спірний виконавчий напис буде вже виконано.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував захід забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні. З урахуванням того, що спірний виконавчий напис нотаріуса є предметом оскарження, а приватним виконавцем уже вчиняються активні виконавчі дії, які створюють реальну загрозу реалізації об`єкта нерухомості, невжиття заходів забезпечення могло б істотно ускладнити або навіть унеможливити ефективний захист прав позивача у разі задоволення позову. Саме тому колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що обраний позивачем захід забезпечення позову є адекватним та ефективним способом захисту, і заява ТОВ «Крострейд» про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа підлягає задоволенню.

Щодо заборони вчинення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається із заяви позивача, другою вимогою у заяві про забезпечення позову є - заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноваженим на проведення державної реєстрації (в тому числі територіальним органам Міністерства юстиції України, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т. ч. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлової будівлі овочесховища, загальною площею 7687,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищеве, вул. Овочева, 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" установлено, що державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 4 вказаного Закону врегульовано, що державна реєстрація базується на таких основних принципах: обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення; врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом; державної реєстрації за заявницьким принципом; єдності методології державної реєстрації; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", а також відповідає п. 4 ч. 5 ст. 137 ГПК України, згідно якої допускається накладення заборон на вчинення органами державної влади певних дій, якщо ці конкретні дії стосуються предмету спору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №915/508/18, від 16.05.2023 у справі №906/151/23 та від 07.02.2022 у справі №916/3594/21.

Колегія суддів зазначає, що вимога про заборону державним реєстраторам та іншим уповноваженим органам вчиняти реєстраційні дії щодо спірного об`єкта нерухомого майна є належним і пропорційним заходом забезпечення позову. Застосування такого заходу безпосередньо пов`язане з предметом спору, оскільки виконавчий напис нотаріуса стосується звернення стягнення на конкретний об`єкт нерухомості, і вчинення будь-яких реєстраційних дій до вирішення справи по суті може призвести до зміни чи припинення речових прав позивача.

Законодавство прямо передбачає можливість відмови у проведенні реєстраційних дій у випадку наявності судового рішення про заборону їх здійснення (п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»). Таким чином, ухвала суду в частині заборони вчинення реєстраційних дій відповідає як процесуальним нормам (п. 4 ч. 5 ст. 137 ГПК України), так і спеціальним законам у сфері державної реєстрації.

Застосування такого заходу забезпечення позову не створює надмірного обмеження для відповідача чи інших учасників правовідносин, натомість гарантує збереження правового статусу спірного майна до остаточного вирішення спору. В іншому випадку, здійснення державної реєстрації переходу права власності чи обтяжень на спірний об`єкт могло б унеможливити реальний та ефективний захист прав позивача у межах даного судового провадження.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заборона державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо спірного об`єкта нерухомості є законним, адекватним і необхідним способом забезпечення позову, спрямованим на недопущення ускладнення або неможливості виконання майбутнього рішення суду та забезпечення ефективного судового захисту.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про відсутність зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову та предметом спору, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях закону та фактичних обставинах справи.

Заборона вчинення державними реєстраторами реєстраційних дій щодо спірного об`єкта нерухомого майна є безпосередньо пов`язаною з предметом позову, яким є вимога про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Саме виконання цього виконавчого напису передбачає звернення стягнення на об`єкт іпотеки, що неминуче тягне за собою проведення реєстраційних дій щодо переходу чи обтяження права власності. Вчинення таких дій до вирішення спору по суті здатне змінити правовий статус майна та ускладнити або навіть унеможливити ефективний судовий захист прав позивача.

Таким чином, застосування судом першої інстанції заборони на вчинення реєстраційних дій не виходить за межі предмета спору, відповідає вимогам статті 137 ГПК України та спеціального законодавства у сфері державної реєстрації, а також узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду.

Посилання Банку на судову практику Верховного Суду та Великої Палати (зокрема постанови від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20 та інші) не спростовує наведеного, оскільки в цих рішеннях наголошувалося на необхідності доведення ризику істотного ускладнення або унеможливлення виконання рішення чи захисту прав позивача. У даній справі такий ризик підтверджується реальними діями приватного виконавця, зокрема описом і арештом майна та призначенням суб`єкта оціночної діяльності. Це свідчить про існування не гіпотетичної, а фактичної небезпеки втрати об`єкта спору ще до вирішення справи по суті.

Що стосується заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що його невжиття може нівелювати ефективність судового захисту, у разі задоволення позовних вимог, оскільки, запропоноване виконавчим написом нотаріуса звернення стягнення на майно позивача може бути реалізовано, а кошти від його продажу вже будуть стягнуті на користь відповідача. Тому, з метою їх повернення, позивачу доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та витрачати додаткові кошти.

Апеляційний суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що обидва заходи забезпечення позову як заборона реєстраційних дій, так і зупинення стягнення є прямо пов`язаними з предметом спору, відповідають критеріям законності, необхідності та співмірності, мають тимчасовий характер, а тому були правомірно застосовані судом першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що єдиною підставою для заяви про забезпечення позову було нібито ненаправлення вимог про усунення порушення зобов`язань, не відповідає змісту самої заяви позивача та мотивам ухвали суду першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовував необхідність вжиття заходів забезпечення позову не стільки фактом ненадіслання йому вимог банком, скільки реальною загрозою втрати спірного майна внаслідок активних виконавчих дій, уже вчинених приватним виконавцем у межах відкритого виконавчого провадження. Саме наявність цієї загрози опису, арешту та призначення оцінки майна була визначальною для суду першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову.

Водночас навіть за умови надання банком доказів направлення відповідних вимог, це не усуває факту наявності реальної небезпеки примусового відчуження майна до розгляду спору по суті. Отже, зауваження апелянта щодо відсутності оцінки цих доказів судом першої інстанції не впливають на законність і обґрунтованість ухвали про забезпечення позову, оскільки зазначені докази не мають визначального значення для вирішення питання про необхідність застосування тимчасових заходів.

Також апелянт вказує, що відповідно до ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається лише за умови наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист прав позивача. При цьому позивач мав довести фактичні обставини, які б виправдовували застосування забезпечення. Однак жодного доказу на це позивач не надав, обмежився лише припущеннями і неправдивими твердженнями.

Колегія суддів вважає, що наведений аргумент апелянта є необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України забезпечення позову дійсно допускається лише за умови існування достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача.

Разом із тим, як правильно зауважив суд першої інстанції, у даній справі позов має немайновий характер і спрямований на оскарження виконавчого напису нотаріуса. Тому ключовим критерієм є саме ризик утруднення або неможливості ефективного захисту прав позивача.

Матеріали справи підтверджують, що приватним виконавцем у межах відкритого виконавчого провадження вже вчинені активні виконавчі дії: здійснено опис та накладено арешт на спірний об`єкт нерухомості, призначено суб`єкта оціночної діяльності для визначення його вартості. Ці обставини свідчать про реальну небезпеку відчуження майна ще до вирішення спору по суті. Саме вони і є належним доказовим підтвердженням наявності загрози, яка обґрунтовує необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Отже, твердження апелянта про відсутність доказів та обмеження позивача лише припущеннями не відповідає фактичним обставинам справи, тоді як суд першої інстанції обґрунтовано визнав наявність ризику, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вжиті місцевим господарським судом заходи забезпечення позову безпосередньо пов`язані з предметом позову, відповідають вимогам статей 136 137 ГПК України, спрямовані на запобігання реальній загрозі втрати позивачем права власності на об`єкт до вирішення спору по суті та забезпечують ефективний судовий захист, не виходячи за межі балансу інтересів сторін, а тому, відсутні підстави для скасування оскарженої ухвали і задоволення апеляційної скарги.

У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро". Доводи апелянта не спростовують наведені висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а ухвала Господарського суду Харківської області від 30.07.2025 у справі №922/2588/25 має бути залишена без змін.

Керуючись статтями 269, п.1 ч.1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.07.2025 у справі №922/2588/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 25.09.2025.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя В.С. Хачатрян