ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025м. ДніпроСправа № 904/2047/25

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Садівничого товариства "Стіновик", м. Дніпро

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Садівничого товариства "Стіновик"

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Дейнеці А.В.

Представники:

Позивач: ОСОБА_1 (в залі суду)

Від позивача: Смірнов А.А. (в залі суду) - ордер серія АЕ № 1344122 від 25.04.2025, т.1, а.с.16

Від відповідача: Чернецька О.А. (в залі суду) - ордер серія АЕ № 1392195 від 09.06.2025

Від відповідача: Конєв О.А. (в залі суду) - самопредставництво

РУХ СПРАВИ.

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Садівничого товариства "Стіновик" про:

1) визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02 червня 2024 року;

2) визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1;

3) визнання протиправним та скасування наказу Садівничого товариства "Стіновик" від 02 червня 2024 року Про звільнення ОСОБА_1 ;

4) поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик з 03 червня 2024 року;

5) стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 111 232,55 грн., який визначений без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів;

6) стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 не нарахованої та не виплаченої заробітної плати розмірі 21 300 грн., яка визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів;

7) стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 11 706,72 грн.;

8) стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.;

9) скасування реєстраційної дії Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу (Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна структури власності. Зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.), проведеної 14.06.2024 о 13:10:47 відносно Садівничого товариства Стіновик приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Старовою Ольгою Сергіївною, а також внесений на її підставі запис №024037797 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою суду від 05.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 № б/н від 25.04.2025 залишено без руху.

Ухвалою суду від 16.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 10.06.2025.

Ухвалою від 10.06.2025 відкладено підготовче засідання на 14.07.2025.

Ухвалою суду від 14.07.2025 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Протокольною ухвалою від 14.07.2025 судом відмовлено в задоволені клопотання позивача про залучення третьої особи.

Ухвалою суду від 14.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 21.07.2025.

Протокольною ухвалою від 21.07.2025 судом відмовлено в задоволені заяви відповідача про виклик свідка.

Протокольною ухвалою від 21.07.2025 судом відмовлено в задоволені клопотання позивача про залишення відзиву без розгляду.

В підготовчому засіданні від 21.07.2025 було оголошено перерву до 12.08.2025.

Ухвалою суду від 12.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 09.09.2025.

Протокольною ухвалою від 09.09.2025 судом відмовлено в задоволені клопотання позивача про повернення до підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні від 09.09.2025 було оголошено перерву до 10.09.2025.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач вказав, що відповідачем було здійснено його протиправне усунення із посади голови товариства.

Позивач зазначив, що 02 червня 2024 року було заплановане проведення загальних зборів членів Садівничого товариства «Стіновик», до порядку денного якого питання щодо звільнення голови правління не включалось.

Позивач вказав, що на загальних зборах від 02.06.2024, враховуючи відсутність кворуму, ОСОБА_1 заявила про нелегетимність зборів. Разом із тим, присутні члени товариства, вирішили продовжити збори та розглянули питання про звільнення позивача як голови садівничого товариства та припинили її повноваження, також було обрано нових членів правління.

Позивач зазначив, що, 03.06.2024 чинний голова правління СТ "Стіновик" ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що відбулись загальні збори членів товариства, а також збори членів правління, на яких було обрано інший склад правління.

За твердженням позивача, він, звернувся із усним проханням надати йому рішення про її звільнення, наказ про її звільнення, провести з ним повний розрахунок, видати трудову книжку, але в такому проханні позивачу було відмовлено.

В обґрунтування недійсності рішення загальних зборів, позивач посилається на відсутність кворуму, а саме: кооперацію» були присутні 94 члена із 294, що складає 31,97 % від загальної кількості членів Садівничого товариства "Стіновик".

Крім того, позивач зазначив, що, відповідно до оскаржуваного рішення загальних зборів від 02.06.2024 (сторінка 4) звільнення голови правління відбулось на підставі його заяви про звільнення, однак, позивач зазначає, що вказану заяву не писав та не подавав.

Позивач зауважив, що, відповідно до резолютивної частини оскаржуваного рішення загальних зборів було вирішено «звільнити ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_1 », що свідчить, на думку позивача, про відсутність прийнятого рішення щодо звільнення.

Позивач вказав, що рішенням зборів правління СТ "Стіновик", оформленим протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1, вирішено звільнити ОСОБА_3 з посади голови правління СТ "Стіновик" з 02.06.2024.

На думку позивача, таке рішення зборів правління СТ "Стіновик" суперечить пункту 14.2.4 Статуту, оскільки рішення про звільнення голови правління уповноважені приймати виключно загальні збори СТ "Стіновик".

Позивач вважає, що оскільки оскаржувані рішення зборів членів СТ "Стіновик" та рішення загальних зборів СТ "Стіновик" були єдиною підставою для видачі наказу СТ "Стіновик" від 02 червня 2024 року Про звільнення ОСОБА_1 , цей наказ має бути визнаний незаконним та скасований.

Позивач зазначив, що з 03.06.2024, враховуючи незаконне звільнення, не отримання нею копії наказу про звільнення, повного розрахунку, трудової книжки, позивач фактично знаходиться у вимушеному прогулі. На думку, вимушений прогул розпочався 03 червня 2024 року (з дня, наступного за днем незаконного звільнення). За таких обставин, позивачем заявлено до стягнення середній заробіток за період з 03.06.2024 по 25.04.2025 року за 224 робочих днів вимушеного прогулу: 473,33 гривень х 235 робочих днів = 111 232,55 гривень.

Також позивач вказав, що у період з 25.04.2024 по 25.05.2025 не перебував у щорічній відпустці. А тому позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за вказаний період, що складає за 24 календарних днів: 487,78 гривень х 24 днів = 11 706,72 гривень.

Внаслідок незаконного звільнення позивача, на його думку, йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що у позивача, як особи похилого віку, був порушений нормальний ритм життя, погіршився стан здоров`я, позивач був вимушений витрачати час, захищаючи свої порушені права та звертатись за допомогою до адвокатів, та до суду. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює у 50 000,00 гривень.

Позивач стверджує, що на підставі протиправних рішень зборів членів СТ "Стіновик" та зборів правління СТ "Стіновик" було вчинено реєстраційні дії та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу. Скасування такого запису, на думку позивача, буде належним та ефективним способом захисту його порушених прав.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач надав до суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.

Відповідач наполягає на тому, що станом на дату проведення зборів головою правління Садівничого товариства "Стіновик" була ОСОБА_1 (позивач), яка безпосередньо на загальних зборах зазначила, що не бажає більше займати посаду голови правління та подала відповідну заяву про звільнення з посади голови правління Садівничого товариства "Стіновик".

Відповідач зауважив, що, відповідно до п.п. 14.2.4 п. 14.2 Статуту СТ "Стіновик", голова правління Товариства є керівником правління та, зокрема, веде діловодство у Товаристві. Голова правління підзвітний зборам членів Товариства і лише за їх рішенням може бути знятий або звільнений із посади.

Відповідач зазначив, що ОСОБА_1 станом на 02.06.2024, як діюча голова Садівничого товариства "Стіновик" та єдина відповідно до Статуту відповідальна за діловодство у Товаристві особа, зобов`язана була зареєструвати та залишити у документах Товариства свою заяву про звільнення з посади голови правління Садівничого товариства "Стіновик", що вона і зробила. Вона зареєструвала свою заяву в книзі вхідної кореспонденції (копія відповідної сторінки книги додається), проте, після завершення 02.06.2024 загальних зборів членів СТ "Стіновик" та призначення нового голови правління на посаду, ця заява нею передана до нового голови не була.

Крім того, за твердженням відповідача, звільнена голова правління Садівничого товариства "Стіновик" ОСОБА_1 добровільно передала новому голові правління Садівничого товариства "Стіновик" ОСОБА_2 печатку товариства, штамп товариства, оригінали документів товариства (рішення загальних зборів, державний акт на право постійного користування земельного ділянкою, тощо), а також організаційну техніку, що підтверджується актом приймання-передавання документів (копія додається), у якому зазначена підстава передавання документів звільнення голови правління СТ «Стіновик», здав - голова правління СТ «Стіновик» ОСОБА_1 , прийняв член правління СТ «Стіновик» ОСОБА_4 , на акті міститься підпис голови правління СТ «Стіновик» ОСОБА_1 . Акт підписано без зауважень з боку ОСОБА_1 . Проте, як вбачається зі змісту акту, заява ОСОБА_1 про звільнення з посади голови правління СТ «Стіновик» ОСОБА_1 у загальному переліку усіх документів, що передаються члену правління СТ «Стіновик» ОСОБА_4 , відсутня. Також відсутній і наказ про звільнення голови правління СТ «Стіновик» ОСОБА_1 , хоча цей наказ повинен був бути складеним та підписаним саме ОСОБА_1 , бо вона була звільнена 02.06.2024, а ОСОБА_2 був призначений на посаду голови правління лише 03.06.2024, тобто вже після звільнення позивачки. Тож ОСОБА_2 жодним чином не міг скласти наказ про звільнення минулого голови та надавати їй його на ознайомлення.

Відповідач вказав, що, відповідно до ст. 233 КЗпПУ, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання кіш письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищого у порядку підлеглості органу.

Відповідач наполягає на тому, що, враховуючи ту обставину, що позивачка заявляла про своє бажання звільнитись, дізналась про рішення зборів її звільнити прямо на зборах, оформлювала своє звільнення самостійно та після звільнення забрала фізично наказ про звільнення, свою заяву про звільнення, а також свою трудову книжку, то строк позовної давності для подання цього позову минув ще 03.07.2024. А наразі позивачка, вдаючись до надмірного формалізму та зловживаючи своїми правами і минулим положенням керівника відповідача, намагається незаконно поновитись в посаді та стягнути гроші з СТ «Стіновик», члени якого проголосували за її звільнення.

Також, за твердженням відповідача, СТ «Стіновик» в особі новообраного голови ОСОБА_4 був позбавлений об`єктивної можливості передати ОСОБА_1 її трудову книжку, адже, трудову книжку зобов`язана була вести (внести у неї запис) та зберігати безпосередньо керівник - голова правління СТ «Стіновик» ОСОБА_1 під час перебування на посаді, а після звільнення із посади трудова книжка головою правління СТ «Стіновик» ОСОБА_3 члену правління СТ «Стіновик» ОСОБА_4 відповідно до акту прийняття-передачі серед документів не передавалась.

Відповідач зауважив, що вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію. Обґрунтоване звільнення із посади голови правління СТ «Стіновик» ОСОБА_1 виключає наявність вимушеного прогулу.

Що стосується позовних вимог про виплату позивачу компенсація за невикористані дні Щорічної відпустки за вказаний період, що складає за 24 календарних днів: 11 706,72 гривень, то така позовна вимога, на думку відповідача, не підлягає задоволенню, оскільки стягнення зазначених виплат чинним законодавством передбачено лише у випадку звільнення працівника.

Що стосується позовних вимог про виплату позивачу компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за вказаний період, що складає за 24 календарних днів: 11 706,72 гривень, то така позовна вимога, за твердженням відповідача, не підлягає задоволенню, оскільки стягнення зазначених виплат чинним законодавством передбачено лише у випадку звільнення працівника.

Крім того, відповідач зауважив, що у протоколі під час його ведення секретарем зборів було допущено технічну описку у прізвищі ОСОБА_1 і зазначено « ОСОБА_5 ».

Відповідач наполягає на тому, що саме загальними зборами членів СТ "Стіновик" було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління Садівничого товариства "Стіновик". Збори правління СТ "Стіновик", відповідно до п.п. 14.2.2 п. 14.2 Статуту СТ "Стіновик", лише забезпечували та організовували виконання рішення зборів членів Товариства від 02.06.2024, зокрема, щодо звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління Садівничого товариства "Стіновик" та, відповідно до п.п. 14.2.3. п. 14.2 Статуту СТ "Стіновик", обрання голови правління Товариства. Тож відповідно до другого питання порядку денного загальних зборів членів СТ "Стіновик" було вирішено доручити новообраному правлінню обрати зі свого складу нового голову правління Товариства.

Відповідач зазначив, що, відповідно до протоколу зборів СТ "Стіновик" № 02/06/24/1/33 від 02.06.2024, загальна кількість присутніх членів на зборах - 106 садівників, за рішення звільнити ОСОБА_1 з посади голови правління Садівничого товариства "Стіновик" та доручити новообраному правлінню Садівничого товариства "Стіновик" обрати зі свого складу голову правління Товариства голосували «ЗА» - 100 % присутніх членів Товариства, тобто рішення було прийнято відповідно до п.п. 14.1.7 п. 14.1 Статуту СТ "Стіновик" простою більшістю голосів членів Товариства, присутніх па його зборах.

Враховуючи викладене,на думку відповідача, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02 червня 2024 року та рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1, - є таким, що відповідає інтересам членів СТ «Стіновик», їх бажанню, а також є правомірними, тому позовні вимоги у частині визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02 червня 2024 року та рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1 не підлягають задоволенню.

Також відповідач зауважив, що кількість членів СТ "Стіновик" не становить 297 осіб, як це зазначає позивач.

На думку відповідача, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., оскільки останнім не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження того, що діями відповідача їй завдано моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є:

1) визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02 червня 2024 року;

2) визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1;

3) визнання протиправним та скасування наказу Садівничого товариства "Стіновик" від 02 червня 2024 року Про звільнення ОСОБА_1 ;

4) поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик з 03 червня 2024 року;

5) стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 111 232,55 грн., який визначений без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів;

6) стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 не нараховану та не виплачену заробітну плату розмірі 21 300 грн., яка визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів;

7) стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 11 706,72 грн.;

8) стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.;

9) скасування реєстраційної дії Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу (Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна структури власності. Зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.), проведеної 14.06.2024 о 13:10:47 відносно Садівничого товариства Стіновик приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Старовою Ольгою Сергіївною, а також внесений на її підставі запис №024037797 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити:

- чи порушено відповідачем процедуру скликання та проведення загальних зборів членів кооперативу від 02.06.2024. Зокрема, чи було прийнято оскаржуване рішення загальних зборів за наявності кворуму для прийняття таких рішень; чи вирішувались загальними зборами питання, що не були не винесені на порядок денний;

- для вирішення питання про визнання недійсним рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", оформленого протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1, необхідно встановити факт наявності у правління повноважень на прийняття такого рішення;

- чи наявні підстави для поновлення позивача на посаді голови правління Садівничого товариства "Стіновик", з якої дати.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Двадцять третього серпня дві тисячі другого року було створено та зареєстровано Садівниче товариство Стіновик (ідентифікаційний код: 23643433).

ОСОБА_1 , з 01.07.2004 працювала на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик. Що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору та не заперечується жодною зі сторін цього спору.

Другого червня дві тисячі двадцять четвертого року відбулись збори членів Садівничого товариства Стіновик, рішення, прийняті на яких, були оформлені протоколом зборів членів Садівничого товариства Стіновик від 02.06.2024 № 02/06/24/1/33.

На порядок денний загальних зборів від 02.06.2024 були поставлені питання:

1) Вибори членів правління.

2) Вибори членів ревізійної комісії.

3) Затвердження голосування за допомогою листів опитування.

4) Різне.

На загальних зборах Садівничого товариства Стіновик від 02.06.2024 було прийнято рішення, зокрема, з першого питання порядку денного: звільнити ОСОБА_3 з посади голови правління Садівничого товариства Стіновик та доручити новообраному правлінню Садівничого товариства Стіновик обрати зі свого складу голову правління Товариства.

Слід зауважити, що зазначення в протоколі зборів членів Садівничого товариства Стіновик від 02.06.2024 № 02/06/24/1/33 прізвища голови правління "Ільницька" замість " ОСОБА_6 " слід вважати технічною опискою, з огляду на пояснення обох сторін та обставини цієї справи.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України "Про кооперацію".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про кооперацію", кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

Статтею 6 Закону України "Про кооперацію" визначено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

З аналізу змісту наведених положень чинного законодавства вбачається, що Садівниче товариство Стіновик є кооперативом, відповідно, його правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування визначаються Законом України "Про кооперацію".

Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію", основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про кооперацію", вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Так, пунктом 14.1.1 статуту Садівничого товариства Стіновик (надалі - Статут) передбачено, що вищим органом управління Товариства є збори членів Товариства.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах; відсутність протоколу загальних зборів ТОВ; відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів.

Щодо прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного слід зазначити про таке.

Як було вказано вище, на порядок денний загальних зборів від 02.06.2024 були поставлені питання:

1) Вибори членів правління.

2) Вибори членів ревізійної комісії.

3) Затвердження голосування за допомогою листів опитування.

4) Різне.

Так, в порядку денному загальних зборів від 02.06.2024 дійсно відсутнє питання щодо звільнення діючого голови правління.

При цьому, питання, поставлені на порядок денний загальних зборів, мають бути сформульовані чітко та прозоро, у спосіб, що виключає можливість подвійного їх трактування.

Питання, поставлене на порядок денний загальних зборів, не повинно містити під собою низку скритих (додаткових) питань, що будуть негласно вирішені разом із основним питанням.

В іншому випадку член кооперативу унеможливлений належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного. Що, вочевидь, порушує його права на участь в управлінні товариством.

Прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів, як було вказано вище, є безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону.

Щодо наявності кворуму для прийняття загальними зборами оскаржуваних рішень слід зазначити про таке.

За приписами ст. 15 Закону України "Про кооперацію", яка кореспондується з п.п. 14.1.6, 14.1.7 Статуту, загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених.

Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Так, питання про звільнення діючого та обрання нового голови правління кооперативу не входить до переліку питань, за прийняття яких має проголосувати не менш як 75 відсотків членів кооперативу.

А отже, таке питання вирішується загальними зборами простою більшістю голосів членів кооперативу.

Щодо загальної кількості членів Садівничого товариства Стіновик слід зазначити про таке.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Садівниче товариство Стіновик налічує 294 члена товариства.

Відомості Державних реєстрів презюмуються правильними, доки не доведено протилежне. Аналогічних висновків дійшла у Велика Палата Верховного Суду постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19.

До матеріалів цієї справи відповідачем було долучено протокол засідання правління від 15.02.2024 про виключення зі складу членів Товариства померлих осіб.

Разом з цим, такий протокол не може бути належним та допустимим доказом зменшення кількості членів Товариства, порівняно з тією, що вказана у відомостях з Єдиного державного реєстру.

Оскільки, відповідно до п. 12.1, 14.1.2 Статуту, ст. 15 Закону України "Про кооперацію", вирішення питання про припинення членства у кооперативі відноситься до виключної компетенції загальних зборів членів такого кооперативу та не може бути прийняте правлінням.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що кількість членів кооперативу станом на 02.06.2024 була меншою, аніж 294 члена, відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо кількості членів Садівничого товариства Стіновик слід вважати правильними.

За таких обставин, кворум на загальних зборах членів Садівничого товариства Стіновик від 02.06.2024 становив 148 членів Товариства (294 : 2 + 1 = 148).

Так, в матеріалах справи (том 1 а.с. 97 - 105) міститься реєстр присутніх на загальних зборах членів Садівничого товариства Стіновик від 02.06.2024 (що долучений до реєстраційної справи Садівничого товариства Стіновик). Цей реєстр, за арифметичним розрахунком суду, містить 104 підписів членів Товариства.

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи (том 2, а.с. 184 - 233) 26 листів письмового опитування членів Садівничого товариства Стіновик, які є невід`ємним додатком до протоколу від 02.06.2024 № 02/06/24/1/33.

Тобто, всього у загальних зборах членів Садівничого товариства Стіновик від 02.06.2024 приймали участь 130 члена (104 + 26). Відповідно, на загальних зборах членів Садівничого товариства Стіновик від 02.06.2024 був відсутній кворум.

Відсутність кворуму або неможливість встановлення наявності кворуму є безумовною підставою для визнання таких рішень недійсними.

При цьому слід зазначити, що ані наявність акту приймання - передавання ОСОБА_1 документів Товариства ОСОБА_2 (том 1 а.с. 234), ані наявність запису в Журналі вхідної та вихідної кореспонденції записів про надходження заяв ОСОБА_1 про звільнення та про "зняття повноважень" не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02 червня 2024 року.

Оскільки, по-перше, рішення, прийняте загальними зборами юридичної особи, презюмується прийнятим та має виконуватись членами/учасниками цієї юридичної особи доки не буде визнано недійсним у встановленому законом порядку.

По-друге, особливість звільнення директора (у даному випадку голови кооперативу) полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема, через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику з метою зaхиcтy своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.

Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 по справі № 758/1861/18).

Можливість звільнення керівника юридичної особи у позасудовому порядку тільки за рішенням загальних зборів учасників цієї юридичної особи та виключно за наявності кворуму на таких загальних зборах підтверджене численною судовою практикою.

Навіть за наявності бажання керівника юридичної особи та подання ним заяви про звільнення з посади, у випадку неможливості скликати загальні збори учасників цієї юридичної особи, у тому числі, за неможливості забезпечити кворум на таких загальних зборах, звільнення керівника юридичної особи із займаної посади відбувається виключно в судовому порядку.

Дотримання встановленого законом порядку звільнення з посади керівника юридичної особи є безумовним правом та інтересом особи, що займає посаду керівника.

За таких обставин, доводи відповідача про те, що прийняте загальними зборами від 02.06.2024 рішення не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача не відповідає дійсності.

А отже, позовні вимоги позивача про визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02 червня 2024 року, - є обґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 №02/06/24/1.

Рішенням зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1, постановлено:

- обрати Голову Зборів правління - ОСОБА_7 , а Секретаря зборів - ОСОБА_8 (питання № 1 порядку денного);

- звільнити з 02.06.2024 ОСОБА_3 з посади голови правління Садівничого товариства "Стіновик" (слід зауважити, що зазначення в протоколі зборів правління Садівничого товариства Стіновик від 02.06.2024 № 02/06/24/1 прізвища голови правління "Ільницька" замість " ОСОБА_6 " слід вважати технічною опискою, з огляду на пояснення обох сторін та обставини цієї справи) (питання № 2 порядку денного);

- обрати головою правління Садівничого товариства Стіновик ОСОБА_2 з 03.06.2024 (питання № 3 порядку денного);

- уповноважити голову правління ОСОБА_2 провести державну реєстрацію змін до ЄДР відповідно до чинного законодавства з правом залучення третіх осіб на свій власний розсуд (питання № 4 порядку денного).

Слід звернути увагу на те, що таким рішенням зборів правління було не винесено питання про звільнення голови Товариства, обрання нового голови Товариства, проведення реєстраційних дій на порядок денний загальних зборів учасників Садівничого товариства Стіновик, а саме прийняті рішення з означених питань.

Відповідно до п. 14.2.4 Статуту, голова правління підзвітний зборам членів Товариства і лише за їх рішенням він може бути знятий або звільнений з посади.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про кооперацію", яка кореспондується з п. 14.1.2 Статуту, до компетенції загальних зборів членів кооперативу належить утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу.

Тобто, вирішення питання про обрання голови кооперативу, звільнення голови кооперативу з подали, належить до виключної компетенції загальних зборів членів такого кооперативу.

За таких обставин, рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", оформлені протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1, були прийняті всупереч прямої вказівки Закону.

А отже, позовні вимоги про визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 №02/06/24/1, - є обґрунтованими.

Позовні вимоги про:

- визнання протиправним та скасування наказу Садівничого товариства "Стіновик" від 02 червня 2024 року Про звільнення ОСОБА_1 ;

- скасування реєстраційної дії Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу (Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна структури власності. Зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.), проведеної 14.06.2024 о 13:10:47 відносно Садівничого товариства Стіновик приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Старовою Ольгою Сергіївною, а також внесений на її підставі запис №024037797 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик -

є похідними від позовних вимог про:

- визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02 червня 2024 року;

- визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1.

Додатково слід зазначити, що в матеріалах справи відсутній наказ Садівничого товариства "Стіновик" від 02 червня 2024 року Про звільнення ОСОБА_1 . Однак, відповідач, у тому числі, не заперечив проти факту того, що звільнення ОСОБА_1 з посади голови Садівничого товариства "Стіновик" було оформлено саме наказом Садівничого товариства "Стіновик" від 02 червня 2024 року.

Оскільки судом під час розгляду цієї справи встановлено обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання недійсними повністю, з моменту прийняття, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02 червня 2024 року, та рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1, позовні вимоги про:

- визнання протиправним та скасування наказу Садівничого товариства "Стіновик" від 02 червня 2024 року Про звільнення ОСОБА_1 ;

- скасування реєстраційної дії Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу (Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна структури власності. Зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.), проведеної 14.06.2024 о 13:10:47 відносно Садівничого товариства Стіновик приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Старовою Ольгою Сергіївною, а також внесений на її підставі запис №024037797 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик - також є обґрунтованими.

При цьому, щодо дати поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик слід зазначити про таке.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (частина перша статті 43 Конституції України).

До трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (частина перша статті 3 КЗпП України).

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем-фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець-фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (речення перше частини першої статті 21 КЗпП України).

Однак, правове регулювання припинення повноважень виконавчого органу товариства (директора), чи члена цього органу, якщо останній є колегіальним (дирекцією) відрізняється від розірвання трудового договору з працівником, який не є виконавчим органом товариства або членом цього органу.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідки і для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто пов`язані з управлінням товариством (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17, від 8 листопада 2019 року у справі № 667/1/16, від 4 лютого 2020 року у справі № 915/540/16 (пункт 34), від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18 (пункт 53), від 12 січня 2021 року у справі №127/21764/17).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.06.2023 у справі № 448/362/22 зробила правовий висновок про те, що, з огляду на чинне правове регулювання, спір щодо звільнення керівника юридичної особи стосується виключно реалізації ним, як працівником, права на працю.

Перелік спорів, що виникають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів, не є вичерпним, й охоплює зокрема спори, пов`язані з управлінням юридичною особою. Стороною цих спорів не обов`язково є учасник такої особи. Спір щодо припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу (директора) товариства з обмеженою відповідальністю є спором, який виник із корпоративних відносин, оскільки пов`язаний із реалізацію загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень. Тому такий спір стосується управління юридичною особою і належить до юрисдикції господарського суду. Відсутність у позовній заяві обґрунтування позивачем, який є директором товариства, участі у відносинах управління останнім і їхнього припинення у разі задоволення позову не впливає на існування спору, пов`язаного з управлінням товариством.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.06.2023 у справі № 448/362/22 зауважила, що корпоративні права на участь в управлінні товариством його учасники реалізовують, зокрема, шляхом прийняття компетентним органом товариства рішення щодо припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора). Таке рішення може мати наслідки для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 зроблено в тому числі висновок про те, що наявність повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ.

Отже, виходячи із вище викладеного, процедура звільнення керівника із займаної посади внаслідок припинення трудових відносин з кооперативом/призначення керівника кооперативу має супроводжуватись виключенням директора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За таких обставин, у даному випадку не може бути застосована вказівка, що викладена в листі Міністерства праці та соціальної політики від 07.08.2007 № 205/06/187-07, по те, що поновлення працівника на роботі відбувається з дати звільнення працівника на підставі рішення суду, яким визнано таке звільнення незаконним, а не з дати винесення судом відповідного рішення.

ОСОБА_1 слід поновити на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик саме з дня набрання рішенням суду законної сили.

За цих підстав необґрунтованою є і вимога позивача про допуск негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді на підставі ст. 235 Кодексу законів про працю України.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскільки судом під час розгляду цієї справи встановлено обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання недійсними повністю, з моменту прийняття, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02 червня 2024 року, та рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1; визнання протиправним та скасування наказу Садівничого товариства "Стіновик" від 02 червня 2024 року Про звільнення ОСОБА_1 з 03.06.2024 позивач фактично знаходиться у вимушеному прогулі.

У відповідності до частини другої статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Нормами п. 2 Порядку № 100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи.

Як свідчать надані позивачем індивідуальні відомості про застраховану особу за формами ОК-5, за останні 2 місяці, які передували місяцю, в якому позивача було незаконно звільнено, заробітна плата позивача склала: у квітні 2024 та травні 2025 року сумарно становить 21 300 гривень.

При цьому, в квітні 2024 року було 22 робочих дні, у травні 2024 року - 23 робочих дні, що сумарно становить 45 робочих дні.

Отже, середньоденна заробітна плата позивача за 2 місяці, що передували звільненню, становить: 17 146,25 : 45 = 473,33 гривень, що узгоджується із приписами абзацу першого п.8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Вимушений прогул розпочався 03 червня 2024 року (з дня, наступного за днем незаконного звільнення). Позивачем заявлено до стягнення середній заробіток за період з 03.06.2024 по 25.04.2025 за 224 робочих днів вимушеного прогулу, тобто станом на день складання позовної заяви. Сума компенсації за 224 робочих днів вимушеного прогулу становить: 473,33 гривень х 235 робочих днів = 111232,55 гривень.

Верховний Суд у постанові від 17.01.2024 у справі № 708/447/23 вказав, що виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість належним чином реалізовувати працівником своє право на працю. За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є різновидом матеріальної відповідальності роботодавця перед працівником і не входить до структури заробітної плати. Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП і вони не підлягають розширеному тлумаченню. Отже, оплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями КЗпП випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, внаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові.

Верховний Суд у постанові від 07.02.2024 у справі № 522/7990/17 вказав, що вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати.

Щодо позовної вимоги про виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про відпустки", щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору".

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

За розрахунком позивача, середня заробітна плата для оплати часу відпустки складає: суму 473,5 6грн.: сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців (з 25.04.2024 по 25.05.2025) (10 650 грн. х 12) - 127 800 поділену на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду - 262.

За період з 25.04.2024 по 25.05.2025 позивач у щорічній відпустці не перебував, а тому позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за вказаний період, що складає за 24 календарних днів. 487,78 гривень х 24 днів = 11706,72 гривень.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Як вже вказувалось судом, згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши надані позивачем розрахунки суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не нарахованої та не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку, суд встановив, що вони виконані правильно та відповідають вимогам чинного законодавства.

При цьому, відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що такі розрахунки виконані позивачем неправильно; власного контррозрахунку вказаних сум.

За таких обстави, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 111 232,55 грн., який визначений без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів; не нарахованої та не виплаченої заробітної плати розмірі 21 300 грн., яка визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів; компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 11 706,72 грн. - є обґрунтованими.

Надаючи оцінку наданим позивачем доказам завдання йому моральної шкоди та розміру такої шкоди слід зазначити про таке.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановлені судом під час розгляду цієї справи дії відповідача, які полягали у незаконному усуненні голови правління кооперативу від виконання покладених на нього обов`язків та звільнення із займаної посади вочевидь завдали стресу та душевних переживань позивачу.

Оскарження спірних рішень відповідача потребували значного часу позивача, спричинили необхідність звертатись за наданням правової допомоги, потребували грошових коштів для оплати такої допомоги та судового збору.

Моральна шкода позивачу, крім того, полягає у душевних стражданнях, яких зазнав останній у зв`язку із протиправним усуненням його від виконання покладених на нього обов`язків та звільнення із займаної посади.

Також неотримання позивачем заробітної плати протягом тривалого терміну, на яку він мав право розраховувати, вочевидь має негативний вплив на становище, в якому перебуває позивач внаслідок протиправних дій відповідача.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої позивачу моральної шкоди слід зазначити про таке.

Обґрунтування розміру завданої моральної шкоди не має об`єктивних критеріїв і є оціночною категорією.

Оцінюючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що заявлений розмір моральної шкоди пропорційний діям відповідачів. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги у частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Стосовно інших доводів сторін суд зазначає про таке.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява № 4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться заявами про притягнення до адміністративної відповідальності (том 1, а.с. 17 - 18, 60 - 61), адвокатськими запитами з доказами направлення та відповідями на такі запити (том 1, а.с. 19 - 27, 62 - 70), протоколом № 02/06/24/1 від 02.06.2024 (том 1, а.с. 30), протоколом № 02/06/24/1/33 від 02.06.2024 (том 1, а.с. 31 - 33), реєстром присутніх на загальних зборах від 02.06.2024 (том 1, а.с. 34 - 39), статутом Садівничого товариства "Стіновик" (том 1, а.с. 40 - 47), витягом з ЄДР (том 1, а.с. 51 - 54), відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (том 1, а.с. 55 - 59), формою ОК-5 ПФУ (том 1, а.с. 71 - 72), письмовими поясненнями від 21.03.2025 (том 1, а.с. 74), матеріалами реєстраційної справи Садівничого товариства "Стіновик" (том 1, а.с. 117 - 248, том 2, а.с. 1 - 109), заявами свідків (том 3, а.с. 58 - 60).

Обставини, на які посилається відповідач, доводяться випискою з ЄДР (том 2, а.с. 172), протоколом від 15.02.2024 (том 2, а.с. 173 - 179), списком садоводів, що від`єднанні від електропостачання (том 2, а.с. 180), журналом реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції (том 2, а.с. 181 - 183), листами письмового опитування (том 2, а.с. 184 - 233), актом приймання - передавання документів (том 2, а.с. 234), заявами свідків (том 2, а.с. 235 - 238), статутом Садівничого товариства "Стіновик" (том 3, а.с. 2 - 17), довідкою заробітної плати (том 3, а.с. 18), постановою у справі № 206/3605/25 (том 3, а.с. 60).

ЩОДО КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА ПРО ЗАСТОСУВАННЯ СТРОКІВ ПОЗОВНОЇ ДАВНОСТІ ДО ПОЗОВНИХ ВИМОГ:

Відповідач заявив про застосування строків позовної давності до позовних вимог, передбачених ст. 233 КЗпПУ. Відповідач вважає, що строк звернення до суду з цим позовом сплив 03.07.2024.

Частиною 1 ст. 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, ст. 233 КЗпПУ визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з цим, як було вказано вище, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.06.2023 у справі № 448/362/22 зауважила, що корпоративні права на участь в управлінні товариством його учасники реалізовують, зокрема, шляхом прийняття компетентним органом товариства рішення щодо припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора). Таке рішення може мати наслідки для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні.

Тобто, цей спір насамперед є саме спором, що виник з корпоративних відносин. Цей спір буде мати наслідки для трудових відносин між позивачем та відповідачем. Але такі відносини не є переважаючими, у даному випадку, над відносинами сторін щодо управління юридичною особою.

Поновлення позивача на посаді голови правління Садівничого товариства "Стіновик" та виплата належних йому сум компенсації неотриманого заробітку є похідними вимогами від вимог про визнання недійсними рішення загальних зборів членів та рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик".

За таких обставин, приписи ст. 233 КЗпПУ не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Пунктом 8 частини 2 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

А отже, строк позовної даності для звернення позивача до суду з цим позовом становив з 02.06.2024 по 02.06.2025.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 25.04.2025, тобто, в межах передбаченого Законом строку позовної давності.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині:

- визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02 червня 2024 року;

- визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 № 02/06/24/1;

- визнання протиправним та скасування наказу Садівничого товариства "Стіновик" від 02 червня 2024 року Про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик з дня набрання рішенням суду законної сили;

- стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 111 232,55 грн., який визначений без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів;

- стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 не нараховану та не виплачену заробітну плату розмірі 21 300 грн., яка визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів;

- стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 11 706,72 грн.;

- стягнення з Садівничого товариства Стіновик на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.;

- скасування реєстраційної дії Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу (Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна структури власності. Зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.), проведеної 14.06.2024 о 13:10:47 відносно Садівничого товариства Стіновик приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Старовою Ольгою Сергіївною, а також внесений на її підставі запис №024037797 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У задоволенні позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик саме з 03 червня 2024 року - слід відмовити.

Також слід відмовити у задоволенні вимоги позивача про допуск негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді на підставі ст. 235 Кодексу законів про працю України.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів членів Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом № 02/06/24/1/33 від 02 червня 2024 року.

Визнати недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення зборів правління Садівничого товариства "Стіновик", яке оформлене протоколом від 02.06.2024 №02/06/24/1.

Визнати протиправним та скасувати наказ Садівничого товариства "Стіновик" від 02 червня 2024 року Про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик з дня набрання рішенням суду законної сили.

Скасувати реєстраційну дію Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу (Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна структури власності. Зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.), проведеної 14.06.2024 о 13:10:47 відносно Садівничого товариства Стіновик приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Старовою Ольгою Сергіївною, а також внесений на її підставі запис №024037797 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стягнути з Садівничого товариства Стіновик (місце реєстрації: 49000, м. Дніпро, вул. Байкальська, буд. 2т, ідентифікаційний код: 23643433) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 111 232,55 грн., не нараховану та не виплачену заробітну плату розмірі 21 300 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 11 706,72 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 112 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Садівничого товариства Стіновик саме з 03 червня 2024 року.

Відмовити у задоволенні вимоги позивача про допуск негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді на підставі ст. 235 Кодексу законів про працю України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 22.09.2025.

Суддя М.О. Ніколенко