19 вересня 2025 року
cправа № 907/1187/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,
розглянувши у порядку письмового провадження за власною ініціативою питання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі
за позовом керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави до 1) Ужгородської міської ради, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород", про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку,
1. 30.07.2025 Верховний Суд ухвалив постанову, якою касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукат-Ужгород" (далі - ТОВ "Дукат-Ужгород") задоволено частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2025 у справі № 907/1187/23 скасовано в частині задоволення позовної вимоги про визнання незаконним і скасування пункту 1.7 рішення Ужгородської міської ради від 13.06.2023 № 1306 та позовної вимоги про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. У решті постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2025 у справі № 907/1187/23 залишено без змін.
2. Водночас Верховним Судом встановлено, що під час ухвалення постанови від 30.07.2025 колегією суддів не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
3. Згідно із пунктом 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
4. Згідно зі статтею 123 цього ж Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
5. За змістом частини першої статті 315 ГПК України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
6. Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
7. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).
8. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
9. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають під час виконання договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
10. Позаяк у цій справі задоволенню підлягають позовні вимоги про визнання недійсним договору (немайнова вимога) та про повернення земельної ділянки (майнова вимога), з відповідачів на користь прокуратури слід стягнути сплачений Прокурором за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 5 368,00 грн, який Верховний Суд покладає на кожного з них у рівних частинах.
11. Отже, на користь Закарпатської обласної прокуратури має бути стягнуто 5 368,00 грн наступним чином:
13. Верховний Суд звертає увагу, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина одинадцята статті 129 ГПК України).
Керуючись статтями 123, 129, 240, 244, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
3. Доручити Господарському суду Закарпатської області видати відповідні накази.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Є. В. Краснов
Суддя Г. М. Мачульський
Суддя Л. І. Рогач