22.09.2025Справа № 910/3462/25
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши матеріали справи
за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Світло"
про визнання договору удаваним, розірвання договору, повернення частки у статутному капіталі, визначення часток у статутному капіталі,
Без повідомлення учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про:
- розірвання договору купівлі-продажу частки від 30.01.2014 року в статутному капіталі Товариства вартістю 720 000,00 грн., що складає 36 % його статутного капіталу;
- повернення позивачу частки у статутному капіталі Товариства вартістю 720 000,00 грн., що складає 36 % статутного капіталу Товариства;
- визначення частки позивача у статутному капіталі Товариства вартістю 720 000,00 грн., що складає 36 % статутного капіталу, визначити розмір статутного капіталу Товариства у розмірі 2 000 000,00 грн., визначити розмір частки учасника ОСОБА_3 у статутному капіталі Товариства у розмірі 1 280 000,00 грн., що складає 64 % статутного капіталу Товариства.
Ухвалою від 24.03.2025 року господарський суд міста Києва залишив вказану позовну заяву без руху з одночасним встановленням строку та способу усунення її недоліків.
03.04.2025 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 від 01.04.2025 року про усунення недоліків позовної заяви.
Враховуючи наведені обставини, ухвалою від 08.04.2025 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/3462/25, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 07.05.2025 року. Крім того, цією ухвалою суд залучив Товариство та ОСОБА_3 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
25.04.2025 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача від 23.05.2025 року на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення вимог позивача.
Слід також зазначити, що у відзиві на позов ОСОБА_2 вказав, що попередній (орієнтовний) розмір понесених ним витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі складає 50 000,00 грн., а докази на підтвердження такого розміру витрат будуть подані відповідачем у передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України порядку протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
29.04.2025 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача від 24.04.2025 року, в якій останній просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності до пред`явлених позивачем вимог та відмовити у задоволенні позову на цій підставі.
07.05.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання ОСОБА_3 від 07.05.2025 року, в якому останній просив суд продовжити йому встановлений судом строк на подання письмових пояснень на 15 днів та відкласти підготовче засідання на іншу дату.
07.05.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання Товариства від 07.05.2025 року про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Разом із тим, підготовче засідання у вказаній справі, призначене на 07.05.2025 року, не відбулося, у зв`язку із оголошенням у місті Києві повітряної тривоги.
Ухвалою від 07.05.2025 року господарський суд міста Києва призначив підготовче засідання у справі № 910/3462/25 на 21.05.2025 року.
08.05.2025 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла відповідь позивача від 05.05.2025 року на відзив на позовну заяву.
У підготовчому засіданні 21.05.2025 року суд оглянув надані позивачем оригінали Договору та Додаткової угоди, продовжив ОСОБА_3 встановлений строк на подання письмових пояснень на 15 днів, встановив відповідачу процесуальний строк на подання заперечень до 02.06.2025 року, а також постановив протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/3462/25 на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 11.06.2025 року.
03.06.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли сформовані у цій системі 02.06.2025 року заперечення відповідача, в яких останній навів додаткові мотиви на спростування обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 .
03.06.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача від 02.06.2025 року, в якому останній просив суд витребувати у позивача оригінали Договору та Додаткової угоди.
У підготовчому засіданні 11.06.2025 року суд долучив до матеріалів справи подані її учасниками заяви по суті спору та письмові пояснення, а також залишив без задоволення клопотання відповідача від 02.06.2025 року про витребування доказів.
Ухвалою від 11.06.2025 року господарський суд міста Києва відклав підготовче засідання на 02.07.2025 року.
Ухвалою від 02.07.2025 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив справу № 910/3462/25 до судового розгляду по суті на 24.07.2025 року.
У судових засіданнях 24.07.2025 року, 19.08.2025 року та 03.09.2025 року оголошувалися перерви до 19.08.2025 року, до 03.09.2025 року та до 09.09.2025 року відповідно.
Рішенням від 09.09.2025 року в справі № 910/3462/25 господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

11.09.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява ОСОБА_2 від 11.09.2025 року, в якій останній просив суд стягнути на його користь з позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 50 000,00 грн. До цієї заяви відповідач долучив копію укладеного 05.12.2024 року між ним та Адвокатським об`єднанням "ВЕРІТІ ГРУП" договору про надання правової (правничої) допомоги № 05-12 (далі - Договір) разом із додатковою угодою від 10.04.2025 року № 1 до цього правочину, копію Звіту про виконану Адвокатським об`єднанням "ВЕРІТІ ГРУП" роботу (надані послуги) та витрачений час відповідно до додаткової угоди від 10.04.2025 року № 1 до Договору, а також копію виданого адвокату Адвокатського об`єднання "ВЕРІТІ ГРУП" Рудометкіній Марії Олександрівні ордеру від 10.04.2025 року серії АІ № 1869276 на представництво інтересів ОСОБА_2 у господарському суді міста Києва та копії свідоцтва від 19.06.2024 року серії ОД № 005305 про право на заняття ОСОБА_4 адвокатською діяльністю.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені приписи, суд дійшов висновку про розгляд заяви ОСОБА_2 від 11.09.2025 року про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/3462/25 без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_2 від 11.09.2025 року про відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 вказав, що попередній розмір його витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги у цій справі складає 50 000,00 грн. Аналогічна сума витрат на оплату професійної правничої допомоги була заявлена останнім до стягнення з позивача у заяві від 11.09.2025 року.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За умовами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат позивача на оплату послуг адвоката в сумі 50 000,00 грн. відповідач долучив до матеріалів справи, зокрема, копію укладеного між ним (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "ВЕРІТІ ГРУП" (Об`єднання) Договору, за змістом якого Об`єднання зобов`язалося забезпечити захист прав, свобод і законних інтересів клієнта шляхом надання юридичних послуг, що дозволяє приймати максимально ефективні рішення, знизити фінансові ризики і раціонально вирішити існуючі, а також надати клієнту юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього, зокрема, в органах судової влади (судах всіх інстанцій та юрисдикцій), у судових процесах, які розпочаті або будуть розпочаті, де стороною по справі є клієнт, в тому числі у судових процесах, які впливають або можуть впливати на права, обов`язки та інтереси клієнта, а останній зобов`язався оплатити такі послуги.

У додатковій угоді від 10.04.2025 року № 1 до Договору відповідач та Об`єднання погодили, що згідно з пунктами 1.1, 2.1, 2.2 Договору Об`єднання зобов`язується надавати правову (професійну правничу) допомогу клієнту під час розгляду справи № 910/3462/25 в господарському суді міста Києва про визнання договору удаваним, розірвання договору, повернення частки у статутному капіталі та визначення часток у статутному капіталі.

За умовами пункту 2 цієї додаткової угоди розмір гонорару, який клієнт має сплатити Об`єднанню за надання правової (професійної правничої) допомоги, передбаченої у пункті 1 Додаткової угоди, під час розгляду справи в суді першої інстанції становить 50 000,00 грн.

Фактичні витрати Об`єднання, пов`язані з розглядом справи (оплата роботи спеціалістів, експертів, оплата інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів тощо), а також оплата судового збору за подання позовної заяви оплачуються клієнтом окремо від оплати послуг Об`єднання (пункт 3 додаткової угоди від 10.04.2025 року № 1 до Договору).

У наданій відповідачем копії Звіту від 10.09.2025 року про виконану Об`єднанням роботу (надані послуги) та витрачений час відповідно до додаткової угоди від 10.04.2025 року № 1 до Договору зазначений конкретний перелік виконаної Об`єднанням роботи (наданих останнім послуг клієнту) на виконання умов Договору та додаткової угоди до нього від 10.04.2025 року № 1.

У той же час, об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року № 922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в даній справі судом також враховано вищенаведені приписи.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог у даній справі, встановлених судом її фактичних обставин та результатів розгляду поданих представником відповідача заяв та клопотань, оцінюючи витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності справи, беручи до уваги те, що заявлений ОСОБА_2 до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не повністю відповідає критеріям розумності, необхідності та неминучості, суд дійшов висновку стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_2 від 11.09.2025 року про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/3462/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_2 від 11.09.2025 року про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/3462/25 відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткове рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 22.09.2025 року

Суддя В.С. Ломака