ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/832/25
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) справуза позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

до відповідача: Петранківського ліцею Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області

про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування в сумі 7 839 грн 47 коп.

установив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" із позовною заявою до Петранківського ліцею Рожнятівської селищної ради про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування в сумі 7 839 грн 47 коп.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

15.07.2025 суд відкрив провадження у справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням та відзиву на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 26.07.2025 , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Відзиву на позов у встановлений судом строк відповідач не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Як вбачається із ч. 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/ 4770330 від 18.10.2023 позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування в сумі 7 839 грн 47 коп., в результаті чого набув право вимоги до відповідача, оскільки водій, який під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди знаходився у трудових відносинах з відповідачем; відповідно до постанови Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області визнаний винним у вчиненні ДТП. Обґрунтовані позовні вимоги ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтями 1166, 1172, 1188 та 1191 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Обставини справи. Оцінювання доказів.

18.10.2021 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (Страховик) та Відділ освіти, молоді та спорту Рожнятівської селищної ради уклали договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ/4770330.

Згідно з умовами договору (полісу) страхування страховик зобов`язується у випадку заподіяння шкоди особою, яка керуватиме автобусом І-VАN д.н.з НОМЕР_1 виплатити страхове відшкодування третім особам при настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка станеться за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої виникне цивільно-правова відповідальність водія, який керуватиме автомобілем на законних підставах.

26 жовтня 2023 року, о 08 годині 30 хвилин, у с.Петранка по вул.Грушевського, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем І-VАN д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки Dacia Duste д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.13.1 ПДР України. Після цього ОСОБА_2 , залишив місце ДТП, до якого був причетний, чим порушив п.2.10 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Вказані обставини встановлені Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області в постанові від 21.11.2023 року у справі 350/1866/23, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Згідно з приписами ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком, про що 22.01.2024 складений страховий акт № ОЦВ-23-09-101027/7, відповідно до якого страхове відшкодування, що належить до виплати становить 7 839 грн 47 коп.

На виконання своїх зобов`язань згідно з договором страхування страховик виплатив третій стороні, представнику власника транспортного засобу - ОСОБА_3 , страхове відшкодування в розмірі 7 839 грн 47 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №4364 від 22 січня 2024 року.

Відповідно до листа Відділу освіти, молоді та спорту Рожнятівської селищної ради №826/01-17 від 02.06.2025, транспортний засіб І-VАN д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий в оренду Калуською РДА відділу освіти, молоді та спорту Рожнятівської селищної ради, станом на 26 жовтня 2023 року і по теперішній час перебуває в користуванні Петранківського ліцею Рожнятівської селищної ради.

Згідно з листом Відділу освіти, молоді та спорту Рожнятівської селищної ради №04/01-17 від 19.12.2024, станом на 23 жовтня 2023 року і до теперішнього часу ОСОБА_1 працює у Петранківському ліцеї Рожнятівської селищної ради на посаді водія шкільного автобуса (наказ №32-К/ТРвід 17.09.2021 р.).

Відповідно до листа Петранківського ліцею Рожнятівської селищної ради №01-16/117 від 16.12.2024, станом на 23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 працював у Петранківському ліцеї на посаді водія шкільного автобуса (наказ №32-К/ТР від 17.09.2021 р.), станом на 16 грудня 2024 року ОСОБА_1 працює у Петранківському ліцеї на посаді водія шкільного автобуса ( наказ №32-К/ТР від 17.09.2021р.).

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу регресну вимогу № 05/98 від 10.03.2025. Однак, страхове відшкодування на користь позивача відповідач не сплатив, у зв`язку з чим, останній керуючись нормами статті 1172 ЦК України, відповідно до яких юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових (службових) обов"язків, звернувся в суд за захистом порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

В статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою.

Спеціальним законом у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ст. 6 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого".

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема у випадках передбачених частиною "В" підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 вказаного Закону, а саме: "Якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Приписами ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Зі змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду".

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 Цивільного кодексу України свідчить про встановлення у цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 Цивільного кодексу України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 Цивільного кодексу України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 Цивільного кодексу України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, зокрема відповідно до частини другої, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст. 397 Цивільного кодексу України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України).

Положення ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України).

У такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.08.2022 у справі № 904/6092/21.

Приписами ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З наведеного вбачається, що до страховика перейшло право зворотної вимоги, що є підставою для стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновок суду.

Cуд встановив, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку з оплати страхового відшкодування не виконав; відзиву на позов не подав, доводи позивача не спростував та дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 7 839 грн 47 коп.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 3 028 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №40033 від 07 липня 2025 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову судовий збір в сумі 3 028 грн 00 коп., суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, статтями 2, 86, 126, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Петранківського ліцею Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування в сумі 7 839 грн 47 коп.

Стягнути з Петранківського ліцею Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області, вул. Грушевського, буд. 12, с. Петранка, Калуський район, Івано-Франківська область, 77635 (код 20561982) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", вул.Здолбунівська, буд.7 Д, м. Київ, 01032 (код 00034186) 7 839 (сім тисяч вісімсот тридцять дев"ять) грн 47 коп. страхового відшкодування та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.09.2025

Суддя Т. В. Максимів