ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 Справа № 914/862/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., за участю секретаря судового засідання Тимцан Я.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», Київська область, місто Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Паньків Соломії Ігорівни, Львівська область, місто Львів

про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №215408-КС-006 від 08.08.2023 року у розмірі 309889,60 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився.;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до відповідача Фізичної особи-підприємця Паньків Соломії Ігорівни про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №21408-КС-006 від 08.08.2023 року у розмірі 309889,60 грн, з яких: 74591,80 грн - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом, 235297,80 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025, справу №914/862/25 передано на розгляд судді Гоменюк З.П..

Ухвалою від 25.03.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк у 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов та призначено підготовче засідання на 23.04.2025. Згаданою ухвалою суд також задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про витребування в Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» документів з інформацією. Разом з тим, цією ж ухвалою суд задовольнив клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні у справі 914/862/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

09.04.2025 на електронну адресу суду надійшло повідомлення від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (вх.№9141/25).

15.04.2025 засобами поштового зв`язку на адресу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» надійшло повідомлення (вх.№9676/25).

15.04.2025 загальним відділом діловодства суду зареєстровано клопотання від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», надане останнім на виконання вимог ухвали суду від 23.03.2025 (вх.№9141/25).

16.04.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 16.04.2025) від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (вх.№9947/25).

22.04.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 22.04.2025) від представника позивача надійшла заява про вступ у справу як представника (вх.№10352/25).

Ухвалою від 23.04.2025, занесено до протоколу судового засідання від 23.04.2025, суд відклав підготовче засідання на 21.05.2025.

Судове засідання 21.05.2025 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Гоменюк З.П. на листку непрацездатності з 20.05.2025 по 23.05.2025 включно.

Ухвалою від 26.05.2025 суд призначив підготовче засідання у справі на 18.06.2025.

Ухвалою суду від 18.06.2025, занесеною до протоколу судового засідання від 18.06.2025, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.07.2025.

Згідно з наказом Господарського суду Львівської області від 23.07.2025 №05-14/166, судді Гоменюк З.П. надано 5 робочих днів щорічної основної відпустки за період роботи з 25.11.2024 по 24.11.2025 з 29.07.2025 по 04.08.2025.

05.08.2025 у перший робочий день після відпустки судді Гоменюк З.П. суд виніс ухвалу про призначення судового засідання у справі на 27.08.2025.

06.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача (документ сформовано 06.08.2025) надійшло клопотання про проведення судового засідання призначеного ухвалою суду на 27.08.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№20736/25).

Ухвалою від 07.08.2024 суд задовольнив заяву представника позивача про участь у судовому засіданні призначеному на 27.08.2025 у справі №914/862/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судове засідання 27.08.2025 представник позивача не з`явився. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться в матеріалах справи, від позивача до суду не надходило.

У судове засідання 27.08.2025 відповідач не з`явився, явку повноважного представника до суду не забезпечив. Додаткових заяв, клопотань чи доказів погашення заборгованості від відповідача до суду не надходило.

У судовому засіданні 27.08.2025 суд з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та безпосередньо дослідив докази. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні 27.08.2025 суд відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення та повідомив про орієнтований час складення повного рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про те, що 08.08.2023 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір №215408-КС-006 у письмовій формі у вигляді електронного документа, підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію».

На виконання умов кредитного договору №215408-КС-006 від 08.08.2023 року позивач надав відповідачу кредит, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача за номером № НОМЕР_1 (у відповідності до зазначених даних позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті) від 08.08.2023 року, в загальному розмірі 75 000,00 грн, (трьома платежами в розмірі 25 000,00 грн, 25 000,00 грн та 25 000,00 грн) що підтверджується витягом з анкети клієнта ФОП Паньків С.І., трьома квитанціями платіжної системи ТОВ «ФК Елаєнс» від 08.08.2023 за №№ 627080404, 627080490 та 627080606 (видача кредиту), трьома довідками ТОВ «ФК «Елаєнс» від 21.02.2025 (видача кредиту) чим виконав свої грошові зобов`язання за кредитним договором своєчасно та в повному обсязі.

Предметом договору є зобов`язання кредитодавця надати позичальнику грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальника повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.

05.10.2025 ФОП Паньків С.І. уклала з ТОВ «Бізнеспозика» додаткову угоду №1 до договору про надання кредиту №215408-КС-006 від 08.08.2023р. Додаткова угода 1 була укладена в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами, через особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця.

Укладення Додаткової угоди 1 підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення зазначеної електронної Додаткової угоди 1 від 05.10.2023 до договору про надання кредиту №215408-КС-006 від 08.08.2023.

15.12.2023 ФОП Паньків С. І. уклала з ТОВ «Бізнеспозика» Додаткову угоду №2 до договору про надання кредиту №215408-КС-006 від 08.08.2023. Додаткова угода №2 була укладена в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами, через особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця.

Укладення Додаткової угоди №2 підтверджується Візуальною формою послідовності дій, щодо укладання зазначеної електронної Додаткової угоди №2 від 15.12.2023 до Договору про надання кредиту №215408-КС-006 від 08.08.2023.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 75 000,00 грн, однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив заборгованість за Договором в розмірі - 65 110,40 грн, розрахунок та розмір якої зазначені у розрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту №215408-КС-006 від 08.08.2023 клієнта ФОП Паньків Соломії Ігорівни, чим порушив свої зобов`язання, встановлені Договором.

Таким чином, позивач звернувся до суду із заявленими позовними вимогами, про стягнення заборгованість з відповідача за кредитним договором №215408-КС-006 від 08.08.2023 року на загальну суму 309 889,60 грн, з яких: 74 591,80,30 грн - сума простроченого платежу по тілу кредиту, 235 297,80 грн - сума прострочених платежів по процентах.

Аргументи відповідача.

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, відзиву на позовну заяву чи заяву про продовження строку для подання відзиву у встановлений ухвалою суду від 25.03.2025 року п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали не подав, поважності причин пропуску строку для подання відзиву або заяви про продовження встановленого судом строку для подання відзиву, заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подавав.

Ухвала про відкриття провадження від 25.03.2025 скеровувалась відповідачу на юридичну адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (79034, місто Львів, вулиця Сумська, будинок 10 квартира 86).

Поштова кореспонденція, надіслана відповідачу, була повернута на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», про що свідчить наявний у матеріалах справи поштовий конверт з довідкою Ф.20.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі №904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі №910/15442/17, від 10.09.2018 у справі №910/23064/17, від 24.07.2018 у справі №906/587/17).

З вище наведених норм слід вважати, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відсутній», «закінчення терміну зберігання» тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

18.10.2023 введено в дію положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» №3200-IX від 29.06.2023».

Зазначеним законом внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими осіб, визначених частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, в обов`язковому порядку зобов`язано зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Згідно з частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Отже, відповідач, як юридична особа, згідно з частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України зобов`язаний зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Проте, як встановлено судом, станом на дату подання позовної заяви даний обов`язок відповідачем не було виконано, що підтверджується долученою до матеріалів справи відповіддю №8283187 від 21.03.2025 про відсутність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС юридичної особи (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Одночасно, суд враховує приписи частини 7 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено, що якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Ухвалою від 25.03.2025 року про відкриття провадження суд зобов`язував відповідача зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, судові засідання та інформація щодо справ, які розглядаються судом, є відкритими, крім випадків, установлених законом. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа має право на вільний доступ до судового рішення в порядку, встановленому законом. Додатковим способом інформування про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, місце, дату і час судового засідання, може бути надання інформації з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у тому числі з використанням мобільного застосунку Порталу Дія. Програмними засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у тому числі мобільного застосунку Порталу Дія, може бути також забезпечено додаткове інформування сторін спору, авторизованих через Єдиний державний веб-портал електронних послуг або через мобільний застосунок Порталу Дія, шляхом відображення в електронній формі судового рішення у справі, виконавчого документа. Інформація про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, дату надходження позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення, стадії розгляду справи, місце, дату і час судового засідання, рух справи з одного суду до іншого є відкритою та має бути невідкладно оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України, крім випадків, установлених законом.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Таким чином, суд зазначає, що сторони є належним чином повідомлені про розгляд справи у суді та мали можливість, передбачену законом на реалізацію своїх прав та виконання обов`язків.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до чинного законодавства України, враховуючи належне повідомлення сторін про судовий розгляд справи, неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та достатність доказів, які містяться у матеріалах справи для вирішення спору, з урахуванням закінчення строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду спору по суті.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (кредитодавець) направило Фізичній особі-підприємцю Паньків Соломії Ігорівні (позичальнику) пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту (електронна форма) №215408-КС-006 на умовах визначених офертою. Також через телекомунікаційну систему кредитодавець направив одноразовий ідентифікатор UA-9448 на номер телефону НОМЕР_3 , що зазначений позичальником в анкеті в особистому кабінеті, котрий боржник ввів, підтверджуючи погодження на прийняття пропозиції кредитодавця. Відтак договір про надання кредиту (електронна форма) №215408-КС-006 від 08.08.2023 вважається укладеним у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Пунктом 1 договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особа-підприємцям (надалі- договір).

Тип кредиту: кредит.

Строк кредиту: 24 тижнів.

Стандартна процентна ставка: в день 2,00000000, фіксована.

Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15012667, фіксована.

Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 11 250,00 грн.

Загальний розмір наданого кредиту: 75 000,00 грн.

Термін дії договору до 23.01.2024р.

Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 195 000,00 грн.

Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Відповідно до пункту 2 договору передбачено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3. договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Пунктом 2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3 договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою, що вказана в п. 1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов цього договору.

Згідно пункту 5 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Пунктом 8 договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до пункту 10 договору, позичальник не має інших документів, що посвідчують його особу, окрім документів, реквізити якого зазначені в розділі 16 цього договору.

Згідно з п. 16 договору, юридична адреса та реквізити сторін, зокрема, позичальника: Фізична особа-підприємець Паньків Соломія Ігорівна

адреса проживання: АДРЕСА_1

паспорт: НОМЕР_4 , виданий Стрийським МВ УМВС України у Львівській обл. 29.07.2004

РНОКПП НОМЕР_2

Номер електронного платіжного засобу: 5168-75**-****-5398.

Примірник цього договору прошу направити мені на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку з позичальником та погоджуюсь, що додаткове підтвердження одержання договору не вимагається, такий документ вважається одержаним позичальником з часу відправлення кредитодавцем. За відсутності повідомлення від позичальника про неотримання примірника договору, примірник договору вважається наданим кредитодавцем позичальнику.

Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9448.

номер телефону: НОМЕР_5 .

08.08.2023 13:04:33.

Позивачем до матеріалів позовної заяви долучено фотокопії паспорта громадянина України - Паньків Соломії Ігорівни , ІНФОРМАЦІЯ_1 (сторінки 1-5, 14-15) та копію картки платника податків (РНОКПП) Паньків С.І., ІНФОРМАЦІЯ_1 - НОМЕР_2.

До правовідносин, пов`язаних з укладенням, виконанням, невиконанням цього договору, включаючи правовідносини з нарахування та сплати неустойки, застосовується строк позовної давності тривалістю у десять років (ст. ст. 257, 259 ЦК України) (п. 11 договору).

Відповідно до п. 14 договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегулювані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», затвердженими наказом директора позивача від 27.06.2022 за №13-ОД (надалі за текстом також - Правила) визначено, що вони визначають порядок і умови надання ТОВ «Бізпозика» (далі за текстом - кредитодавець) кредитів, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення і належного виконання умов договору (як визначено у пункті 1.4.3 Правил), а також регулюють відносини, що виникають між кредитодавцем і фізичною особою-підприємцем (далі за текстом - позичальником), які є сторонами договору (п. 1.1. Правил).

Для договорів, що укладаються в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», ці правила є невід`ємною частиною договору (п. 1.3. Правил).

Відповідно до п. 2.1. Правил кредит надається позичальнику для придбання товарів (робіт, послуг) здійснення підприємницької діяльності, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої, незабороненої законом, діяльності.

За умовами п. 2.2. Правил заявник перед заповненням заявки та до укладання договору має самостійно ознайомитись з інформацією, в тому числі необхідною для отримання кредиту та про наявні і можливі схеми кредитування у кредитодавця, що розміщені на сайті за посиланням: /bizpozyka.com/, /tpozyka.com/, /getfin/com.ua/.

Згідно з п. 2.3. Правил до укладення договору заявник ознайомлюється та порівнює різні пропозиції кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного кредиту.

До загальних витрат за кредитом включаються доходити кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів (п. 2.6. Правил).

Відповідно до п. 2.8. Правил, договір може бути укладеним із заявником, який відповідає наступним вимогам (зокрема, але невиключно): заявник зареєстрований фізичною особою-підприємцем в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, має повну цивільну дієздатність та правоздатність; має вік від 18 років до 75 років, є громадянином України або іноземцем-резидентом України; має відповідно дійсний паспорт громадянина України або посвідку на постійне проживання в Україні; у разі відсутності у заявника реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків з релігійних переконань - повинна бути відповідна відмітка у паспорті; володіє відкритим на власне ім`я поточним (картковим) рахунком в українському банку-резиденті на території України; діє від власного імені, за власним інтересом, не отримує кредит в якості представника, агента третьої особи і не діє на користь третьої особи (вигодонабувача або бенефіціара).

Відповідно до п. 2.19. Правил, кредитодавець протягом 15 робочих днів з дати отримання заявки приймає рішення щодо можливості надання кредиту.

Рішення про можливість надання кредиту приймається кредитодавцем на підставі автоматизованої обробки заявки заявника, із врахуванням інформації, законно отриманої з інших джерел, та інших дій, передбачених цими Правилами (п. 2.22. Правил).

Розділом 3 Правил визначено порядок укладання договору в електронній формі, а саме:

- після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщується оферта, яка є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною договору. Після отримання заявником оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор (п. 3.1.1. Правил);

- позичальник може відмовитись від укладання договору (акцепту оферти) шляхом вибору відповідних опцій в особистому кабінеті (п. 3.1.2. Правил);

- у випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу. При цьому заявник не позбавляється права знову подати заявку на отримання кредиту (п. 3.1.3. Правил);

- відповідь заявника/позичальника, якому адресована пропозиція укласти договір про надання кредиту, про повне та безумовне її прийняття (акцепт) надається шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (п. 3.1.4. Правил);

- позичальник отримує підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа у момент укладання договору (п. 3.1.5. Правил);

- договір про надання кредиту (додаткова угода), укладений в порядку визначеному Законом України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору (додаткової угоди), укладеного у письмовій формі (п. 3.1.6. Правил);

- укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір про надання кредиту, додаткову угоду), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноруч, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, додаткова угода, укладені в електронній формі, мають таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі (п. 3.1.7. Правил);

- примірник договору, укладений у вигляді електронного документа, та додаткові угоди до нього, надаються позичальнику, зокрема, шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених позичальником під час укладення договору (додаткової угоди) (п. 3.1.8. Правил).

Згідно з п. 4.2.2.2. Правил, позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту та додатковою угодою, до закінчення терміну дії договору.

Відповідно до п. 4.3.1.3. Правил, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії та комісії за зміну умов договору, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі їх нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором та додатковою угодою.

Пунктом 4.3.2.1. Правил передбачено, що кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дати укладення договору (додаткової угоди) надати кредит (суму збільшення) шляхом безготівкового перерахування суми кредиту (можливо перерахування суми кредиту декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок з використанням реквізитів платіжної картки, відкритий на ім`я позичальника, або по реквізитам рахунку, відкритого на ім`я позичальника.

Вказаний позичальником (з метою отримання) кредиту поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби, зазначеної в пункті 4.3.1.2 Правил, буде надано позичальником кредитодавцю, належить саме йому і треті особи не мають до нього доступу (п. 4.4.4. Правил).

Відповідно до довідок ТОВ «ФК «Елаєнс» від 21.02.2025 вбачається, що довідки видані Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізпозика» на підставі договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційнонологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» та ТОВ «Бізпозика», і підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі з наступними деталями операції:

1. Номер в системі FONDY: 627080404.

Номер операції: f57d1e83-35d2-11ee-b82f-000c29d57ed2_1

Дата проведення платежу: 08.08.2023.

Призначення платежу: Перерах. коштів Паньків С.І. ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. №215408-КС-006 від 08.08.2023 Без ПДВ.

Сума платежу: 25000,00.

Валюта платежу: UAH.

Платіжний метод: карта MASTERCARD.

Статус платежу: approved

Номер карти: НОМЕР_1 .

Банк картки отримувача: PRIVATBANK.

2. Номер в системі FONDY: 627080404

Номер операції: f57d1e83-35d2-11ee-b82f-000c29d57ed2_1

Дата проведення платежу: 08.08.2023.

Призначення платежу: Перерах. коштів Паньків С.І. ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. №215408-КС-006 від 08.08.2023 Без ПДВ.

Сума платежу: 25000,00.

Валюта платежу: UAH.

Платіжний метод: карта MASTERCARD.

Статус платежу: approved

Номер карти: НОМЕР_1 .

Банк картки отримувача: PRIVATBANK.

Згідно п. 5.1. Правил, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором (додатковою угодою).

Відповідно до п. 5.2. Правил, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору (додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування.

Нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплати комісії визначено графіком платежів (п. 5.3. Правил).

Пунктом 3 договору визначено, що сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка:

1. 22.08.2023 - 74000,00 грн (залишок по основній сумі кредиту) - 12 939,00 (проценти за користування кредитом (1)) - «-» (частковий платіж основної суми (2)) - (комісія за надання кредиту (3)) - 3 311,00 (загальний платіж (1+2+3));

2. 05.09.2023 - 75000,00 - 12 076,40 - 4 173,60 - 16 250,00;

3. 19.09.2023 - 75000,00 - 12 076,40 - 408,20 - 3 765,40 -16 250,00;

4. 03.10.2023 - 74591,80 - 12 010,60 - 4 239,40 - «-» - 16 250,00;

5. 17.10.2023 - 70352,40 - 11327,96 - 4 922,04 - «-» - 16250,00;

6. 31.10.2023 - 65430,36 - 10535,42 - 5714,58 - «-» - 16250,00;

7. 14.11.2023 - 59715,78 - 9615,34 - 6634,34 - «-» - 16250,00;

8. 28.11.2023 - 53081,12 - 8547,00 - 7703,00 - «-» - 16250,00;

9. 12.12.2023 - 45378,12 - 7306,74 - 8943,26 - «-» 16 250,00;

10. 26.12.2023 - 36434,86 - 5866,70 -10383,30 - «-» 16 250,00;

11. 09.01.2024 - 26051,56 - 4194,82 -12055,18 - «-» 16250,00;

12. 23.01.2024 - 13 996,38 - 2 253,62 - 13 996,38 - 11250,00 - 195000,00;

Всього: 108 750,00 (проценти за користування кредитом (1)); 75 000,00 (частковий платіж основної суми (2)); 11 250,00 (комісія за надання кредиту (3)); 195 000,00 (загальний платіж (1+2+3)).

Відповідно до п. 4 договору, у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку, визначеному Розділом 5 Правил.

Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту (додатковою угодою), при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця (п. 5.5. Правил).

Відповідно до п. 5.6. Правил, в разі надходження платежу від позичальника, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком, кредитодавець зараховує кошти в наступний період, відповідно до графіку платежів.

Положеннями п. 5.7. Правил передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); 2) у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; 3) у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; 4) у четверту чергу - проценти за користування кредитом; 5) у п`яту чергу - сума кредиту.

Відповідно до п. 5.8. Правил, якщо позичальник прострочив сплату будь-якого періодичного платежу за договором, то за період з першого дня прострочення по фактичну дату погашення заборгованості (зарахування платежу про сплату заборгованості на поточний рахунок кредитодавця) включно позичальнику нараховується неустойка (штраф). Умови нарахування неустойки визначаються договорі про надання кредиту та/або в додатковій угоді.

Неустойка (штраф) за кожний випадок прострочення сплати заборгованості нараховується в залежності від наявної загальної суми прострочених платежів на початок наступного дня після дня обов`язкового платежу, визначених в договорі про надання кредиту (додатковій угоді), та встановлюється у розмірах, що наведені в договорі про надання кредиту (додатковій угоді) (п. 5.9. Правил).

Відповідно до п. 7.1. Правил, сторони несуть відповідальність за порушення умов договору відповідно до Цивільного кодексу України та інших нормативно правових актів законодавства України

Порушенням умов договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору та/або додатковою угодою (п. 7.2. Правил).

Позичальник, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до законодавства України з урахуванням особливостей, визначених у договорі (п. 7.3. Правил).

Згідно з положеннями п. 7.4. Правил, у разі порушення позичальником порядку повернення кредиту, визначеного графіком платежів, кредитодавець нараховує штраф в порядку та у розмірі, передбачених договором (додатковою угодою).

Пунктом 7.5. Правил передбачено, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору та додаткової угоди, які мали місце під час дії договору (додаткової угоди).

05.10.2023 сторони Договору про надання кредиту №215408-КС-006 від 08.08.2023 уклали додаткову угоду №1 до цього договору.

Додаткова угода №1 укладена в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №1, заборгованість позичальника перед кредитодавцем за договором, станом на 05.10.2023 становить 88 318,20 грн, що включає суму кредиту - 74 591,80 грн, проценти за користування кредитом - 13 726,40 грн, комісія за надання кредиту - 0,00 грн.

Згідно із пунктом 4 Додаткової угоди №1 після укладення цієї Додаткової угоди: загальний розмір наданого кредиту становить: 290 940,90 грн. (п. 3 та п. 8 цієї Додаткової угоди).

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди №1 сторони домовились встановити процентну вставку за користування кредитом в наступному розмірі:

- з 05.10.2023 року до 30.11.2023 (включно) діє пільгова ставка 0,862595% в день, якщо позивач протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 30.11.2023 року (включно) процентна ставка становитиме 1,15012667% в день.

- з 01.12.2023 року, 1,15012667% в день.

15.12.2023 року ФОП Паньків С.І. уклала з ТОВ «Бізнес Позика» Додаткову угоду №2 до договору про надання кредиту №215408-КС-006 від 08.08.2023 року.

Додаткова угода №2 укладена в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 75000,00 грн, що підтверджується трьома довідками ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс» від 21.02.2025 кожна з яких на суму 25000,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №215408-КС-006 позичальника ФОП Паньків С.І. на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором №215408-КС-006 на загальну суму 65 110,40 грн.

Позивач на підтвердження здійснення оплати відповідачем долучає до матеріалів справи:

- лист-підтвердження АТ «ТАСКОМБАНК» №5587/47.1 від 16.02.2025р.

- інформаційними довідками ТОВ «Платежі онлайн» ТМ Platon від 20.02.2025 за №№905/02, 906/02, 907/02, 909/02 ТА 910/02 (графа «Опис») це була оплата відповідачем кредиту згідно договору №, де НОМЕР_2 - РНОКПП відповідача.

Як стверджує позивач, відповідач зобов`язання щодо погашення кредиту у повному обсязі згідно обумовленого за договором графіку не виконав, внаслідок чого станом на дату подання позовної заяви в останнього виникла заборгованість у розмірі 309 889,60 грн з яких: 74 591,80грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 235 297,80 грн - сума прострочених платежів по процентах.

Відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 509 ЦПК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. Одностороння відмова від виконання не допускається.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 75000,00 грн, що підтверджується трьома довідками ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс» від 21.02.2025 кожна з яких на суму 25000,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до норм статей 6 та 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли господарські зобов`язання на підставі укладеного договору №215408-КС-006 про надання кредиту (електронна форма) від 08.08.2023року, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 75000,00 грн (тридцять шість тисяч грн.) на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено зобов`язання сторін при укладенні господарського договору у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За умовами ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Умовами ст. 641 Цивільного кодексу України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Статтею 642 Цивільного кодексу України визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Закон України «Про електронну комерцію» регулює відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру (п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону)

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» врегульовано порядок укладення електронного договору, зокрема: пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 цієї статті Закону).

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 цієї статті Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 цієї статті Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 цієї статті Закону);

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 цієї статті Закону).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» надано таке визначення для терміну «електронний підпис одноразовим ідентифікатором» - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З матеріалів справи судом вбачається, що 08.08.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (кредитодавець) направило Фізичній особі-підприємцю Паньків Соломії Ігорівні (позичальнику) пропозицію (оферту) укласти договір №215408-КС-006 про надання кредиту (електронна форма).

08.08.2023 року Фізична особа-підприємець Паньків Соломія Ігорівна прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №215408-КС-006 про надання кредиту (електронна форма), на умовах визначених офертою.

Відповідно до візуальної форми послідовності дій клієнта, наданої позивачем, підтверджується, що відповідач надав інформаційно-телекомунікаційної системі позивача свої персональні дані задля укладення договору. Надалі (08.08.2023 о 13:03:34) позивачем було відправлено відповідачу одноразовий ідентифікатор «UA-6408» на його номер телефону , в якості оферти, який 08.08.2023 о 13:04:02 було введено відповідачем в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, що підтверджує акцепт оферти.

08.08.2023 о 13:04:33 відповідачем було підписано договір кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи Товариства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Судом встановлено, що відповідно до п. 5 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Пунктом 3.1.1. Правил визначено, що після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщується оферта, яка є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною договору. Після отримання заявником оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

Таким чином, введений відповідачем одноразовий ідентифікатор «UA-9448» в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача підтверджує акцепт оферти.

Зважаючи на викладене, 08.08.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №215408-КС-006 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором «UA-9448» у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Суд також враховує правову позицію, висвітлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17: якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо виконання договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина 8 ст. 181 ГК України). З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту (додатковою угодою), при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця (п. 5.5. Правил).

З огляду на те, що відповідно до інформаційних довідок відповідач здійснив 22.08.2022, 25.09.2023, 21.10.2023, 07.11.2023, 20.11.2023 та 06.01.2024 року часткову оплату за кредитним договором, дає суду підстави вважати, що між сторонами був укладений електронний договір в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача і такий договір за своєю правовою природою є кредитним договором, положення якого врегульовано відповідними нормами Цивільного кодексу України. Одночасно, суд бере до уваги, що представником відповідача зазначені обставини не заперечувались.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до норм ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 3 договору визначений графік обов`язкових платежів, відповідно до якого, встановлені періоди користування кредитом, розмір плати за користування кредитом, розмір часткового платежу основної суми та загальний платіж.

Згідно з п. 4.2.2.2. Правил, позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту та додатковою угодою, до закінчення терміну дії договору.

Пунктом 7.5. Правил передбачено, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору та додаткової угоди, які мали місце під час дії договору (додаткової угоди).

Поряд з тим, суд зазначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За умовами ч. 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п. 5.6. Правил, в разі надходження платежу від позичальника, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком, кредитодавець зараховує кошти в наступний період, відповідно до графіку платежів.

Положеннями п. 5.7. Правил передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); 2) у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; 3) у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; 4) у четверту чергу - проценти за користування кредитом; 5) у п`яту чергу - сума кредиту.

Судом встановлено та позивачем не заперечувалось, що відповідач здійснив часткову оплату заборгованості, а саме: 22.08.2023 року на суму 16259,00 грн, 25.09.2023 року на суму 16278,20 грн, 21.10.2023 на суму 4062,50 грн, 09.07.2023 на суму 4062,50 грн, 20.11.2023 на суму 6207,20 грн та 06.01.2024 року на суму 2000,00 грн.

Пунктом 3 договору визначено, що сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка:

1. 22.08.2023 - 74000,00 грн (залишок по основній сумі кредиту) - 12 939,00 (проценти за користування кредитом (1)) - «-» (частковий платіж основної суми (2)) - (комісія за надання кредиту (3)) - 3 311,00 (загальний платіж (1+2+3));

2. 05.09.2023 - 75000,00 - 12 076,40 - 4 173,60 - 16 250,00;

3. 19.09.2023 - 75000,00 - 12 076,40 - 408,20 - 3 765,40 -16 250,00;

4. 03.10.2023 - 74591,80 - 12 010,60 - 4 239,40 - «-» - 16 250,00;

5. 17.10.2023 - 70352,40 - 11327,96 - 4 922,04 - «-» - 16250,00;

6. 31.10.2023 - 65430,36 - 10535,42 - 5714,58 - «-» - 16250,00;

7. 14.11.2023 - 59715,78 - 9615,34 - 6634,34 - «-» - 16250,00;

8. 28.11.2023 - 53081,12 - 8547,00 - 7703,00 - «-» - 16250,00;

9. 12.12.2023 - 45378,12 - 7306,74 - 8943,26 - «-» 16 250,00;

10. 26.12.2023 - 36434,86 - 5866,70 -10383,30 - «-» 16 250,00;

11. 09.01.2024 - 26051,56 - 4194,82 -12055,18 - «-» 16250,00;

12. 23.01.2024 - 13 996,38 - 2 253,62 - 13 996,38 - 11250,00 - 195000,00;

Всього: 108 750,00 (проценти за користування кредитом (1)); 75 000,00 (частковий платіж основної суми (2)); 11 250,00 (комісія за надання кредиту (3)); 195 000,00 (загальний платіж (1+2+3)).

Як унормовано статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині першій статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Brualla Gomez de La Torre v. Spain» від 19.12.97 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («BENDERSKIY v. Ukraine»), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2012 у справі №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (справи «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»), де зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором від 08.08.2023 №215408-КС-006 про надання кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3718,68 грн, що підтверджується долученою до матеріалів справи платіжною інструкцією №3993 від 20.03.2025.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 3718,68 грн.

Керуючись ст.ст., 13, 73, 74, 129, 193, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Паньків Соломії Ігорівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» ( 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ) заборгованість

за договором про надання кредиту №215408-КС-006 від 8 серпня 2023 року в розмірі 309 889,60 грн. з яких: 74 591,80 грн.- заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 235 297,80 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом та 3718,68 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 17.09.2025.

Суддя Гоменюк З.П.