УХВАЛА

м. Київ

09.09.2025Справа № 910/10455/25

За позовом Заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави

в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега Лайт Груп»

про визнання права власності на самочинно збудоване майно

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

22.08.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега Лайт Груп» про визнання за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 1266,7 кв. м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000).

Прокуратура позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.07.2009 між ОСОБА_1. та ТОВ «Омега Лайт Груп» було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 789,1 кв. м, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 50-В (наразі - вул. Полуботка Павла Гетьмана, 50-В). Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 17.02.2010 у справі 2а-715/10 зобов`язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» зареєструвати за ТОВ «Омега Лайт Груп» право власності на будівлю площею 789,1 кв. м. На підставі вказаних судового рішення та договору відповідачу видано реєстраційне посвідчення № 019557 від 24.03.2010 про право власності на вказану будівлю. В подальшому, на підставі рішення Київської міської ради № 688 від 20.12.2016, між Київською міською радою та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1180 га (кадастровий номер 662:036:0069) від 04.07.2017. Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 26.12.2017 та 07.05.2019 проведено обстеження земельної ділянки (кадастровий номер :62:036:0069), розташованої на вул. Попудренка, 50-В у місті Києві, та встановлено, що вона є вільною від забудови про що складено відповідні акти. Поряд з цим, 27.02.2019 за відповідачем зареєстровано право власності на нежитлову будівлю площею 798 кв. м по вул. Попудренка, 5-В. 19.11.2020 до запису про державну реєстрацію внесено зміни - площа будівлі була збільшена з 789,1 кв. м до 1.926,7 кв. м. Згодом, 06.11.2024, до реєстру внесено нові зміни - площа будівлі зменшена до 1.266,7 кв. м. Прокуратура вказує, що ОСОБА_1 не був законним власником майна площею 789,1 кв. м на спірній земельній ділянці, не реєстрував за собою право власності на нього та відповідно не мав права розпоряджатись ним, у зв`язку з цим договір купівлі-продажу від 03.07.2009 є нікчемним як такий, що суперечить публічному порядку, оскільки спрямований на заволодіння майном територіальної громади - земельною ділянкою. також договір від 03.07.2009 нотаріально не посвідчувався та не реєструвався, а тому також є нікчемним. Також прокуратура зазначає, що рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17.02.2010 у справі 2а-715/10 скасовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2011. Постановою Північного апеляційного господарського суду № 910/597/18 від 03.09.2020 розірвано договір оренди земельної ділянки від 04.07.2017. Зазначає, що ні відповідачу, ні будь-яким іншим особам земельна ділянка під будівництво нежитлової будівлі загальною площею 1.266,7 кв. м не надавалась, відповідні дозволи на будівництво не видавались та не реєструвались, об`єкт в експлуатацію не приймався, а тому в силу приписів ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, спірне нерухоме майно є об`єктом самочинного будівництва, тому на підставі ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на спірний об`єкт підлягає визнанню на праві власності за власником земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/10455/25 від 22.08.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено прокуратурі десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

27.08.2025 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 відкрито провадження у справі № 910/10455/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 30.09.2025.

05.09.2025 від прокуратури до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про забезпечення позову шляхом

1) накладення арешту на нежитлову будівлю загальною площею 1930,8 кв.м по вул. Полуботка Павла Гетьмана, 50-В (попередня назва - вул. Попудренка, 50-В) у Деснянському районі міста Києва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000).

2) заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним та приватним виконавцям, Державному підприємству «СЕТАМ», а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття нових розділів щодо нежитлової будівлі загальною площею 1930,8 кв. м по вул. Полуботка Павла Гетьмана, 50-В (попередня назва - вул. Попудренка, 50-В) у Деснянському районі міста Києва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000).

В обґрунтування заяви прокуратура посилається на те, що після звернення прокурора до суду з позовом - 21.08.2025 відповідачем 29.08.2025 вчинено недобросовісні дії, які перешкоджають поновленню прав позивача. Зокрема, на підставі заяви товариства в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр) 01.09.2025 збільшено площу спірної нежитлової будівлі з 1266,7 кв. м до 1930,8 кв. м.

Так, як вбачається з електронної реєстраційної справи № 000 на нежитлову будівлю по вул. Полуботка Павла Гетьмана, 50-В у місті Києві ТОВ «Омега Лайт Груп» 29.08.2025 подано до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Буждиганчук Є.Ю. заяву про внесення змін до запису Державного реєстру за № 68648674.

На підставі технічного паспорту, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: TI01:7970-7489-7613-8218, виготовленого ТОВ «Консталтингова агенція з нерухомості» 12.07.2025 та сформованого 08.08.2025, відомостей з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 29.08.2025 та витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 22.08.2025 № КВ51, приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю. 01.09.2025 внесено зміни до запису про реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна (рішення про внесення змін до запису № 80615869), а саме збільшено площу нежитлової будівлі з 1266,7 кв. м до 1930,8 кв. м.

Таким чином, наразі в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «Омега Лайт Груп» право власності на спірну нежитлову будівлю, площа якої становить 1930,8 кв. м, що підтверджується відповідною довідкою від 03.09.2025 № 441944573.

Вказані дії ТОВ «Омега Лайт Груп» свідчать про його недобросовісну поведінку, адже останньому достеменно відомо про судовий спір за позовом прокурора у цій справі, а тому такі дії фактично спрямовані на зміну площі спірного майна з метою подальшого унеможливлення виконання судового рішення.

Крім того, зазначені дії товариства можуть вказувати на підготовку до відчуження спірного майна, а зважаючи на те, що на даний час власником майна юридично є відповідач, останній має можливість вільно розпоряджатись ним, у тому числі відчужувати його.

Указане створює реальну загрозу ускладнити чи унеможливити виконання рішення у цій справі у разі задоволення позову, що є безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/10455/25.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Заступника керівника Київської міської прокуратури про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом із тим, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (даний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (даний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

При цьому обов`язок доказування необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Заявником суду не наведено жодних підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Слід зазначити, що та обставина, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега Лайт Груп» вчинило дії щодо реєстрації за ним права власності на спірний об`єкт збільшивши площу нежитлової будівлі з 1266,7 кв. м до 1930,8 кв. м не може беззаперечно свідчити, що товариство має намір відчужити його.

Приймаючи до уваги відсутність жодних доказів в підтвердження викладеного у заяві та будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Заступника керівника Київської міської прокуратури про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 09.09.2025. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова