ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. ХарківСправа № 922/2209/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартреклама" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартреклама", м. Харків
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", м. Харків
про стягнення 618777,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

09.09.2025 Господарським судом Харківської області ухвалено судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартреклама" задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, місто Харків, вул. Ахсарова, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартреклама" (61145, м. Харків, вул. Новгородська, буд. 3-А, оф. 319, ) заборгованість за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №02ПСМ/06-22 від 02.06.2022 у сумі 473772,00 грн, пеню у сумі 3939,99 грн, три проценти річних у сумі 32398,13 грн, інфляційні втрати у сумі 108667,40 грн, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 7425,32 грн.

15.09.2025 до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 922/2209/25 про стягнення з ДП "Харківський облавтодор "ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на користь ТОВ "Смартреклама" судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50938,87 грн.

Згідно з ч.8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ст. ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 16.09.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартреклама" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат прийнято до розгляду. Постановлено розгляд заяви здійснювати без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання до суду письмових пояснень, заперечень, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У встановлений судом строк письмових пояснень, заперечень, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надійшло, тому суд вважає за можливе у даному випадку оцінити підставність поданих документів та їх обґрунтованість, в тому числі й стосовно того, чи заявлені витрати стосуються саме розгляду справи, та чи відносяться вони до витрат, які стосуються саме подання правничої допомоги адвоката.

Дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що подана заява є такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, Товариством з обмеженою відповідальністю "Смартреклама" надано до суду договір про надання правничої допомоги № 45/2025 від 06.05.2025, розмір винагороди адвоката та порядок здійснення розрахунків (додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 45/2025 від 06.05.2025), акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.09.2025, ордер на надання правничої допомоги від 23.06.2025.

Судом втановлено, що між позивачем та адвокатом Гурай-Рацун Оленою Валентинівною було укладено договір про надання правової допомоги від 06.05.2025 № 45/2025 (надалі договір).

Відповідно до пункту 4.1 договору гонорар адвоката клієнт оплачує в розмірі та порядку згідно з умовами, викладеними в окремих додатках до цього договору.

Згідно з Додатком № 1 до договору від 06.05.2025 сторони домовились, що винагорода адвоката (гонорар) за надання правничої допомоги Клієнту, пов`язаної зі стягненням з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" на користь ТОВ "Смартреклама" заборгованості за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 02ПСМ/06-22 від 02.06.2022 та штрафних санкцій за порушення його умов, включає в себе:

- основну винагороду, яка визначається у фіксованому розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) грн, незалежно від витраченого адвокатом часу, за ведення справи в суді першої інстанції, включаючи вивчення матеріалів справи, підготовка та подання позову до суду, представництво інтересів в суді та ін.

- гонорар успіху, який становить 5% від суми задоволеної судом майнової вимоги.

Оплата послуг адвоката здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів після підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на підставі виставленого адвокатом рахунку.

10.09.2025 між позивачем та адвокатом Гурай-Рацун О.В. підписано Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до якого сторони підтверджують, що адвокат передала, а клієнт прийняв надані адвокатом послуги згідно з договором про надання правничої допомоги від 06.05.2025 №45/2025 та Додатку № 1 від 06.05.2025 до договору, а саме:

- надання правничої допомоги Клієнту, пов`язаної зі стягненням з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" на користь ТОВ "СМАРТРЕКЛАМА" заборгованості за Договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №02ПСМ/06-22 від 02.06.2022 та штрафних санкцій за порушення його умов (справа №922/2209/25). На виконання вказаного вище доручення Адвокатом були проведені наступні дії:

- вивчення договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 02ПСМ/06-22 від 02.06.2022, первинних документів та листування в рамках цього договору; підготовка та направлення на адресу Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" претензії від 07.05.2025 вих. № 16, щодо неналежного виконання зобов`язань за договором та сплату боргу; підготовка та подання до Господарського суду Харківської області позовної заяви про стягнення боргу, збір та подання доказів, підготовка розрахунку боргу, пені, інфляційних витрат та 3 процентів річних. Участь в судових засіданнях у справі 10.07.2025, 26.08.2025, 09.09.2025.

Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 06.05.2025 №45/2025 вартість наданих адвокатом послуг (виконаних робіт) становить розмір винагороди, визначений в Додатку №1 від 06.05.2025 до договору, а саме:

- основну винагороду, яка визначається у фіксованому розмірі - 20000,00 (двадцять тисяч) грн, незалежно від витраченого адвокатом часу, - за ведення справи в суді першої інстанції, включаючи вивчення матеріалів, справи, підготовка та подання позову до суду, представництво інтересів в суді та ін.

- гонорар успіху, який становить 5% від суми задоволеної судом майнової вимоги.

Враховуючи прийняття Господарським судом Харківської області 09.09.2025 рішення у справі №922/2209/25 про задоволення позовних вимог ТОВ "Смартреклама" в повному обсязі, розмір винагороди адвоката становить 50938,87грн.

Дослідивши зазначені докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту надання адвокатом професійної правничої допомоги.

Згідно з ч.1,2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 у справі № 908/2348/18.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Отже, для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Як вже було зазначено судом, відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В силу дії частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката за договором про надання правової допомоги необхідним є як факт їх надання позивачу, так і те, що зміст наданих послуг є необхідним для розгляду справи у господарському суді.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування судових витрат позивача за рахунок відповідача, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою, а також чи стосуються вони розгляду справи.

Відтак, враховуючи наведене та оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат під час розгляду справи та аргументи, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, керуючись статтями 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у Господарському суді Харківської області, підлягають задоволенню частково у сумі 20000,00 грн.

Суд, зважаючи на положення статті 126 ГПК України, дослідивши докази, надані заявником на підтвердження понесених судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду, дійшов висновку, що заявлений до стягнення "гонорар успіху" не підлягає задоволенню у даній справі, беручи до уваги критерії складності даної справи та враховуючи те, що відповідачем по даній справі у відповіді на претензію №464 від 19.06.25 не заперечувалась існуюча заборгованість, так, розмір заявленої до стягнення основної заборгованості підтверджується відповідачем, що зафіксовано у відповіді на претензію позивача (а.с. №22).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відшкодування "гонорару успіху" у розмірі 30938,90 грн, який має сплатити позивач на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

При цьому, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Даний розподіл судових витрат є оптимальним та відповідає критерію необхідності та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, що відповідає вимогам статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України та сталій практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 232-235, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартреклама" про стягнення судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, місто Харків, вул. Ахсарова, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартреклама" (61145, м. Харків, вул. Новгородська, буд. 3-А, оф. 319, ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В задоволенні заяви щодо стягнення "гонорару успіху" у сумі 30938,87 грн - відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, додаткове рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Додаткове рішення підписано 23 вересня 2025 року.

Суддя Л.В. Шарко