ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. Справа № 910/9942/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Кравчука Г.А.

Тищенко О.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2025

у справі № 910/9942/24 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крістал Парк»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

про стягнення 45 726,51 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крістал Парк» про стягнення 45 726,51 грн, з яких: 37 662,83 грн основного боргу, 5 526,59 грн пені, 3% річних у розмірі 657,82 грн та 1 879,27 грн інфляційних витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань в частині оплати поставленого природного газу за період з 20.10.2023 по 22.10.2023 за публічним договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2501 від 30.09.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2024 відкрито провадження у справі № 910/9942/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 у справі №910/9942/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крістал Парк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» основний борг у розмірі 37 662,83 грн та судові витрати зі сплати судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що позивачем доведено порушення відповідачем зобов`язань за публічним договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2501 від 30.09.2015 за період з 20.20.2023 по 22.10.2023, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 37 662,83 грн.

Натомість, місцевим господарським судом відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в частині стягненні з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат враховуючи абзац 1 частини першої постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (у редакції, яка діяла в період нарахування).

Судом вказано, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Відтак, суд першої інстанції вважає, що встановлена Кабінетом Міністрів України заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, поширюється на ОСББ як юридичну особу, що створена та діє виключно в інтересах фізичних осіб - власників квартир та приміщень у житловому будинку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 у справі № 910/9942/24, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 5 526,59 грн пені, 657,82 грн 3% річних та 1 879,27 грн інфляційних втрат скасувати, прийнявши нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права. При цьому скаржник стверджує, що відповідач не підпадає під категорію населення, в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», а є юридичною особою у відповідності до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», що підтверджується даними інформаційної платформи Оператора ГТС, відповідно до яких відповідача віднесено до категорії виробників теплової енергії (теплогенеруюча організація).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2025, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» по справі № 910/9942/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В. Кравчук Г.А.

19.05.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/9942/24.

29.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/9942/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/9942/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2025, ухвалено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 року у справі №910/9942/24 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р позивача визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Факт включення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крістал Парк» до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав підтверджується наступними доказами:

- листом оператора ГТС від 19.04.2024 № ТОВВИХ-24-6041 та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56ХQ0001889K600I;

- інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (форма № 10);

- відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56ХQ0001889K600I.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Крістал Парк» (далі - споживач) укладено Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі Договір), за умовами п. 2.1. якого позивач зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього обсягах, а відповідач має своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП, від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання).

Відповідно до п. 4.3. Договору, постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання, в обумовлений між сторонами спосіб.

Згідно п. 4.4. Договору, споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до п. 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

У разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день його прострочення (п. 4.5. Договору).

Умовами пп. 1 п. 5.2. Договору передбачено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору.

Як свідчать дані оператора ГТС, за період з 20.10.2023 по 21.10.2023 (включно) відповідачу було поставлено природний газ в об`ємі 1.33825 тис. куб. м. на суму 37 662,83 грн з ПДВ, з яких: за 20.10.2023 у розмірі 12 613,57 грн без ПДВ та за 21.10.2023 у розмірі 18 605,96 грн без ПДВ + 166,16 грн без ПДВ послуга з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф) за жовтень 2023 року.

Так, на виконання п. 4.4. Договору, для здійснення оплати зазначеного обсягу поставленого газу відповідачу було направлено рахунок на оплату № 34245 від 10.11.2023 на суму 37 662,83 грн з ПДВ, що підтверджується списком згрупованих відправлень «рекомендований лист» ф. 103 та фіскальним чеком від 13.11.2023.

Звертаючись до суду з даним позовом, Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» вказано, що відповідачем здійснено 03.10.2023 лише часткову оплату спожитого природного газу на суму 10 153, 27 грн.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 45 726,51 грн, з яких: 37 662,83 грн основного боргу, 5 526,59 грн пені, 3% річних у розмірі 657,82 грн та 1 879,27 грн інфляційних витрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крістал Парк» 5 526,59 грн пені, 3% річних у розмірі 657,82 грн та 1 879,27 грн інфляційних витрат, які було нараховано на суму основної заборгованості.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та не перевіряє обґрунтованість та законність судового рішення в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 частини другої ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої та другої ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша ст. 634 Цивільного кодексу України).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, спірні відносини сторін виникли на підставі Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов`язань відповідно до статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а згідно з нормами ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга ст. 712 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем належним чином виконано свої зобов`язання за Договором у повному обсязі та поставлено відповідачу за період з 20.10.2023 по 21.10.2023 (включно) природний газ в об`ємі 1.33825 тис. куб. м. на суму 37 662,83 грн з ПДВ, з яких: за 20.10.2023 у розмірі 12 613,57 грн без ПДВ та за 21.10.2023 у розмірі 18 605,96 грн без ПДВ + 166,16 грн без ПДВ послуга з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф) за жовтень 2023 року.

Згідно п. 4.4. Договору, споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до п. 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

На виконання п. 4.4. Договору, для здійснення оплати зазначеного обсягу поставленого газу відповідачу було направлено рахунок на оплату № 34245 від 10.11.2023 на суму 37 662,83 грн з ПДВ, що підтверджується списком згрупованих відправлень «рекомендований лист» ф. 103 та фіскальним чеком від 13.11.2023.

Звертаючись до суду з даним позовом, Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» було вказано, що відповідачем здійснено 03.10.2023 лише часткову оплату спожитого природного газу на суму 10 153, 27 грн.

Як встановлено судом, враховуючи умови п. 4.3. та п. 4.4. Договору та положення ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний був здійснити оплату за поставлений позивачем природний газ за спірний період до 30.11.2023 (включно).

Проте, відповідачем не здійснено таку оплату за період з 20.10.2023 по 21.10.2023 (включно), внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 37 662,83 грн з ПДВ. Доказів протилежного до матеріалів справи не було надано.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що позивачем доведено порушення відповідачем зобов`язань за публічним договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2501 від 30.09.2015 за період з 20.20.2023 по 22.10.2023, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 37 662,83 грн.

Натомість, місцевим господарським судом відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в частині стягненні з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат враховуючи абзац 1 частини першої постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (у редакції, яка діяла в період нарахування).

Судом вказано, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Відтак, суд першої інстанції вважає, що встановлена Кабінетом Міністрів України заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, поширюється на ОСББ як юридичну особу, що створена та діє виключно в інтересах фізичних осіб - власників квартир та приміщень у житловому будинку.

При цьому, звертаючись з апеляційною скаргою скаржник вважає, що відповідач не є населенням, в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», а є юридичною особою у відповідності до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», що підтверджується даними інформаційної платформи Оператора ГТС, відповідно до яких відповідача віднесено Оператором ГРМ до категорії виробників теплової енергії (теплогенеруюча організація).

Розглянувши доводи скаржника в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних, інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною першою ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено колегією суддів, пунктом 4.5. Договору закріплено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день його прострочення.

Умовами пп. 1 п. 5.2. Договору передбачено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496, постачальник «останньої надії», яким є позивач у цій справі, здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205,633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником останньої надії не потребує двостороннього підписання.

Відповідно до положень пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику «останньої надії» через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника останньої надії, за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Реєстрація споживача, що не є побутовим (крім споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператора газорозподільної системи), здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадку, якщо діючому постачальнику було зупинено дію чи анульовано ліцензію на постачання природного газу (абзац 10 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС).

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі (абзац 14 пункту 2 глави 5 Кодексу ГТС).

Як вбачається з матеріалів справи, факт включення відповідача до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення спожитого відповідачем газу до портфеля постачальника «останньої надії», підтверджується наступними доказами:

- листом оператора ГТС від 19.04.2024 № ТОВВИХ-24-6041 та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56ХQ0001889K600I;

- інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (форма № 10);

- відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56ХQ0001889K600I.

За приписами статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 13.02.2024 справа № 922/1717/23, ОСББ не є фізичною особою чи фізичною особою - підприємцем, а як юридична особа ОСББ не має свого власного споживання. ОСББ, згідно норм чинного законодавства, сприяє отриманню співвласниками багатоквартирного будинку комунальних послуг, зокрема, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення.

ОСББ має особливий статус, відмінний від інших юридичних осіб, оскільки створюється та функціонує як непідприємницьке товариство згідно окремого спеціалізованого Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», має статус неприбутковості, та не є суб`єктом господарювання, не використовує воду та теплову енергію для власних потреб.

Згідно з частиною другою статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Абзацом 7 статті 22 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.

Вказана норма прямо регламентує застосування до ОСББ тарифу за природний газ як для населення (побутового споживача). Водночас, тариф для непобутових споживачів це комерційна ціна.

У відповідності до пункту 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пункт 37 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 29.09.2021 справа № 910/15687/20 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за усіма зазначеними в Законі України «Про ринок природного газу» критеріями підпадає під визначення побутового споживача, окрім визначення його, як фізичної особи.

Враховуючи вищезазначене, відповідач у спірних відносинах виступає саме як колективний побутовий споживач (від імені всіх фізичних осіб співвласників), споживаючи природний газ для вироблення теплової енергії виключно для забезпечення потреб таких осіб.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Статтею 22 цього Закону передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

З аналізу наведених норм вбачається, що оплата комунальних послуг, у тому числі постачання природного газу, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку сплачує за тарифами, встановленими для населення.

При цьому, колегія суддів враховує, що в силу вищенаведених норм законодавства, Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників.

Основна діяльність Об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю Об`єднання.

Виключення ОСББ із категорії побутових споживачів та населення і стягнення з нього пені, 3% річних та інфляційних втрат нарахованих за заборгованість, фактично призводить до порушення прав співвласників, що об`єдналися в ОСББ, порівняно із іншими побутовими споживачами, які також є фізичними особами, використовують поставлений газ для побутових потреб, однак уклали прямі договори про постачання природного газу. Таке обмеження прав членів ОСББ суперечить меті його створення.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який триває станом на даний час.

Абзацем 1 частини першої постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (у редакції, яка діяла в період нарахування) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Беручи до уваги фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що нарахування позивачем для відповідача та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги є безпідставним та таким, що суперечить абзацу 1 частини першої постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (у редакції, яка діяла в період нарахування).

Доводи скаржника про те, що позивач не надавав, а відповідач не отримував житлово-комунальні послуги, оскільки Договір регулює правовідносини між сторонами, в результаті яких постачальник постачає споживачеві природній газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, з огляду на що вважає відсутніми підстави для застосування положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не змінює правового статусу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крістал Парк» як колективного побутового споживача.

За вказаних обставин, висновки місцевого господарського суду про встановлену Кабінетом Міністрів України заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, поширюється на ОСББ як юридичну особу, що створена та діє виключно в інтересах фізичних осіб - власників квартир та приміщень у житловому будинку є обґрунтованими та відповідають сформованому висновку Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 916/3837/21.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Колегія суддів апеляційного суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 у справі №910/9942/24 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 у справі №910/9942/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 у справі №910/9942/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи № 910/9942/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді Г.А. Кравчук

О.В. Тищенко