СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Харків Справа № 917/980/23(917/2233/24)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Слободін М.М., суддя Тихий П.В.,

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю представників:

ініціюючого кредитора (1-ий апелянт) - Вашека О.В. на підставі довіреності № б/н від 10.01.2025; свідоцтво серія КС №7533/10 віл 14.03.2017;

боржника (апелянт 2) - Убийкін С.А. на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівник,

кредитора - Сівак О.В. - на підставі довіреності № б/н 07.08.2025, посвідчення серія КВ № 5883 від 30.03.2017;

кредитора - Убийкін С.А., особисто,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки", м. Київ, (вх.№1402 П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 (суддя Ореховська О.О., постановлену в м.Полтава, дата складення повного тексту 26.05.2025) та на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/105/25) (суддя Ореховська О.О., постановлену в м.Полтава, дата складення повного тексту 26.05.2025) за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , Полтавська область, Кременчуцький район, м. Глобино, про визнання грошових вимог у справі № 917/980/23 (вх. №105/25 від 13.01.2025)

та апеляційну скаргу Агрофірма Славутич с. Горби, Глобинський район, Полтавська область, (вх.№1554 П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 (суддя Ореховська О.О., постановлену в м.Полтава, дата складення повного тексту 26.05.2025) та на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/2233/24) (суддя Ореховська О.О., постановлену в м.Харків, дата складення повного тексту 26.05.2025) за результатами розгляду заяви Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" про визнання кредиторських вимог (вх. №2333/24 від 11.12.2024)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діловий район" (нова назва ТОВ "Добрі ліки"), м. Київ,

до боржника Приватного підприємства Агрофірми "Славутич", Полтавська область, Глобинський район, с. Горби,

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діловий район" звернулось до господарського суду Полтавської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства Агрофірми "Славутич".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.01.2024 у справі №917/980/23 відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ПП Агрофірми "Славутич" за заявою кредитора - ТОВ "Діловий район"; відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 (вх. №25 від 02.01.2024) про залучення до участі у справі третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача; залишено без розгляду заяву арбітражного керуючого Косякевича С.О. про участь у справі залишено без розгляду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Діловий район" задоволено, ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.01.2024 у справі №917/980/23 скасовано; справу №917/980/23 направлено для продовження розгляду до господарського суду Полтавської області.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.04.2024 прийнято справу №917/980/23 до провадження та призначено підготовче засідання у справі.

На стадії підготовчого засідання ТОВ "Добрі ліки" подано до господарського суду Полтавської області надійшло клопотання (вх. № 7668), в якому останнє повідомило про зміну найменування ініціюючого кредитора з ТОВ "Діловий район" на ТО "Добрі ліки".

На підтвердження зазначеного ТОВ "Добрі ліки" було надало такі документи: Статут ТОВ "Добрі ліки" (Нова редакція), Рішення № 01/24 єдиного учасника ТОВ "Діловий район" від 19.03.2024, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Добрі ліки".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/980/23 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства Агрофірми "Славутич"; визнано кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки" у розмірі 1087140,00грн., з яких: 1000000,00грн. - основний борг, 26840,00грн. - судовий збір та 60300,00грн. - авансування винагороди арбітражному керуючому; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - Приватного підприємства Агрофірми "Славутич"; введено процедуру розпорядження майном боржника - Приватного підприємства Агрофірми "Славутич"; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №40 від 31.01.2023) з наданням йому повноважень відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства; встановлено основну грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна Приватного підприємства Агрофірми "Славутич" із розрахунку трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

З метою виявлення всіх кредиторів боржника 14.11.2024 на офіційному веб порталі судової влади України було оприлюднене оголошення про відкриття провадження у справі №917/980/24 про банкрутство ПП АФ "Славутич" (номер повідомлення 74612, дата публікації на сайті 15.11.2024).

11.12.2024 до господарського суду Полтавської області надійшла заява Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" (вх.№2333/24) про визнання грошових вимог до боржника в сумі 1733809,01грн., та судовий збір в розмірі 6056,00грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (917/2233/24) визнано кредиторські вимоги Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" в наступному розмірі та черговості: 1733809,01грн. основного боргу (четверта черга); 6056,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника (перша черга).

13.01.2025 до господарського суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 (вх. №105/25) про визнання грошових вимог до боржника в сумі 4983400,00грн., та судовий збір в розмірі 6056,00грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (917/105/25) визнано кредиторські вимоги ОСОБА_1 в наступному розмірі та черговості: 4983400,00грн. (четверта черга), без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; 6056,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявницею при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника (перша черга).

Ухвалою господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 ухвалено розпоряднику майна протягом 10 днів з дня постановлення даної ухвали письмово повідомити кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, уповноважену особу працівників боржника та уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення; дана ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів, для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня), конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання господарського суду та кратну одній тисячі гривень; ухвалено розпоряднику майна до проведення зборів кредиторів (комітету кредиторів) надати перелік заінтересованих осіб стосовно боржника в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, надати суду реєстр вимог кредиторів з урахуванням встановлених фактів заінтересованості кожного кредитора стосовно боржника.

З описової частини ухвали вбачається наступне:

- Після оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі № 917/980/24 про банкрутство ПП АФ "Славутич" із заявами про грошові вимоги до боржника звернулись:

- Приватне підприємство "Агрофірма "Славути Ч" вх. №2333/24 від 11.12.2024) на суму 1733809,01грн.

- ОСОБА_1 (вх. №105/25) на суму 4983400,00грн).

За наслідками розгляду кредиторських вимог судом було винесено відповідні ухвали, а саме:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 визнано кредиторські вимоги Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" в наступному розмірі та черговості:

- 1733809,01грн. основного боргу (четверта черга) ;

- 6056,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника (перша черга).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 визнано кредиторські вимоги ОСОБА_1 в наступному розмірі та черговості:

- 4983400,00грн. (четверта черга), без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів;

- 6056,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявницею при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника (перша черга).

Також до реєстру вимог кредиторів підлягають включенню вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Діловий район" (змінило назву на ТОВ "Добрі ліки"), визнані за наслідками попереднього засідання ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 про відкриття провадження у справі в загальному розмірі 1087140,00грн., у тому числі:

- 1000000,00грн. основного боргу (четверта черга),

-26570,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого ініціюючим кредитором при зверненні із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (перша черга);

- 60300,00грн. авансування винагороди арбітражному керуючому.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки" не погодилось з ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (917/105/25) (про визнання грошових вимог ОСОБА_1 ) та ухвалою господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі №917/980/23, та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд:

- змінити ухвалу господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі №917/980/23 шляхом виключення з її тексту висновку, що до реєстру вимог кредиторів підлягають включенню кредиторські вимоги ОСОБА_1 , визнані ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2025, в наступному розмірі та черговості: 4983400,00грн. (четверта черга), без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; 6056,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявницею при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника (перша черга).

- скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (917/105/25) та прийняти нове рішення про відмову у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 до ПП АФ "Славутич" згідно заяви про грошові вимоги до боржника №б/н від 13.01.2025 (вх. №105/25 від 13.01.2025).

Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 та ухвали господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі № 917/980/24 (917/105/25) (про визнання грошових вимог ОСОБА_1 ).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що господарським судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваних ухвал були неправильно застосовані норми п. "д" ч. 5 ст. 41, ч. 1 ст. 59 Закону України "Про господарські товариства", ч. 1 ст. 26, ч. 2 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", порушені ст.ст. 74, 75, 77, 86, 101, 104 ГПК України, а також не враховані висновки щодо застосування даних норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 30.08.2023 у справі №910/9326/22, від 13.10.2021 у справі №910/12317/18, від 02.02.2023 у справі №910/10164/21, від 22.12.2022 у справі №910/14923/20, від 07.07.2021 у справі №521/9146/18, від 18.12.2019 у справі №522/1029/18 та від 18.01.2024 у справі №420/2468/19, що є порушенням ч. 4 ст. 236 ГПК України, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов передчасного та безпідставного висновку про можливість визнання грошових вимог ОСОБА_1 до АФ Славутич в загальному розмірі 4983400,00грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки", до надходження матеріалів справи №917/980/23; витребувано у господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/980/23 (917/105/25).

30.06.2025 матеріали справи №917/980/23 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

01.07.2025 матеріали справи №917/980/23 (917/105/25) надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки" на ухвалу господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі №917/980/23 та на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/105/25); встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство у справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України) з дня вручення даної ухвали; встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк для подання заяв і клопотань - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; призначено справу до розгляду на 27.07.2025 о 10:45 годині.

Агрофірма "Славутич" також не погодилось з ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (917/2233/24) (про визнання грошових вимог Приватного підприємства Агрофірма Славути Ч) та ухвалою господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі №917/980/23, та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд:

- скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/2233/24);

- скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 в частині визнання кредиторських вимог Приватного підприємства "Агрофірма Славути Ч та прийняти нове рішення, яким відмовити у визнанні кредиторських вимог Приватного підприємства Агрофірма Славути Ч та виключити відповідні суми 1739865,01грн. заявлених кредиторських вимог з реєстру кредиторів боржника Приватного підприємства Агрофірми "Славутич".

Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі №917/980/23 та ухвали господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (917/2233/24) (про визнання грошових вимог Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч").

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваних ухвал місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим боржником доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для визнання грошових вимог Приватного підприємства Агрофірма Славути Ч до боржника.

Як стверджує апелянт, додані заявником до заяви з грошовими вимогами до боржника документи не є належними і допустимими, оскільки договори, на які посилається заявник, укладені між взаємопов`язаними особами та підписані особою, ОСОБА_3 , який не мав права вчиняти будь-яких дій від імені та в інтересах ПП АФ "Славутич" ().

Крім того, документальні докази, які подані до суду ПП "Агрофірма "Славути Ч", як підстава виникнення кредиторської заборгованості, мають ознаки фраудаторних правочинів, укладені задля збільшення кредиторських зобов`язань та формування кредиторської заборгованості із заінтересованим кредитором.

Окрім викладеного, на думку апелянта, правочини та докази, які були подані ПП "Агрофірма "Славути Ч" з відповідною заявою не є належними і допустимими, оскільки мають ознаки недійсності (оспорюваний правочин) - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) - ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Також, як стверджує апелянт, відомості про формування заявником ПП "Агрофірма "Славути Ч" заяви з вимогами до боржника у справі № 917/980/23 в підсистемі "Електронний суд" відсутні, що свідчить про використання заявником непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до господарського суд Полтавської області з заявою. Отже, за наведених обставин, на думку апелянта, вказана заява підлягала поверненню на підставі пункту 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства Агрофірма "Славутич" на ухвалу господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі №917/980/23 та на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/2233/24) до спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки" та призначити справу до розгляду на 27.08.2025 о 10:45 годині.

21.07.2025 кредитором - ПП "Агрофірма "Славути Ч" подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу Агрофірма "Славутич" (вх.№8956), в якій просить суд відмовити в її задоволенні, ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (917/2233/24) (про визнання грошових вимог Приватного підприємства Агрофірма Славути Ч) та ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 в частині визнання кредиторських вимог Приватного підприємства "Агрофірма Славути Ч залишити без змін.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.08.2025, у зв`язку із відпусткою судді Гребенюк Н.В., для розгляду справи №917/980/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Тихого П.В., судді Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2025 виправлено описки, допущені в резолютивних частинах ухвал Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 та 15.07.2025, зазначивши вірний час судового засідання, а саме: "15:00 год.".

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.08.2025, у зв`язку із відпусткою судді Хачатрян В.С., для розгляду справи №917/980/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Слободіна М.М.; судді Тихого П.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 оголошено в судовому засіданні перерву до 114:15 години 10.09.2025.

10.09.2025 ОСОБА_1 подано до апеляційного господарського суду заяву про відвід від розгляду справи № 917/980/23(917/2233/24) колегії суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Слободіна М.М., судді Тихого П.В (вх.№ 10792), в якій просить задовольнити заяву про відвід колегії суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Тихого П.В., судді Слободіна М.М. від розгляду справи № 917/980/23(917/2233/24); постановити відповідну ухвалу про відвід колегії суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Тихого П.В., судді Слободіна М.М. від розгляду справи № 917/980/23(917/2233/24) та передати справу для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід від розгляду справи №917/980/23 (917/2233/24) колегії суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Слободіна М.М., судді Тихого П.В (вх.№ 10792 від 10.09.2025).

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 10.09.2025 представник 1-го апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (попереднього засідання) змінити шляхом виключення з її тексту висновку, що до реєстру вимог кредиторів підлягають включенню кредиторські вимоги ОСОБА_1 , визнані ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2025, в наступному розмірі та черговості: 4983400,00 грн. (четверта черга), без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; 6056,00 грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявницею при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника (перша черга); ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23(917/105/25) (про визнання грошових вимог ОСОБА_1 ) скасувати та прийняти нове рішення про відмову у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 до Агрофірми Славутич згідно заяви про грошові вимоги до боржника №б/н від 13.01.2025 (вх. №105/25 від 13.01.2025).

Представник кредитора - Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" проти задоволення апеляційної скарги 1-го апелянта не заперечував.

Кредитор - ОСОБА_1 заперечувала проти вимог апеляційної скарги, просила відмовити в її задоволенні, ухвалу господарського суду Полтавської області за результатами попереднього засідання та ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23(917/105/25) (про визнання грошових вимог ОСОБА_1 ) залишити без змін.

Кредитор - ОСОБА_1 , (яка також є представником боржника), проти вимог апеляційної скарги 1-го апелянта заперечувала, просила відмовити в її задоволенні, ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 за результатами попереднього засідання та ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23(917/105/25) (про визнання грошових вимог ОСОБА_1 залишити без змін.

Крім того, представник 2-го апелянта підтримав вимоги своєї апеляційної скарги просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 року у справі №917/980/23(917/2233/24), та скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 року у справі №917/980/23 в частині визнання кредиторських вимог Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" та прийняти нове рішення, яким відмовити у визнанні кредиторських вимог Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч"" та виключити відповідні суми 1739865,01 грн. заявлених кредиторських вимог з реєстру кредиторів боржника Агрофірми Славутич.

Представник кредитора - Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" заперечив проти вимог апеляційної скарги 2-го апелянта, просив залишити її без задоволення, ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23(917/2233/24) та ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 за результатами попереднього засідання в частині визнання грошових вимог ПП "Агрофірма "Славути Ч" залишити без змін.

Кредитор - ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги Приватного підприємства Агрофірма "Славутич", просила її задовольнити.

Представник ініціюючого кредитора - ТОВ "Добрі ліки" заперечив проти вимог апеляційної скарги 2-го апелянта, просив відмовити в її задоволенні.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, учасники провадження у справі про банкрутство про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені завчасно належним чином, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (стаття 42 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає встановила наступне.

Частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992, №31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992, № 31, ст. 441).

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

У відповідності до частини 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Крім того, за приписами частини 6 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

В питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії судова колегія враховує усталені правові висновки Верховного Суду, що полягають в наступному:

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №914/1126/14, від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20, від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16, від 25.11.2021 у справі №924/1351/20, від 01.12.2022 у справі №918/1154/21);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України), допустимості (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України), достовірності (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України) та вірогідності (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова Верховного Суду від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18, від 01.03.2023 у справі № 902/221/22);

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №922/1014/18).

Розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18, постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 15.03.2023 у справі №904/10560/17.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, як вже було зазначено, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором (схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 01.03.2023 у справі №910/6210/20).

Щодо вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/105/25) постановлену за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог у справі № 917/980/23 (вх. №105/25 від 13.01.2025), а також ухвалу господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 в частині визнання кредиторських вимог ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, 13.01.2025 ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Полтавської області з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 4983400,00грн. (розмір заборгованості по дивідендам за 2016-2021роки) (т.6 а.с.1-123).

В обґрунтування поданої заяви кредитор посилався на те, що що з 03.02.2016 є учасником ПП Агрофірма Славутич з часткою у статутному капіталі підприємства у розмірі 20% (як одна із спадкоємців померлого учасника підприємства ОСОБА_4 ), що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18.

Отже, за наведених обставин, ОСОБА_1 стверджувала, що має право на частину прибутку (дивіденди) від ПП Агрофірма Славутич розмір яких за 2016, 2017, 2018, 2020 та 2021 роки становить 4983400,00грн., що підтверджується Висновком експерта №1 експертного економічного дослідження від 06.01.2025 та Висновком експерта №11 від 14.06.2019.

На підтвердження зазначеної заборгованості ОСОБА_1 було додано до заяви з грошовими вимогами до боржника, наступні документи:

- копію висновка експерта №1 експертного економічного дослідження від 06.01.2025, складеного судовим експертом з економічних питань ОСОБА_5 (т.6 а.с.14-18);

- копію Установчого договору про створення та діяльність Агрофірми Славутич, затвердженого рішення установчих зборів від 27.05.2001 та зареєстрованого рішенням Районної державного адміністрації Глобинського району Полтавської області віл 19.06.2001 №263 (т.6 а.с.19-27);

- копію Статуту Агрофірми Славутич станом на 1998 рік (з урахуванням змін і доповнень до Статуту від 10.06.2001) зареєстрованого Глобинською районною державною адміністрацією 24.02.1998 за №82 (т.6 а.с.28-38, 39-41);

- копію свідоцтва про право на спадщину за законом (т.6 а.с.42);

- копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 03.02.2016 Серії НОМЕР_1 (т.6 а.с.43);

- копію Статуту Агрофірми Славутич (нова редакція), затвердженого протоколом загальних зборів учасників від 10.10.2017 (т.6 а.с.44-52);

- копію постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у №917/1338/18 (т.6 а.с.53-95);

- копію вироку Полтавського апеляційного суду від 11.12.2024 у справі №527/1096/19 (т.6 а.с.96-217).

-

Відповідно до приписів частини 5 статті 45 Закону про банкрутство, розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд.

Розпорядником майна Приватного підприємства Агрофірми "Славутич" арбітражним керуючим Косякевичем С.О. за результатами розгляду грошових вимог ОСОБА_1 до боржника було відмовлено у їх визнанні в повному обсязі, посилаючись на відсутність рішення загальних зборів боржника, яким встановлена сума прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, а також порядок та строки їх виплати (т.10 а.с. 13-19).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (917/105/25) визнано кредиторські вимоги ОСОБА_1 в наступному розмірі та черговості: 4983400,00грн. (четверта черга), без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; 6056,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявницею при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника ( перша черга) (т.7 а.с.47-57).

Колегія суддів дослідивши матеріали справи вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для визнання грошових вимог ОСОБА_1 в сумі 4983400,00грн., враховуючи наступне.

Так, відповідно до статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, заява кредитора має містити, зокрема, виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника та їх обґрунтування.

Отже, обов`язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними та достатніми доказами, що їх підтверджують. Таким чином, одночасно із заявою про грошові вимоги до боржника конкурсні кредитори зобов`язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують, зокрема, первинні документи визначені законодавством про бухгалтерський облік (договори (угоди), накладні, рахунки, акти приймання-передачі, акти виконаних робіт тощо), виконавчі документи або рішення суду, яке набрало законної сили. Непідтвердження грошових вимог кредитором належними та достатніми доказами може бути підставою для відмови у визнанні грошових вимог такого кредитора.

Судова колегія враховує, що господарським судом Полтавської області розглядалась справа №917/1338/18 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного підприємства Агрофірми "Славутич", ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про:

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Приватного підприємства "Агрофірма Славутич, оформленого протоколом №1 від 02.01.2018;

- визнання недійсним редакції статуту Приватного підприємства Агрофірма Славутич, затвердженого рішенням загальних зборів учасників Приватного підприємства Агрофірма Славутич, оформленого протоколом №1 від 02.01.2018, який було зареєстровано реєстратором Комунального підприємства "Реєстратор" Полтавської обласної ради Голубєвою Ларисою Володимирівною від 03.01.2018 (номер запису 8000555);

- визнання недійсним рішення зборів засновників Приватного підприємства Агрофірма Славутич №3 від 19.05.2018;

- визнання недійсним редакції статуту Приватного підприємства Агрофірма Славутич, затвердженого рішенням Зборів засновників Приватного підприємства Агрофірма Славутич №3 від 19.05.2018 та зареєстрованого реєстратором Комунального підприємства "Центр реєстрації" Мурзенком Андрієм Володимировичем від 06.06.2018р. (номер запису 0000555, 1000555).

- визнання нікчемним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства Агрофірма Славутич від 10.04.2018р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Рішенням господарського суду Полтавської області від 11.02.2020, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі №917/1338/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у № 917/1338/18 (провадження № 12-86гс20) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; скасовано рішення господарського суду Полтавської області від 11.02.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 в частині відмови в задоволенні вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ПП АФ "Славутич", оформлених протоколом № 1 від 02.01.2018, а також зборів засновників ПП АФ "Славутич" № 3 від 19.05.2018.

В частині вказаних вимог ухвалено нове рішення, яким вказані позовні вимоги задоволено:

- визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ПП АФ "Славутич", оформлені протоколом № 1 від 02.01.2018;

- визнано недійсними рішення зборів засновників ПП АФ "Славутич" № 3 від 19.05.2018;

Рішення господарського суду Полтавської області від 11.02.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 в частині відмови в задоволенні вимог про визнання нікчемним договору № 1 купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП АФ "Славутич" від 10.04.2018 та про визнання недійсними редакцій статутів ПП АФ "Славутич", затверджених вищевказаними рішеннями загальних зборів учасників ПП АФ "Славутич", оформленим протоколом № 1 від 02.01.2018, і зборів засновників ПП АФ "Славутич" № 3 від 1905.2018, змінено у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.

Рішення господарського суду Полтавської області від 11.02.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 в іншій частині залишено без змін.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №917/1338/18 Судом було винесено на розгляд вирішення виключної правової проблеми стосовно таких питань:

- чи поширюються на приватні підприємства положення норм закону, якими регламентована діяльність господарських товариств? (пункт 11.2.1. постанови);

- чи стає спадкоємець померлого засновника засновником приватного підприємства в силу отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді частки в статутному капіталі? Чи додатково необхідно отримати згоду інших засновників цього підприємства на прийняття такого спадкоємця до числа засновників? (пункт 11.2.2. постанови);

- чи достатньо спадкоємцям для вступу до складу засновників приватного підприємства прийняття у спадщину частки у статутному капіталі такого підприємства, що засвідчує свідоцтво про право на спадщину, в якому, зокрема, вказано і про спадкування права участі у підприємстві? (пункт 11.2.3. постанови);

-спадкоємці, вступивши у спадщину, набули лише право власності на частку у статутному капіталі. Для набуття ними права участі у товаристві необхідно, щоб учасники загальних зборів товариства погодили своїм рішенням бажання на вступ до товариства. Прийняття рішення про вступ належить до компетенції загальних зборів учасників товариства, які в свою чергу можуть як прийняти спадкоємців, так і відмовити у їх прийнятті до складу учасників (пункт 11.3. постанови).

Щодо першого питання (пункт 11.2.1. постанови) " - чи застосовні до ПП Агрофірма Славутич приписи законодавства про товариства з обмеженою відповідальністю?" Судом викладено наступні висновки:

"Встановлені судами попередніх інстанцій положення установчого договору про розмір і порядок утворення статутного фонду, порядок розподілу прибутків вказують на те, що Агрофірма Славутич не є акціонерним товариством, товариством з додатковою відповідальністю, повним або командитним товариством. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Агрофірма Славутич створювалася як товариство з обмеженою відповідальністю.

Товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів (частини перша та друга статті 50 Закону №1576-ХІІ у редакції, чинній на час створення підприємства).

За змістом частини першої статті 4 Закону №1576-ХІІ у вказаній редакції товариство з обмеженою відповідальністю створюється і діє на підставі установчого договору і статуту.

Установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у статті 4 цього Закону, повинні містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів (частина перша статті 51 Закону № 1576-ХІІ у вказаній редакції).

Як встановили суди попередніх інстанцій, в Агрофірмі Славутич був створений статутний фонд, поділений на частки між його учасниками. Окрім того, суди встановили, що учасники підприємства мали право розпоряджатись своїми вкладами, користуватися переважним правом придбання частки іншого учасника, а розподіл прибутку підприємства між учасниками здійснювався пропорційно розміру їх часток у статутному фонді.

Отже, оскільки Агрофірма Славутич створювалася як товариство з обмеженою відповідальністю, то спірні правовідносини регулюються нормами права, що регламентують діяльність саме цього виду господарських товариств".

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в межах справи №917/1338/18 Великою Палатою Верховного Суду було встановлено, що ПП АФ "Славутич" створювалось як товариство з обмеженою відповідальністю, а тому до даною юридичної особи підлягають застосуванню норми права, що регламентують діяльність саме цього виду господарських товариств (пункти 51-56 постанови).

Крім того, в пунктах 83-87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №917/1338/18 Судом було викладено остаточний висновок щодо того, що ОСОБА_1 є учасником ПП АФ "Славутич".

З огляду на те, що в межах справи №917/1338/18 Великою Палатою Верховного Суду було встановлено, що ПП АФ "Славутич" створювалось як товариство з обмеженою відповідальністю, а тому до даної юридичної особи підлягають застосуванню норми права, що регламентують діяльність саме цього виду господарських товариств (пункти 51-56 постанови), колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту "д" частини 5 статті 41, частини 1 ст. 59 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній до 17.06.2018) порядок розподілу прибутку, строк та порядок виплати частки прибутку (дивідендів) належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" також передбачено, що розподіл чистого прибутку товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів належить до компетенції загальних зборів учасників.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виплата дивідендів здійснюється за рахунок чистого прибутку товариства особам, які були учасниками товариства на день прийняття рішення про виплату дивідендів, пропорційно до розміру їхніх часток.

Аналогічні положення закріплені і в Статуту Агрофірми Славутич станом на 1998 рік (з урахуванням змін і доповнень до Статуту від 10.06.2001) зареєстрованого Глобинською районною державною адміністрацією 24.02.1998 за №82 (т.6 а.с.28-38, 39-41), відповідно до пунктів 4.1., 6.9.1. якого до виключної компетенції засновників належить рішення питання про розподіл прибутку, внесення змін про розподіл прибутку. Після здійснення всіх і відрахувань утворюється чистий прибуток підприємства, який використовується ним самостійно і на розсуд засновників.

Крім цього, згідно з пунктом 7.8. Установчого договору про створення та діяльність Агрофірми Славутич, затвердженого рішення установчих зборів від 27.05.2001 та зареєстрованого рішенням Районної державного адміністрації Глобинського району Полтавської області віл 19.06.2001 №263 (т.6 а.с.19-27) для того, щоб отримати належну частину чистого прибутку підприємства, учасник подає письмову заяву до зборів учасників або до директора підприємства.

Судова колегія звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що загальні збори учасників АФ Славутич протягом 2016-2021 років приймали рішення про спрямування чистого прибутку на виплату дивідендів учасникам (засновникам) товариства.

З заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника також не вбачається, що вона ініціювала скликання загальних зборів учасників для вирішення питання про виплату дивідендів або ж зверталась до АФ Славутич чи до загальних зборів учасників АФ Славутич з письмовими заявами про виплату частини чистого прибутку товариства.

Відповідно до підпунктів 8, 13, 15 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, як перелік засновників (учасників) юридичної особи, відомості про керівника юридичної особи, а також розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) та розмір частки кожного із засновників (учасників);

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які у відповідності до частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань", є достовірними, в державному реєстрі було внесено данні про засновників та керівника юридичної особи Приватного підприємства Агрофірми "Славутич" код ЄДРПОУ, з яких вбачається, що ОСОБА_1 є керівником та одним з засновників (учасників) боржника, якій належить частка у статутному капіталі у розмірі 20%.

За наведених обставин, ОСОБА_1 , не має право одноосібно брати участь в управлінні юридичною особою та самостійно (без голосів інших учасників, на яких припадає 80% статутного капіталу) вирішувати питання розподілу прибутку товариства.

В контексті спірних правовідносин, судова колегія враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 30.08.2023 у справі №910/9326/22, в якій Суд вказав, що рішення про виплату дивідендів та їх розмір приймається вищим органом управління товариством - загальними зборами товариства. Прийняття такого рішення належить до виключної компетенції загальних зборів.

Отже, підставою для виплати дивідендів є відповідне рішення загальних зборів, яким визначається сума прибутку, яку вирішено спрямувати на виплату дивідендів, порядок та строки такої виплати.

Суд має право прийняти рішення про стягнення дивідендів лише за наявності рішення загальних зборів юридичної особи про спрямування прибутку на виплату дивідендів, на підставі якого визначаються розмір належних позивачу - учаснику (акціонеру, члену) дивідендів, строки та порядок їх виплати, лише у разі невиплати господарським товариством дивідендів на підставі рішення загальних зборів або їх виплати в меншому розмірі, ніж передбачено відповідним рішенням.

Отже, задоволення позовних вимог про стягнення дивідендів є можливим виключно за умови наявності рішення загальних зборів юридичної особи про спрямування прибутку на виплату дивідендів, на підставі якого визначаються розмір належних позивачу - учаснику (акціонеру, члену) дивідендів, строки та порядок їх виплати. В іншому випадку дії суду призведуть до втручання у господарсько-управлінську діяльність суб?єкта господарювання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.10.2021 у справі №910/12317/18 та від 02.02.2023 у справі №910/10164/21.

З наведеного вище випливає, що за відсутності належним чином прийнятих рішень загальних зборів учасників АФ Славутич про розподіл чистого прибутку підприємства та виплату дивідендів за 2016-2021 роки, в яких би визначались розмір належних учасникам дивідендів, строки та порядок їх виплати, у АФ Славутич не виникає жодних грошових зобов`язань перед учасниками щодо виплати дивідендів.

Колегія суддів також наголошує, що на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України), допустимості (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України), достовірності (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України) та вірогідності (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова Верховного Суду від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18, від 01.03.2023 у справі № 902/221/22).

Як було зазначено вище, на підтвердження наявності грошових вимог до боржника на загальну суму 4983400,00грн. (розмір заборгованості по дивідендам за 2016-2021роки) ОСОБА_1 було додано до заяви копію висновку експерта №1 експертного економічного дослідження від 06.01.2025, складеного судовим експертом з економічних питань ОСОБА_5 (т.6 а.с.14-18).

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що в результаті проведеного експертного дослідження встановлено, що розмір заборгованості ПП АФ "Славутич" () з виплати частини прибутку (дивідендів) учасникам ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 становить:

- за даними фінансової звітності за 2021 рік : за 2020 рік 1872 тис.грн. (один мільйон вісімсот сімдесят дві тисячі гривень), за 2021 рік 9013,98 тис.грн. (дев`ять мільйонів тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень) ;

Заборгованість з виплати дивідендів за 2020, 2021 роки відповідно по учасникам: ОСОБА_1 за 2020 рік 624 тис.грн., за 2021 рік - 3004,66 тис.грн., разом 3628,66тис. грн. (три мільйони шістсот двадцять вісім тисяч шістсот шістдесят гривень (20% суми чистого прибутку);

ОСОБА_7 - за 2020 рік 624 тис.грн., за 2021 рік- 3004,66 тис.грн. разом 3628, 66 тис. грн. (три мільйони шістсот двадцять вісім тисяч шістсот шістдесят гривень (20% суми чистого прибутку);

ОСОБА_2 - за 2020 рік 624 тис.грн., за 2021 рік - 3004,66 тис.грн., 3628, 66 тис. грн. (три мільйони шістсот двадцять вісім тисяч шістсот шістдесят гривень суми чистого прибутку);

За даними, викладеними в висновку експерта №11 від 14.06.2019, який визнаний вичерпним, повним та достатнім у вироку Полтавського апеляційного суду від 12.12.204 у справі №527/1096/19, заборгованість ПП АФ "Славутич" з виплати дивідендів за 2016, 2017, 2018 роки учасникам ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 становить:

за 2016 рік 1854,54 тис.грн. (один мільйон вісімсот п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот гривень);

за 2017 рік 912,54 тис. рн. (дев`ятсот дванадцять тисяч п`ятсот сорок гривень);

за 2018 рік 1297,14 тис. грн. (один мільйон двісті дев`яносто сім тисяч сто сорок гривень).

Заборгованість ПП АФ "Славутич" () з виплати дивідендів за 2016, 2017, 2018 роки по учасникам:

ОСОБА_1 - за 2016 рік - 618,18 тис. грн., за 2017 рік - 304,18 тис.грн., за 2018 рік - 432,38 тис. грн., разом 1354, 74 тис. грн. (один мільйон триста п`ятдесят чотири тисячі сімсот сорок гривень);

ОСОБА_7 - за 2016 рік - 618,18 тис. грн., за 2017 рік- 304,18 тис.грн, за 2018 рік - 432,38 тис. грн. разом 1354, 74 тис. грн. (один мільйон триста п`ятдесят чотири тисячі сімсот сорок гривень);

ОСОБА_2 - за 2016 рік -618,18 тис. грн., за 2017 рік - 304,18 тис. грн., 2018 рік - 432,38 тис. грн., разом 1354, 74 тис. грн. (один мільйон триста п`ятдесят чотири тисячі сімсот сорок гривень).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Частиною 5 статті 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у висновку експерта зазначаються, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №521/9146/18, висновок експерта не є належним та допустимим якщо у ньому не зазначено, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду.

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18 та постанові Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №420/2468/19.

Судова колегія зазначає, що Висновок експерта №1 експертного економічного дослідження від 06.01.2025 вказаним вище вимогами не відповідає, оскільки з його змісту не вбачається, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також в ньому відсутня вказівка, що вказаний висновок складено для подання до суду, у зв`язку із чим, не може вважатись належним та допустимим доказом у розумінні статей 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зі змісту Висновку експерта №1 експертного економічного дослідження від 06.01.2025 вбачається, що при його складанні експертом було надано правовий аналіз положенням установчих документів АФ Славутич, постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 №917/1338/18, а також вироку Полтавського апеляційного суду від 11.12.2024 у справі №527/1096/19.

Наведене свідчить про те, що вказаний висновок не може вважатись висновком економічної експертизи у розумінні розділу ІІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 1950/5), а за своєю правовою природою є висновком спеціаліста з економічною освітою у галузі права, та як наслідок не є обов`язковим для суду в силу приписів частини 1 статті 109 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім викладеного, колегія суддів зауважує, що висновок експерта №11 від 14.06.2019, який визнаний вичерпним, повним та достатнім у вироку Полтавського апеляційного суду від 12.12.2024 у справі №527/1096/19 відсутній в матеріалах справи, до заяви з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 його долучено не було, що свідчить про неможливість надання йому оцінки з точки зору належності та допустимості як доказу, що має підтверджувати розмір грошових вимог до боржника.

Крім того, посилання на Висновок експерта №11 від 14.06.2019 у вироку Полтавського апеляційного суду від 12.12.2024 у справі №527/1096/19 не може мати обов`язкового преюдиціального значення для господарського суду, оскільки відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі статтею 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленими статтею 86 цього Кодексу встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами,

Відповідно до вимог частин 1, 3, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов?язків щодо доказів.

Згідно вимог частин 2 та 3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Судова колегія наголошує, що для запобігання необґрунтованих вимог до боржника та порушень цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №910/14923/20.

Отже, при постановленні оскаржуваної ухвали від 13.05.2025 про визнання грошових вимог ОСОБА_1 до боржника господарський суд першої інстанції встановив розмір заборгованості АФ Славутич перед ОСОБА_1 з виплати дивідендів за 2016, 2017, 2018, 2020, 2021 роки за відсутності достатніх, належних та допустимих доказів як виникнення самої заборгованості, так і її розміру.

Враховуючи підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство, ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки", скасування ухвали господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/105/25) постановленої за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог у справі №917/980/23 (вх. №105/25 від 13.01.2025) та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника - Приватного підприємства Агрофірми "Славутич" (вх.№105/25 від 13.01.2025).

Також, ухвала господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 підлягає зміні шляхом виключення з її тексту висновку про те, що Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 визнано кредиторські вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) в наступному розмірі та черговості:

- 4983400,00грн. (четверта черга), без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів;

- 6056,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявницею при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника (перша черга).

Щодо вимог апеляційної скарги Агрофірма "Славутич" про скасування ухвали господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/2233/24) за результатами розгляду заяви Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" про визнання кредиторських вимог (вх. №2333/24 від 11.12.2024), а також ухвали господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (попереднє засідання) в частині визнання кредиторських вимог Приватного підприємства "Агрофірма Славути Ч, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 11.12.2024 Приватне підприємства "Агрофірма Славути Ч звернулось до господарського суду Полтавської області з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 1733809,01грн. (т.5 а.с.1-47).

В заяві з грошовими вимогами до боржника Приватне підприємства "Агрофірма Славути Ч вказувало на те, що грошові вимоги виникли, зокрема, внаслідок укладення наступних договорів, які були не виконані боржником.

1) 01.05.2023 між ПП АФ "Славутич" (надалі - замовник) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - виконавець) було укладено договір про надання послуг №01/05/23 (надалі договір №01/05/23 т.5 а.с.15-16), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання (за завданням замовника) виконати роботи посіву культур під урожай 2023 року, надання послуг із виконання польових робіт, пов`язаних з обприскуванням сільськогосподарських культур та обмолотом пізніх зернових, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю належним чином виконані ним роботи на умовах цього Договору (п. 1.1. договору №01/05/23 )

Згідно з пунктом 1.3. договору №01/05/23 на полях замовника с/г технікою виконавця за цим договором проводяться посіви наступних культур: соя - 55,26 га.

Відповідно до пункту 3.1. договору №01/05/23 вартість робіт за 1 гектар визначається сумарною вартістю виконаних виконавцем та прийнятих замовником робіт (за Актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) протягом терміну дії цього договору.

Згідно з розділом 4 договору №01/05/23 розрахунки сторін проводяться в гривні у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на банківський (поточний) рахунок виконавця, що вказано в цьому Договорі (п. 4.1.). Підставою, проведення розрахунків за цим договором є підписані сторонами Акти приймання- передачі виконаних робіт (надання послуг) (п. 4.2.). Остаточний розрахунок виконані по цьому договору роботи здійснюється замовником протягом 10-ти банківських днів після виконання повного обсягу робіт та підписання сторонами останнього Акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) (п. 4.3.).

Як зазначав кредитор, на виконання умов договору №01/05/23, останнім, як виконавцем було виконано роботи на загальну суму 532153,80грн., що підтверджується Актом надання послуг №29 від 16.06.2023 на суму 324928,80грн. та Актом надання послуг №44 від 28.09.2023 на суму 207225,00грн. (т.5 а.с.17, 18).

Проте, боржник (замовник) розрахувався за договором №01/05/23 частково, сплативши 424928,80грн, що підтверджується випискою по рахунку ПП "Агрофірма "Славути Ч" за період з 01.05.2023 по 09.12.2024 (т.5 а.с.19).

Отже, внаслідок неналежного виконання боржником договірних зобов`язань в останнього утворилась заборгованість перед ПП "Агрофірма "Славути Ч" в розмірі 107225,00грн. (532153,80грн. - 424928,80грн. = 107225,00грн.).

2) 03.07.2023 між ПП АФ "Славутич" (надалі - покупець) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - постачальник) було укладено договір поставки №03/07/2023 (надалі - договір №03/07/2023 т.5 а.с. 20-22), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність, а покупець прийняти та оплатити товар згідно умов даного Договору (пункт 1.1. договору №03/07/2023).

Згідно з пунктом 1.2. договору №03/07/2023 найменування товару, чинні відносно товару коди за відповідними класифікаторами, варіант тарування та/або пакування товару, виробник та країна походження товару, одиниці виміру кількості товару та його кількість, ціна (з урахуванням відповідного варіанту оподаткування податком на додану вартість), строки та умови (базис) поставки кожної партії товару визначаються у відповідній специфікації (надалі - специфікація) до договору, яка є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2., 3.3. договору №03/07/2023 ціна товару, що поставляється за цим договором, погоджується сторонами та зазначається в специфікаціях до цього договору. Покупець здійснює оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Строк оплати вартості товару сторони визначають за взаємною згодою та зазначають у специфікації до цього договору. Протягом даного строку покупець має право здійснювати оплату вартості отриманого товару частинами.

Відповідно до підписаної сторонами Специфікації №1 від 03.07.2023 до договору №03/07/2023 поставці підлягав товар (Гербіцид Геліус, Гербіцид Отаман, Ампліго) на загальну суму 424452,00грн. зі строком оплати до 10.07.2023 (включно) (т.5 а.с.23) .

Відповідно до Специфікації №2 від 14.07.2023 до договору №03/07/2023 поставці підлягав товар (Скор, Ридоміл Голд) на загальну суму 1084092,00грн. зі строком оплати до 14.07.2023 (включно) (т. а.с.24).

Як зазначав кредитор, на виконання умов договору, останній як постачальник поставив боржнику товар (Гербіцид Геліос, Гербіцид Отаман, Ампліго, Скор, Ридоміл Голд) на загальну суму 1508544,00грн., що підтверджується видатковою накладною №31 від 14.07.2023 на суму 424452,00грн. та видатковою накладною №32 від 24.07.2023 на суму 1084092,00грн. (т.5 а.с.25, 26).

Проте, боржник (замовник) розрахувався за договором №03/07/2023 частково, сплативши 241399,60грн., що підтверджується випискою по рахунку ПП "Агрофірма "Славути Ч" за період з 03.07.2023 по 09.12.2024 (т.5 а.с.27).

Отже, внаслідок неналежного виконання боржником договірних зобов`язань в останнього утворилась заборгованість перед ПП "Агрофірма "Славути Ч" в сумі 1267144,40грн. (1508544,00грн. - 241399,60грн. = 1267144,40грн).

3) 10.05.2024 між ПП АФ "Славутич" (надалі - покупець) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - постачальник) було укладено договір поставки №10/05/2024 (надалі - договір №10/05/2024 т.5 а.с. 28-29), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність, а покупець прийняти та оплатити товар згідно умов даного договору (пункт 1.1. договору №10/05/2024).

Згідно з пунктом 1.2. договору №10/05/2024 найменування товару, чинні відносно товару коди за відповідними класифікаторами, варіант тарування та/або пакування товару, виробник та країна походження товару, одиниці виміру кількості товару його кількість, ціна (з урахуванням відповідного варіанту оподаткування податком додану вартість), строки та умови (базис) поставки кожної партії товару визначаються у відповідній специфікації (надалі - специфікація) до договору, яка є й невід`ємною частиною.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2., 3.3. договору №10/05/2024 ціна товару, поставляється за цим договором, погоджується сторонами та зазначається у специфікаціях до цього договору. Покупець здійснює оплату вартості товару для безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Строк оплати вартості товару сторони визначають за взаємною згодою та зазначають у специфікації до цього договору. Протягом даного строку покупець має право здійснювати оплату вартості отриманого товару частинами.

Відповідно до підписаної сторонами Специфікації №1 від 10.05.2024 до договору №10/05/2024 поставці підлягав товар (соя) на загальну суму 79090,92грн. зі строком оплати до 10.06.2024 (включно) (т.5 а.с.30).

Як зазначав кредитор, на виконання умов договору, останній поставив боржнику товар (соя 2023 року) на суму 79090,92грн., що підтверджується видатковою накладною №10 від 22.05.2024 (т.5 а.с.31).

Проте, боржник, як покупець, у встановлені договором №10/05/2024 строки розрахунок за поставлений товар не здійснив, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість перед ПП "Агрофірма "Славути Ч" в розмірі 79090,92грн.

4) 04.06.2024 між ПП АФ "Славутич" (надалі - замовник) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - виконавець) було укладено договір про надання послуг із виконання робіт пов`язаних з обприскуванням сільськогосподарських культур №04/06/2 (надалі - договір №04/06/2 т.5 а.с.32-33), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати послуги на території полів замовника з виконання польових робіт, пов`язаних з обприскування сільськогосподарських культур, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені цим договором (пункт 1.1. договору №04/06/2).

Згідно з розділом 4 договору №04/06/2 розрахунки сторін проводяться в гривні у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на банківський (поточний) рахунок виконавця, що вказано в цьому договорі (п. 4.1.). Підставою для проведення розрахунків за цим договором є підписані сторонами Акти приймання - передачі виконаних робіт (надання послуг) (п. 4.2.). Остаточний розрахунок за виконані по цьому договору роботи здійснюється замовником протягом 10 банківських днів після виконання повного обсягу робіт та підписання Сторонами останнього акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) (п. 4.3.).

Як зазначав кредитор, останнім, як виконавцем було виконано роботи на суму 114940,80 грн., що підтверджується актом надання послуг №12 від 17.06.2024 (т. 5 а.с.34).

Проте, боржник, як замовник, у встановлені договором №04/06/2 строки розрахунок за надані послуги не здійснив, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість перед ПП "Агрофірма "Славути Ч" в розмірі 114940,80грн.

5) 10.06.2024 між ПП АФ "Славутич" (надалі - покупець) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - постачальник) було укладено договір поставки №10/06/2024 (надалі - договір №10/06/2024 т.5 а.с. 35-37) відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність, а покупець прийняти та оплатити товар згідно умов даного договору (пункт 1.1. договору №10/06/2024)

Згідно з пунктом 1.2. договору №10/06/2024 найменування товару, чинні відносно товару коди за відповідними класифікаторами, варіант тарування та/або пакування товару, виробник та країна походження товару, одиниці виміру кількості товару та його кількість, ціна (з урахуванням відповідного варіанту оподаткування податком на додану вартість), строки та умови (базис) поставки кожної партії товару визначаються у відповідній специфікації (надалі - специфікація) до договору, яка є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2., 3.3. договору №10/06/2024 ціна товару, що поставляється за цим договором, погоджується сторонами та зазначається в специфікаціях до цього договору. Покупець здійснює оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Строк оплати вартості товару сторони визначають за взаємною згодою та з зазначають у специфікації до цього договору. Протягом даного строку покупець має право здійснювати оплату вартості отриманого товару частинами.

Відповідно до підписаної сторонами Специфікації №1 від 13.06.2024 до договору №10/06/2024 поставці підлягав товар (Отаман екстра) на загальну суму 35807,89грн. зі строком сплати до 13.06.2024 (включно) (т.5 а.с.38).

Як зазначав кредитор, на виконання умов договору, останній поставив боржнику товар (Отаман екстра) на суму 35807,89грн., що підтверджується видатковою накладною №13 від 17.06.2024 (т.5 а.с.39).

Проте, боржник, як покупець, у встановлені договором №10/06/2024 строки розрахунок за поставлений товар не здійснив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед ПП "Агрофірма "Славути Ч" в розмірі 35807,89грн.

6) 07.10.2024 між ПП АФ "Славутич" (надалі - замовник) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - виконавець) було укладено договір про надання послуг №07/10/24 (надалі - договір №07/10/24 т.5 а.с.40-41), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання (за завданням замовника) виконати наступні сільськогосподарські роботи, а саме: оранка - 36 га, культивація - 36 га, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю належним чином виконані роботи на умовах цього договору (пункт 1.1. договору №07/10/24).

Відповідно до пункту 3.1. договору №07/10/24 вартість робіт за 1 гектар визначається сумарною вартістю виконаних виконавцем та прийнятих замовником робіт (за Актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) протягом терміну дії цього договору.

Згідно з розділом 4 договору №07/10/24 розрахунки сторін проводяться у гривні у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на банківський (поточний) рахунок виконавця, що вказано в цьому договорі (п. 4.1.). Підставою для проведення розрахунків за цим договором є підписані сторонами акти приймання - передачі виконаних робіт (надання послуг) (п. 4.2.). Остаточний розрахунок за виконані по цьому договору роботи здійснюється замовником протягом банківських днів після виконання повного обсягу робіт та підписання сторонами останнього Акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) (п. 4.3.).

Як зазначав кредитор, останнім, як виконавцем було виконано роботи на суму 129600,00грн., що підтверджується Актом надання послуг №33 від 28.10.2024 (т.5 а.с.42).

Проте, боржник, як замовник, у встановлені договором №07/10/24 строки розрахунок за надані послуги не здійснив, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість перед ПП "Агрофірма "Славути Ч" в розмірі 129600,00грн.

Відповідно до приписів частини 5 статті 45 Закону про банкрутство, розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд.

Розпорядником майна Приватного підприємства Агрофірми "Славутич" арбітражним керуючим Косякевичем С.О. за результатами розгляду грошових вимог ПП "Агрофірма "Славути Ч" до боржника було визнано їх в повному обсязі, а саме в сумі 1733809,01грн. основного боргу та включено до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, а також 6056,00грн. судового боргу до першої черги (т.5 а.с.60-68).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (917/2233/24) визнано кредиторські вимоги Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" в наступному розмірі та черговості: 1733809,01грн. основного боргу (четверта черга); 6056,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника (перша черга) (т.10 а.с.107-118).

Колегія суддів дослідивши матеріали справи вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання грошових вимог Приватного підприємства Агрофірми "Славутич" в сумі 1733809,01грн., враховуючи наступне.

Так, відповідно до статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, заява кредитора має містити, зокрема, виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника та їх обґрунтування.

Отже, обов`язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними та достатніми доказами, що їх підтверджують. Таким чином, одночасно із заявою про грошові вимоги до боржника конкурсні кредитори зобов`язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують, зокрема, первинні документи визначені законодавством про бухгалтерський облік (договори (угоди), накладні, рахунки, акти приймання-передачі, акти виконаних робіт тощо), виконавчі документи або рішення суду, яке набрало законної сили. Не підтвердження грошових вимог кредитором належними та достатніми доказами може бути підставою для відмови у визнанні грошових вимог такого кредитора.

1) Щодо заявлених кредитором ПП "Агрофірма "Славути Ч" грошових вимог до боржника, які ґрунтуються на договорі про надання послуг №01/05/23 від 01.05.2023 укладеному між ПП АФ "Славутич" (надалі - замовник) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - виконавець) (надалі - договір №01/05/23 т.5 а.с.15-16), на суму 107225,00грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП "Агрофірма "Славути Ч" було в повному обсязі виконано взяті на себе за договором №01/05/23 зобов`язання щодо посіву культур сої - на загальну суму 532153,80грн.

На підтвердження факту виконання робіт за договором ПП "Агрофірма "Славути Ч" було додано до заяви з грошовими вимогами до боржника:

- копію Акту надання послуг №29 від 16.06.2023 на суму 324928,80грн.;

- копію Акту надання послуг №44 від 28.09.2023 на суму 207225,00грн. (т.5 а.с.17, 18).

Проте, боржник, як замовник за договором №01/05/23, розрахувався лише частково, сплативши 424928,80грн,. що підтверджується випискою по рахунку ПП "Агрофірма "Славути Ч" за період з 01.05.2023 по 09.12.2024 (т.5 а.с.19).

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні докази виконання кредитором, як виконавцем робіт визначених умовами договору №01/05/23 на суму 532153,80грн., проте, боржник розрахувався за договором лише частково на суму 424928,80грн., грошові вимоги кредитора ПП "Агрофірма "Славути Ч" за договором про надання послуг №01/05/23 від 01.05.2023 підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПП АФ "Славутич" в сумі 107225,00грн.

2) Щодо заявлених кредитором ПП "Агрофірма "Славути Ч" грошових вимог до боржника, які ґрунтуються на договорі поставки №03/07/2023 від 03.07.2023 укладеному між ПП АФ "Славутич" (надалі - покупець) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - постачальник) (надалі - договір №03/07/2023 т.5 а.с. 20-22), на суму 1267144,40грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП "Агрофірма "Славути Ч" було в повному обсязі виконано взяті на себе за договором №03/07/2023 зобов`язання щодо поставки товару (Гербіцид Геліос, Гербіцид Отаман, Ампліго, Скор, Ридоміл Голд) на загальну суму 1 508 544,00 грн.

На підтвердження факту виконання робіт за договором ПП "Агрофірма "Славути Ч" було додано до заяви з грошовими вимогами до боржника:

- копію видаткової накладної №31 від 14.07.2023 на суму 424452,00грн.;

- копію видатковою накладною №32 від 24.07.2023 на суму 1084092,00грн. (т.5 а.с.25, 26).

Проте, боржник, як покупець. розрахувався за договором №03/07/2023 частково, сплативши 241399,60грн., що підтверджується випискою по рахунку ПП "Агрофірма "Славути Ч" за період з 03.07.2023 по 09.12.2024 (т.5 а.с.27).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується з вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні докази виконання кредитором, як постачальником зобов`язання щодо поставки товару визначеного умовами договору №03/07/на суму 1508544,00грн., проте, боржник розрахувався за договором лише частково на суму 241399,60грн., грошові вимоги кредитора ПП "Агрофірма "Славути Ч" за договором поставки №03/07/2023 від 03.07.2023 підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПП АФ "Славутич" в сумі 1267144,40грн.

3) Щодо заявлених кредитором ПП "Агрофірма "Славути Ч" грошових вимог до боржника, які ґрунтуються на договорі поставки №10/05/2024 від 10.05.2024 укладеному між ПП АФ "Славутич" (надалі - покупець) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - постачальник) (надалі - договір №10/05/2024 т.5 а.с. 28-29), на суму 79090,92грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП "Агрофірма "Славути Ч" було в повному обсязі виконано взяті на себе за договором №10/05/2024 зобов`язання щодо поставки товару (соя 2023 року) на суму 79090,92грн.

На підтвердження факту виконання робіт за договором ПП "Агрофірма "Славути Ч" було додано до заяви з грошовими вимогами до боржника:

- копію видаткової накладної №10 від 22.05.2024 (т.5 а.с.31).

Проте, боржник, як покупець, у встановлені договором №10/05/2024 строки розрахунок за поставлений товар не здійснив.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується з вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні докази виконання кредитором, як постачальником зобов`язання щодо поставки товару визначеного умовами договору №10/05/2024 на суму 79090,92грн., проте, боржник не розрахунок за договором не здійснив, грошові вимоги кредитора ПП "Агрофірма "Славути Ч" за договором поставки №10/05/2024 від 10.05.2024 підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПП АФ "Славутич" в сумі 79090,92грн.

4) Щодо заявлених кредитором ПП "Агрофірма "Славути Ч" грошових вимог до боржника, які ґрунтуються на договорі про надання послуг із виконання робіт пов`язаних з обприскуванням сільськогосподарських культур №04/06/2 від 04.06.2024 укладеному між ПП АФ "Славутич" (надалі - замовник) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - виконавець) (надалі - договір №04/06/2 т.5 а.с.32-33), на суму 114940,80грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП "Агрофірма "Славути Ч" було в повному обсязі виконано взяті на себе за договором №04/06/2 зобов`язання щодо виконання польових робіт, пов`язаних з обприскування сільськогосподарських культур на загальну суму 114940,80грн.

На підтвердження факту виконання робіт за договором ПП "Агрофірма "Славути Ч" було додано до заяви з грошовими вимогами до боржника:

- копію акту надання послуг №12 від 17.06.2024 (т. 5 а.с. 34).

Проте, боржник, як замовник за відповідним договором №04/06/2 не розрахувався.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні докази виконання кредитором, як виконавцем робіт визначених умовами договору №04/06/2 на суму 114940,80грн., проте, боржник не здійснив розрахунок за договором, грошові вимоги кредитора ПП "Агрофірма "Славути Ч" за договором про надання послуг із виконання робіт пов`язаних з обприскуванням сільськогосподарських культур №04/06/2 від 04.06.2024 підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПП АФ "Славутич" в сумі 114940,80 грн.

5) Щодо заявлених кредитором ПП "Агрофірма "Славути Ч" грошових вимог до боржника, які ґрунтуються на договорі поставки №10/06/2024 від 10.06.2024 укладеному між ПП АФ "Славутич" (надалі - покупець) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - постачальник) (надалі - договір №10/06/2024 т.5 а.с. 35-37), на суму 35807,89грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП "Агрофірма "Славути Ч" було в повному обсязі виконано взяті на себе за договором №10/06/2024 зобов`язання щодо поставки товару (Отаман екстра) на загальну суму 35807,89грн.

На підтвердження факту виконання робіт за договором ПП "Агрофірма "Славути Ч" було додано до заяви з грошовими вимогами до боржника:

- копію видаткової накладної №13 від 17.06.2024 (т.5 а.с.39).

Проте, боржник, як покупець, у встановлені договором №10/06/2024 строки розрахунок за поставлений товар не здійснив.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується з вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні докази виконання кредитором, як постачальником зобов`язання щодо поставки товару визначеного умовами договору поставки №10/06/2024 на суму 35807,89грн., проте, боржник не розрахунок за договором не здійснив, грошові вимоги кредитора ПП "Агрофірма "Славути Ч" за договором поставки №10/06/2024 від 10.06.2024 підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПП АФ "Славутич" в сумі 35807,89грн.

6) Щодо заявлених кредитором ПП "Агрофірма "Славути Ч" грошових вимог до боржника, які ґрунтуються на договорі про надання послуг №07/10/24 від 07.10.2024 укладеному між ПП АФ "Славутич" (надалі - замовник) та ПП "Агрофірма "Славути Ч" (надалі - виконавець) (надалі - договір №07/10/24 т.5 а.с.40-41) на суму 129600,00грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП "Агрофірма "Славути Ч" було в повному обсязі виконано взяті на себе за договором №07/10/24 зобов`язання щодо виконання сільськогосподарських робіт, а саме: оранки - 36 га та культивації - 36 га, на загальну суму 129600,00грн.

На підтвердження факту виконання робіт за договором ПП "Агрофірма "Славути Ч" було додано до заяви з грошовими вимогами до боржника:

- копію Акту надання послуг №33 від 28.10.2024 (т.5 а.с.42).

Проте, боржник, як замовник за відповідним договором №07/10/24 не розрахувався.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні докази виконання кредитором, як виконавцем робіт визначених умовами договору №07/10/24 на суму 129600,00грн., проте, боржник не здійснив розрахунок за договором, грошові вимоги кредитора ПП "Агрофірма "Славути Ч" за договором про надання послуг №07/10/24 від 07.10.2024 підлягають включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПП АФ "Славутич" в сумі 129600,00грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги 2-ий апелянт - Агрофірма "Славутич" посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим боржником доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для визнання грошових вимог Приватного підприємства Агрофірма Славути Ч до боржника.

Як стверджує апелянт, додані заявником до заяви з грошовими вимогами до боржника документи не є належними і допустимими, оскільки договори, на які посилається заявник, укладені між взаємопов`язаними особами та підписані особою, Хоменко В.П, який не мав права вчиняти будь-яких дій від імені та в інтересах ПП АФ "Славутич" ().

Крім того, на думку апелянта, документи подані ПП "Агрофірма "Славути Ч" до суду на підтвердження виникнення кредиторської заборгованості, мають ознаки фраудаторних правочинів, укладені задля збільшення кредиторських зобов`язань та формування кредиторської заборгованості із заінтересованим кредитором.

Окрім викладеного, скаржник стверджує, що правочини та докази, які були подані ПП "Агрофірма "Славути Ч" з відповідною заявою не є належними і допустимими, оскільки мають ознаки недійсності (оспорюваний правочин) - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) - ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Також, як стверджує апелянт, відомості про формування заявником ПП "Агрофірма "Славути Ч" заяви з вимогами до боржника у справі №917/980/23 в підсистемі "Електронний суд" відсутні, що свідчить про використання заявником непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до господарського суд Полтавської області з заявою. Отже, за наведених обставин, на думку апелянта, вказана заява підлягала поверненню на підставі пункту 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія зазначає, що юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина 1 статті 92 Цивільного кодексу України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Згідно з приписами статті 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Колегія суддів зауважує, що визнання договору недійсним згідно зі статтями 203, 215 Цивільного кодексу України у зв`язку із підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, можливе лише у тому випадку, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.

Настання передбачених статтею 241 Цивільного кодексу України наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів та ін.).

Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/11079/17, від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 19.06.2019 у справі №904/9795/16 та від 01.10.2019 у справі №910/8287/18.

Як вірно встановленого місцевим господарським судом, та не спростовано апелянтом, документальні докази несхвалення договорів та інших документів підписаних від імені ПП "Агрофірма "Славути Ч" Хоменко В.П. матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судова колегія зазначає, що вищевказані правочини, а саме: договір про надання послуг № 01/05/23 від 01.05.2023, договір поставки № 03/07/2023 від 03.07.2023, договір поставки № 10/05/24 від 10.05.2024, договір про надання послуг із виконання робіт пов`язаних з обприскуванням сільськогосподарських культур № 04/06/2024 від 04.06.2024, договір поставки № 10/06/2024 від 10.06.2024 та договір про надання послуг № 07/10/2024 від 07.10.2024, недійсними не визнавалися, окрім того їх недійсність прямо не передбачено законом.

Відповідно, вони є таким, які за результатом їх укладення створюють для сторін відповідні правові наслідки.

Колегія суддів також зауважує, що посилання апелянта на відсутність відомостей про формування заявником ПП "Агрофірма "Славути Ч" заяви з грошовими вимогами до боржника в підсистемі "Електронний суд" спростовується матеріалами справи.

Так, за наслідками перевірки в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено наявність у справі №917/980/23(917/2233/24) сформованої в підсистемі "Електронний суд" ПП "Агрофірма "Славути Ч" заяви про грошові вимоги кредитора за вх. № 2333/24 від 11.12.2024 до боржника, а також наявність всіх документів, доданих до вказаної заяви в якості додатків.

За наведених обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для повернення ПП "Агрофірма "Славути Ч" поданої ним заяви з грошовими вимогами до боржника на підставі пункту 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Агрофірми "Славутич" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/2233/24) постановлену за результатами розгляду заяви Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" про визнання кредиторських вимог (вх. №2333/24 від 11.12.2024), та на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (попереднє засідання) в частині визнання кредиторських вимог Приватного підприємства "Агрофірма Славути Ч не підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвали не підлягають скасуванню.

Судова колегія також зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Зі змісту резолютивної частини ухвали господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 вбачається, що при її постановленні господарським судом першої інстанції не було зазначено розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів (т.11 а.с.53-57).

За наведених обставин, судова колегія вважає за необхідне змінити резолютивну частину ухвали господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 шляхом її викладення в новій редакції для приведення її у відповідність до вимог статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу дії частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи наведені вище висновки, колегія суддів зазначає, що апеляційна скаргу Агрофірми "Славутич" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/2233/24) постановлену за результатами розгляду заяви Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" про визнання кредиторських вимог (вх. №2333/24 від 11.12.2024), та на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/24 (попереднє засідання) в частині визнання кредиторських вимог Приватного підприємства "Агрофірма Славути Ч не підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвали не підлягають скасуванню.

Поряд з цим, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки" підлягає частковому задоволенню, ухвала господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/105/25) постановлена за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог у справі №917/980/23 (вх. №105/25 від 13.01.2025) скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника - Приватного підприємства Агрофірми "Славутич" (вх.№105/25 від 13.01.2025).

Крім того, ухвала господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 підлягає зміні шляхом виключення з її тексту висновку про те, що Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 визнано кредиторські вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) в наступному розмірі та черговості:

- 4983400,00грн. (четверта черга), без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів;

- 6056,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявницею при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника (перша черга).

Також, підлягає зміні резолютивна частина ухвали господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 шляхом її викладення в новій редакції для приведення її у відповідність до вимог статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, з підстав викладених в мотивувальній частині даної постанови.

Керуючись статтями 269-271, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Агрофірма "Славутич" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/2233/24) постановлену за результатами розгляду заяви Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" про визнання кредиторських вимог (вх. №2333/24 від 11.12.2024) залишити без змін.

Ухвалу господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 в частині визнання кредиторських вимог Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 у справі №917/980/23 (917/105/25) постановлену за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог у справі №917/980/23 (вх. №105/25 від 13.01.2025) скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника - Приватного підприємства Агрофірми "Славутич" (вх.№105/25 від 13.01.2025).

Ухвалу господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 змінити шляхом виключення з її тексту висновку про те, що Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.05.2025 визнано кредиторські вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) в наступному розмірі та черговості:

- 4983400,00грн. (четверта черга), без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів;

- 6056,00грн. витрат по сплаті судового збору, сплаченого заявницею при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника (перша черга).

Змінити резолютивну частину ухвали господарського суду Полтавської області (попереднє засідання) від 13.05.2025 у справі № 917/980/23 шляхом її викладення в наступні редакції:

1. Затвердити реєстр вимог кредиторів до боржника - Приватного підприємства Агрофірми "Славутич".

2. Визнати розмір вимог кредиторів у справі №917/980/23, які належить включити до реєстру вимог кредиторів за таким переліком:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки" (04108, м.Київ, просп. Правди, 31 А, офіс 1/1, ), в загальному розмірі 1087140,00грн., в тому числі: 1000000,00грн. основний борг (четверта черга), 26840,00грн. витрати по сплаті судового збору (перша черга), 60300,00грн. авансування винагороди арбітражному керуючому (перша черга);

- Приватного підприємства "Агрофірма "Славути Ч" (04070, м.Київ, вул. Братська, буд. 6, ) в загальному розмірі 1739865,01грн., в тому числі: 1733809,01грн. основний борг (четверта черга); 6056,00грн. витрати по сплаті судового збору (перша черга).

3. Розпоряднику майна протягом 10 днів з дня постановлення даної ухвали письмово повідомити кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, уповноважену особу працівників боржника та уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.

Дана ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів.

Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня)

Конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання господарського суду та кратну одній тисячі гривень.

Розпоряднику майна до проведення зборів кредиторів (комітету кредиторів) надати перелік заінтересованих осіб стосовно боржника в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, надати суду реєстр вимог кредиторів з урахуванням встановлених фактів заінтересованості кожного кредитора стосовно боржника.

4. Розпоряднику майна протягом 20 днів з дня постановлення даної ухвали надати суду документальні докази направлення всім конкурсним кредиторам письмового повідомлення листом з описом вкладення про місце і час проведення зборів кредиторів.

5. Розпоряднику майна надати суду до 26.06.2025 аналіз фінансово майнового стану боржника - Приватного підприємства Агрофірми "Славутич".

6. Перші збори кредиторів вважаються повноважними, якщо на них присутні кредитори, які мають не менше ніж дві третини голосів. Якщо перші збори не відбулися через відсутність кредиторів із необхідною кількістю голосів, протягом двох тижнів проводяться повторні перші збори, які вважаються повноважними у разі присутності на них кредиторів, що мають більше половини голосів. Якщо ж і ці збори не відбулися через відсутність кредиторів із необхідною кількістю голосів, протягом двох тижнів проводяться наступні перші збори, які вважаються повноважними у разі присутності на них кредиторів, що мають більше чверті голосів.

7. Кількість голосів кредиторів на зборах визначається відповідно до частини четвертої ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства.

Збори кредиторів проводяться за місцезнаходженням боржника. Збори кредиторів мають право визначити інше місце проведення зборів.

8. Збори кредиторів у провадженні у справі про банкрутство скликаються арбітражним керуючим за його ініціативою, за ініціативою комітету кредиторів чи інших кредиторів, сума вимог яких становить не менше ніж третину всіх вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, або за ініціативою однієї третини кількості голосів кредиторів.

9. Встановити дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів - 26.06.2025.

10. Встановити дату підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство - 03.07.2025 об 11:00 год.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Полтавської області за адресою: м. Полтава, вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, зал судових засідань №12.

11. Присутність в судовому засіданні представників учасників провадження не є обов`язковою.

12. Зборам кредиторів у строк до 03.07.2025 надати суду відповідне рішення прийняте на загальних зборах кредиторів (протокол зборів кредиторів/комітету кредиторів надати суду) за результатами розгляду на зборах проведеного розпорядником майна аналізу фінансово-майнового стану боржника про перехід до наступних судових процедур (процедури санації, ліквідації).

13. Копію ухвали направити учасникам у справі про банкрутство.

14. Повідомити учасників справи про те, що вони можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, на вебсторінці офіційного вебпорталу судової влади у мережі Інтернет за адресою: pl.arbitr.gov.ua.

Повна постанова складена 22.09.2025.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя М.М. Слободін

Суддя П.В. Тихий