РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.08.2025Справа № 910/10601/24

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сучасне спеціалізоване обладнання та технології"
до1. ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) 2. Міністерства оборони України
прозобов`язання вчинити дії
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Яніцький В.В.

Представники сторін:

від позивачане з`явилися
від відповідача-1ОСОБА_1
від відповідача-2не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасне спеціалізоване обладнання та технології" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) та Міністерства оборони України, в якій просить суд зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) та Міністерство оборони України надати документи та інформацію, яка запитана у адвокатському запиті адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни за №20240813/005 від 13.08.2024 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасне спеціалізоване обладнання та технології", а саме: надати документальне підтвердження відчуження у власність держави для забезпечення потреб оборони та використання в умовах правового режиму воєнного стану вилученого під час обшуку майна згідно протоколу обшуку від 29.05.2023 та додатків №1 та №2 у кримiнальному провадженнi №0000112 вiд 31.03.2023: копію наказу №305 від 16.08.2023 "Про примусове відчуження майна" командувача сил логістики Збройних сил України; копії актів про примусове відчуження або вилучення майна, що складені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 №998 "Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану"; інформацію про повноваження особи, яка підписала акти про примусове відчуження або вилучення майна з боку власника (законного представника), зокрема, надати документи, якими підтверджені зазначені повноваження; документи, якими підтверджується здійсненна оцінка майна.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачі не виконали вимоги Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" щодо надання адвокату інформації, запитуваної в адвокатському запиті №20240813/005 від 13.08.2024, чим порушили права позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі №910/10601/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасне спеціалізоване обладнання та технології".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2024 у справі №910/10601/24 скасовано.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 27.12.2024 №01.3-16/1429/24 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/10601/24 у зв`язку з відпусткою судді Зеленіної Н.І.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу №910/10601/24 передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

30.12.2024 від позивача надійшла заява по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2025 відкрито провадження у справі №910/10601/24, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 06.03.2025.

26.02.2025 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 проти задоволення позову заперечує.

Відповідач зазначає, що відчуження майна позивача є питанням національної безпеки та спрямоване на підвищення обороноздатності держави, а відтак надання позивачу запитуваної інформації може мати наслідком розголошення інформації, яку ворог може використати проти України, що в свою чергу може негативно вплинути на діяльність держави в умовах правового режиму воєнного стану.

27.02.2025 у поданому суду клопотанні позивач заперечив щодо можливості прийняття до розгляду відзиву на позов.

04.03.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він проти тверджень відповідача-2, викладених у відзиві на позов, заперечив.

У підготовчому засіданні 06.03.2025 суд прийняв відзив відповідача-2 до розгляду, встановив строк для подання заперечень на відповіді на відзив до 27.03.2025 та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 02.04.2025.

19.03.2025 від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

02.04.2025 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 02.04.2025 судом задоволено клопотання позивача та відкладено підготовче засідання на 30.04.2025.

У підготовчому засіданні 30.04.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.06.2025.

04.06.2025 від відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника у судовому засіданні.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 05.06.2025 оголошено перерву до 07.08.2025, про що повідомлено відповідача-2 відповідною ухвалою суду.

У судове засідання 07.08.2025 представники позивача та відповідача-2 не з`явилися, про проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 07.08.2025 проти заявлених позовних вимог заперечив.

В судовому засіданні 07.08.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомлено про оголошення вступної та резолютивної частин рішення 07.08.2025 після перерви.

У судовому засіданні 07.08.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача-1, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.05.2023 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000112, яке здійснюється ГСУ НП України, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 11.05.2023 (справа №757/19153/23-к) слідчим слідчої групи ГСУ НП України старшим лейтенантом поліції Вітвіцьким Анатолієм Олександровичем було проведено обшук за адресою: Житомирська обл, м.Житомир, вул.Кооперативна, 1.

В ході проведення обшуку було вилучено ряд речей і документів, які згідно протоколу обшуку від 29.05.2023 та додатків №1 тa №2 до протоколу обшуку 29.05.2023 направлені до Житомирського бронетанкового заводу для зберігання, а саме двигуни: В-55 №8Y01410, В-55 №01ИT3343, В-55 №02ЛT5105, В-84 №T08AT4042, В-84 №T0707965, В-84 №Ш02AТ0450, типу В-84 П09ЛТ7505, типy B-84 №B11ИТ1235, типу B-84 №907Л16120, B-55 №T05И5788, B-55 №T11ЛT8945, B-55 №106И006, B-55 №Ш10ИT2857, B-55 №У02ИT1367, B-55 №401ЛТ8031, B-55 №Я10AT9321, №B-55 №5907A1195, №B-55 №Т09ЛT8723, B-55 №Г05AT2996, B-55 №Б05AT3648, B-55 №T09ЛTT8814, B-55 №709Ф0406, B-55 №T09ЛТ8808, B-55 №Г05AT2983, B-55 №A03AT2318, B-55 №711Л3017, B-55 №P01AT0261, В-55 №Ш03ЛT8188, B-55 №Я10AT9411, B-84 №Ш04ATI122, B-55 №5403Л1010, B-55 №P12AT8289, B-55 №T03AT8231, B-84 №Ш06ЛT2108, B-84 №T07AT8004, B-84 №Ш03AT6221, B-84 №И07AT1647, В-84 №И07AT2118, В-84 №T08AT4162, B-84 №T06AT0184, B-84 №T06AT0228, B-84 №T08AT1148, B-84 №T06AT0191, B-84 №T08AT4144, B-84 №T07AT7954, B-84 №Е05AT0470, B-84 №Ш04AT1344, B-84 Т08AT4079, B-84 №T08AT4013, B-84 №T07AT8026, B-84 №T08AT4067, B-84 №T07AT805, B-84 №T08AT4104, B-84 №E06AT0915, В-84 №T08AT4321, В-84 №T07AT8024, В-84 №Э02AT5588, В-84 №T08Т4160, В-84 №T07AT8048, В-84 №Э02AT5545, В-84 №T07AT8015, В-84 №Ш03AТ6169, В-84 №Т08AT4161, B-84 №Ш03AT6180, В-84 №Ш06AT2112, В-84 №Ш04AT1114, В-84 №Ш04AT1305, B-84 №Ш03AT6182, В-84 №Ш04AT1233, В-84 №Ш04AT1388, В-84 №T08AT0204, В-84 №T06AT0257, В-84 №T07AT8005, В-84 №Ш02AT0495, В-84 №Ц03AT2776, В-84 №T08AT4099, B-84 №Э01AT8417, В-84 №T06AT0226, В-55 №202Л5042, В-55 №712A083, а також 50 ящиків із запасними частинами та комплектуючими.

Сторонами не заперечується, що власником вилученого під час обшуку майна, яке перелічене у додатку №1 та №2 дo пpoтоколу oбшуку 29.05.2023, є позивач, який не є учасником/стороною у кримінальному провадженні №0000112.

У відповідь на клопотання, подане в інтересах позивача щодо повернення вилученого майна під час обшуку 29.05.2023, головним слідчим управління НПУ листом від 06.08.2024 № повідомлено, що на підставі наказу №305 від 16.08.2023 "Про примусове відчуження майна" командувача Сил логістики Збройних сил України, майно, що зазначене у клопотанні, примусово відчужене у власність держави для забезпечення потреб оборони та використання в умовах правового режиму воєнного стану.

Адвокат позивача звернулася до відповідачів з адвокатським запитом від 13.08.2024 №20240813/005 (адвокатський запит) щодо надання документального підтвердження відчуження у власність держави для забезпечення потреб оборони та використання в умовах правового режиму воєнного стану вилученого під час обшуку майна згідно протоколу обшуку від 29.05.2023 та додатків №1 та №2 у кримінальному провадженні №0000112 вiд 31.03.2023 та просив надати: 1) копію наказу №305 від 16.08.2023 "Про примусове відчуження майна" Командувача сил логістики Збройних сил України; 2) копії актів про примусове відчуження або вилучення майна, що складені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 №998 "Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану"; 3) інформацію про повноваження особи, яка підписала акти про примусове відчуження або вилучення майна з боку власника (законного представника), зокрема, надати копії документів, якими підтверджені зазначені повноваження; 4) копії документів, якими підтверджується здійсненна оцінка майна, що зазначена в актах про примусове відчуження або вилучення майна; 5) інформацію про виплачені суми коштів відшкодування вартості майна та копії документів, що підтверджують виплати.

У листі від 19.08.2024 №370/74466 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командувача Сил логістики Збройних Сил України, який є відповіддю на адвокатський запит від 13.08.2024 №20240813/005, міститься відмова у наданні наказу командувача Сил логістики Збройних Сил України №305 від 16.08.2023, а інші витребувані документи та інформація на адвокатський запит від 13.08.2024 №20240813/005 не надані без зазначення підстав.

Позивач вважає, що відповідачами порушено право позивача на отримання інформації щодо примусового відчуження належного йому майна, яке відбулось за участю відповідача-1 без участі позивача (без підписання позивачем або його представником акту про примусове відчуження або вилучення майна за формою встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 №998), а відсутність у позивача запитуваних документів створює перешкоди для подальшої реалізації його прав згідно Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану", як власника майна, що примусово відчужене, внаслідок чого позивач просить зобов`язати відповідачів надати інформацію на адвокатський запит від 13.08.2024 за №20240813/005.

Відповідач-1 з доводами, наведеними позивачем у позовній заяві не погодився у повному обсязі.

Відповідач-2 відзиву на позов не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб), ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом.

Тобто право звертатися з адвокатськими запитами є одним з професійних прав адвоката, яке той реалізує під час здійснення адвокатської діяльності для належного виконання договору про надання правової допомоги. Це професійне право адвокат реалізує лише для надання правової допомоги клієнту, а не у власних інтересах. Адвокат, який звернувся з адвокатським запитом, не є суб`єктом права на інформацію у тому значенні, що він не має окремого від права свого клієнта права на запитувану інформацію. У випадку ненадання адвокату запитаної інформації спір з приводу виконання обов`язку надати інформацію можливий між клієнтом адвоката (якщо клієнт має суб`єктивне право на запитану інформацію у матеріальних правовідносинах) і особою, яка мала надати інформацію. Така ситуація має місце, якщо запитана адвокатом інформація є об`єктом права клієнта або становить інтерес у приватних відносинах або у публічних відносинах (наприклад публічна інформація).

За змістом ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Аваєвою Н.В. 13.08.2024 направлено на адресу відповідачів адвокатський запит №20240813/005 на підставі договору від 12.12.2023 про надання правової (правничої) допомоги, укладеного між адвокатом Аваєвою Н.В. і Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасне спеціалізоване обладнання та технології", до якого додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер та лист ГСУ НПУ № від 06.08.2024.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Листом від 19.08.2024 №370/74466 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командувача Сил логістики Збройних Сил України адвокату позивача було відмовлено у наданні інформації та документів на адвокатський запит від 13.08.2024 №20240813/005 з посиланням на ст.ст.20-21 Закону України "Про інформацію" та повідомлено, що запитуваний наказ командування містить службову інформацію.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про інформацію" за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України "Про інформацію" інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Відповідно до ч.3 ст.21 Закону України "Про інформацію" порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Стаття 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлює вимоги до службової інформації, а саме відповідно до вимог ч.2 ст.6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Частиною 2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Також, відповідно до ч.8 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Аналізуючи адвокатський запит суд констатує, що інформація та документи, які запитувались, не відноситься до інформації з обмеженим доступом. Запитувана адвокатом інформація та документи стосуються майна позивача, яке було примусово відчужено без його участі на підставі наказу відповідача-1 №305 від 16.08.2023.

Попри це, у відповіді на адвокатський запит відповідачем-1 не зазначено жодних належних підстав для обмеження доступу до інформації і документів, що були запитані.

За змістом ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Закон України "Про правовий режим воєнного стану" (у редакції, чинній на дату видачі наказу №305 від 16.08.2023) визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, включаючи відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, зокрема об`єкти фонду захисних споруд цивільного захисту, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Закон України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" (у редакції, чинній на дату видачі наказу №305 від 16.08.2023) визначає механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості (п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану".

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст.4 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" передбачено, що примусове відчуження майна, приватизованого у період дії воєнного стану, допускається виключно в місцевостях, на території яких ведуться бойові дії, та здійснюється за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України, без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті.

За змістом ст.7 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. В акті зазначаються:

1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення;

2) відомості про власника (власників) майна:

для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код;

для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті;

3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності);

4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані;

5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів. Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта. Право державної власності на рухоме майно, що використовується чи може використовуватися для забезпечення діяльності підприємств оборонно-промислового комплексу України і щодо якого існує ризик переривання його функціонування у зв`язку з перебуванням такого майна на території адміністративно-територіальної одиниці України, щодо якої існує загроза її тимчасової окупації та межі якої розташовані на відстані не більше 30 кілометрів від району ведення воєнних (бойових) дій або від тимчасово окупованої території, виникає з дня введення в дію указом Президента України рішення Ради національної безпеки і оборони України про примусове відчуження або вилучення такого майна. У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження. У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

Статтею 8 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" визначено, що оцінка майна, що підлягає примусовому відчуженню, проводиться у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі неможливості залучити до оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання така оцінка проводиться суб`єктами оціночної діяльності - органами державної влади або органами місцевого самоврядування за погодженням із власником майна. У разі відмови або відсутності власника майна зазначені органи мають право проводити таку оцінку самостійно. Оцінка майна, за якою попередньому власнику було відшкодовано вартість примусово відчуженого майна, може бути оскаржена до суду.

Право на відшкодування вартості майна (далі - компенсація) у разі його примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану мають юридичні особи комунальної і приватної форми власності та фізичні особи, у яких відчужені будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану або для відвернення чи ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, і відповідно їх правонаступники та спадкоємці (ст.9 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану").

Статтею 10 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" визначено, що компенсація за примусово відчужене майно в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану з попереднім повним відшкодуванням його вартості здійснюється військовим командуванням чи органом, що прийняв рішення про таке відчуження, за рахунок коштів державного бюджету до підписання акта. Компенсація за примусово відчужене майно в умовах правового режиму воєнного стану з наступним повним відшкодуванням його вартості здійснюється протягом п`яти наступних бюджетних періодів, правового режиму надзвичайного стану - протягом одного наступного бюджетного періоду після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за рахунок коштів державного бюджету. Оформлення документів для примусового відчуження або вилучення майна, а також оплата витрат з оцінки майна, яке відчужується, здійснюються військовим командуванням, органом, що прийняв рішення про таке відчуження або вилучення, за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно ст.12 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" у разі якщо після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно, яке було примусово відчужене, збереглося, а колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна, таке повернення здійснюється в судовому порядку. Підставою для повернення майна є рішення суду, яке набрало законної сили. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно. Одночасно особа зобов`язується повернути грошову суму, яка була нею одержана у зв`язку з відчуженням майна, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна. Колишній власник майна, яке було примусово відчужене, може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо.

З урахуванням наведених вище положень законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач-1 зобов`язаний був складати відповідні документи при примусовому відчуженні майна в умовах правового режиму воєнного стану та їх видавати власнику такого майна.

Закон України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" оперує двома основними поняттями: примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, та яке переходить у власність держави для використання в умовах воєнного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості; вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління державним майном з метою його передачі для потреб держави.

Таким чином, майно бізнесу може бути передане у державну власність під час дії режиму воєнного стану лише у межах процедури примусового відчуження майна та за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Отже, за висновками суду, позивач як власник майна, перелік якого наведений у адвокатському запиті, має право на отримання запитуваної інформації та документів, оскільки вони стосуються його прав на майно, а таке право позивача передбачене законом.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що відповідачем-1 як безпосереднім видавником наказу №305 від 16.08.2023 порушено право позивача на отримання інформації щодо примусового відчуження належного йому майна.

Відсутність у позивача запитаних документів створює перешкоди для подальшої реалізації його прав у відповідності до Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" як власника майна, що примусово відчужене, про що вказав і суд апеляційної інстанції у постанові від 28.10.2024 про скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, по відношенню до відповідача-1.

По відношенню до відповідача-2 підстави для задоволення позову відсутні, оскільки жодного обґрунтування таких вимог в контексті спірних правовідносин позивачем у позовній заяві не наведено; зазначено лише про те, що відповідач-1 перебуває у підпорядкуванні відповідача-2.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача-1 судовий збір, в т.ч. і за подання апеляційної скарги, покладається на відповідача-1 згідно положень ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково - по відношенню до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ).

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) надати документи та інформацію, яка запитана у адвокатському запиті адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни за №20240813/005 від 13.08.2024 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасне спеціалізоване обладнання та технології", а саме: надати документальне підтвердження відчуження у власність держави для забезпечення потреб оборони та використання в умовах правового режиму воєнного стану вилученого під час обшуку майна згідно протоколу обшуку від 29.05.2023 та додатків №1 та №2 у кримiнальному провадженнi №0000112 вiд 31.03.2023: копію наказу №305 від 16.08.2023 "Про примусове відчуження майна" командувача сил логістики Збройних сил України; копії актів про примусове відчуження або вилучення майна, що складені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 №998 "Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану"; інформацію про повноваження особи, яка підписала акти про примусове відчуження або вилучення майна з боку власника (законного представника), зокрема, надати документи, якими підтверджені зазначені повноваження; документи, якими підтверджується здійсненна оцінка майна.

3. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасне спеціалізоване обладнання та технології" (01001, м.Київ, вул.Малопідвальна, будинок 6, ідентифікаційний код 36691706) 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. В позові по відношенню до Міністерства оборони України відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.09.2025

Суддя Ю.М. Смирнова