ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2025 р. Справа№ 920/1061/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Хрипуна О.О.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Цікра А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 23.06.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.01.2022

у справі №920/1061/20 (головуючий суддя Джепа Ю.А., судді Резніченко О.Ю., Котельницька В.Л.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 9507075, 87 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" про стягнення 8 211 769 грн 45 коп. заборгованості за негативні щодобові небаланси за січень 2020 року, 956 968 грн 54 коп. пені, 148 568 грн 51 коп. 3% річних, 183 769 грн 37 коп. інфляційних втрат, та судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що виникнення у відповідача щодобових негативних небалансів у відповідності до прямих норм ЦК України та Кодексу ГТС, як актів цивільного законодавства, умов договору та на підставі юридичних фактів - правовстановлюючих дій уповноважених осіб оператора газорозподільної системи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), що підтверджують господарські операції із щодобового відбору (споживання) природного газу з газотранспортної системи споживачами в зоні ліцензійної діяльності оператора та/або для власних виробничо-технологічних витрат такого оператора в зазначених обсягах, в сукупності є підставою для виникнення цивільних обов`язків із врегулювання щодобових негативних небалансів шляхом купівлі у оператора газотранспортної системи обсягу газу, що дорівнює обсягу таких небалансів та здійснення плати відповідачем за такі щодобові негативні небаланси у порядку та строки, передбачені пунктом 19 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що позивачем не доведено наявності факту порушення своїх прав та інтересів, оскільки рахунку на оплату, акту врегулювання щодобового небалансу не надходило, а тому строк оплати за договором не настав. Також представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що плата замовника послуг транспортування газу за допущені і неврегульовані небаланси за своєю правовою природою є збитками управленої особи, відповідальність за які може бути покладена на боржника за наявності вини, яка відсутня у даному випадку, що виключає відповідальність відповідача у формі внесення плати за небаланс.

Від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що між ТОВ «Оператор ГТС України» та АТ «Сумигаз», укладено договір транспортування природного газу від 04.02.2020 № , що відповідає умовам Типового договору. Таким чином, при визначенні вартості щодобових негативних небалансів та здійснення розрахунків за них позивач та відповідач мали керуватися зазначеними вимогами Кодексу ГТС та умовами договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № . Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що відповідачем було визнано борг, про що свідчить надсилання листа від 04.03.2020 з пропозицію укласти договір реструктуризації заборгованості за січень 2020 року за договором від 04.12.2020 № шляхом сплати грошових коштів за графіком платежів. У подальшому відповідачем були здійснені платежі на оплату добових небалансів за зазначеним договором, що на думку позивача свідчить про визнання відповідачем боргу з оплати за негативні щодобові небаланси за січень 2020 року. А тому відсутні правові підстави вважати, що на адресу відповідача не надходило рахунку на оплату, акту врегулювання щодобового небалансу, оскільки відповідачем частково були здійснені платежі на оплату добових небалансів від 04.12.2020 № .

Представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких останній зазначає, що між позивачем та відповідачем укладено договір транспортування природного газу № від 04.02.2020, який відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2497 від 30.09.2015 (надалі - договір). Відповідно до п. 17.1 договору договір набуває чинності з дня його укладання, поширює дію на відносини, що склалися між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року. Предметом спору у даній справі є стягнення 9 507 075,57 грн, з яких 8 211 769,45 грн заборгованості за негативні щодобові небаланси за січень 2020 року на підставі електронного акту врегулювання щодобових небалансів № 01-2020- за газовий місяць січень 2020 року від 31.01.2020, та і подальшому з нарахуванням 956 968,54 грн пені, 148 568,51 грн суму 3% річних, 183 769,37 грн інфляційних втрат. Тобто, договір транспортування природного газу № був укладений 04.02.2020, після одностороннього оформлення акту врегулювання щодобових небалансів № 01-2020- за газовий місяць січень 2020 року від 31.01.2020, тоді як позивач зазначає про наявність повноважень у представника Олійника В.В. на підписання в паперовому вигляді акту врегулювання щодобових небалансів та рахунку на підставі договору № від 04.02.2020, тобто договору, якого на момент оформлення акту та рахунку не існувало. Крім того позивач, в якості доведення правильності рахунку на оплату за негативний небаланс в сумі основного боргу 12 892 579,17 грн використовує лише свої односторонні розрахунки та визначені ним самостійно ціни на природний газ без жодного обґрунтування, з яких не вбачається, яким чином, яким методом та за якою формулою ТОВ «Оператор ГТС України» визначав вартість добових небалансів за січень 2020 року. Крім того, доводи Оператора ГТС щодо належної закупівлі ним послуг балансування згідно договорів купівлі-продажу природного газу у АТ «НАК «Нафтогаз України» за переговорною процедурою, є введенням суду та замовників послуг транспортування в оману, оскільки у січні 2020 року Оператор ГТС не дотримався порядку та процедури вчинення балансуючих дій, відповідно до вимог Кодексу ГТС в ринковий та прозорий спосіб, а застосування переговорної процедури та укладення договорів купівлі-продажу природного газу з НАК «Нафтогаз України» у січні 2020 року, необхідно було для покриття власних ВТВ Оператора ГТС. В свою чергу, на підтвердження позовних вимог позивач посилається на акти врегулювання щодобових небалансів (відсутні в матеріалах справи), довідки № 1 та № 3 про добові небаланси та реєстри файлів завантажених до інформаційної платформи. Однак, всі ці документи є односторонніми та підписані самим позивачем, інших первинних документів на підтвердження даних, які зазначені в актах немає. Жодних доказів для підтвердження дій позивача позивачем не надано. Також, враховуючи вищенаведені пояснення та аргументи, у зв`язку із тим, що позовні вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних є похідними від основного боргу, вони також, на переконання АТ «Сумигаз», не підлягають задоволенню, оскільки розраховані з неправомірно заявлених, хибних розрахунків та безпідставно нарахованих сум основного боргу. Водночас, у разі прийняття судом рішення на користь позивача, відповідач вважає за необхідне заявити про зменшення розміру заявлених сум пені та інфляційних втрат до 1 000,00 грн та відмови у задоволенні 3 % річних за їх необґрунтованості.

Представником позивача подані додаткові пояснення на обґрунтування своєї позиції у справі, де представник позивача зазначає, що під час укладення договорів купівлі-продажу природного газу, відповідач не дотримався порядку та процедури вивчення балансуючих дій, відповідно до вимог Кодексу ГТС в ринковий та прозорий спосіб, оскільки у січні 2020 позивачем закуплено природний газ у НАК «Нафтогаз України» у ринковий спосіб через прозору та недискримінаційну процедуру публічних закупівель. Відповідачем не подано суду доказів на підтвердження своїх доводів, викладених у відзиві на позов. Договори купівлі-продажу природного газу від 01.01.2020 №№ 200100000, 200100001, 200100002, 200100005, 200100006 є чинними, в судовому порядку не визнані недійсними чи такими, що за своїм змістом чи умовами суперечать вимогам, чинного на час їх укладення, законодавства. Доказів зворотнього відповідачем не надано. Ні норми Кодексу ГТС, ні умови договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № , не передбачають обов`язку для оператора закуповувати обсяги природного газу для балансування газотранспортної системи по кожному замовнику послуг окремо, як і повідомляти кожного замовника послуг про те, яким чином та на підставі яких первинних документів оператором ГТС було забезпечено здійснення балансуючих дій в тому чи іншому звітному періоді.

Посилаючись на судову практику у справах № 908/13736/20, № 912/2337/20, № 921/357/20, № 923/726/20, № 925/940/20, представник позивача зазначає, що судами задоволено аналогічні позовні вимоги до інших замовників по договорам транспортування природного газу. Рішення у даних справах підтверджують правомірність дій позивача щодо нарахування та стягнення останнім добових небалансів у відповідні періоди у замовників за договорами транспортування природного газу, правильне здійснення розрахунків плати за добовий небаланс та підтвердження даних фактів належними та допустимими доказами.

Від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по суті справи, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що за змістом Кодексу ГТС, оператор ГТС визначає та розраховує добовий небаланс на підставі попередньо зроблених алокацій усіх замовників послуг транспортування, а не алокації окремого замовника. А тому, при зверненні до суду з цим позовом, позивач повинен надати належні докази, які б свідчили про вчинення стосовно відповідача балансуючих дій кожної газової доби шляхом купівлі-продажу короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування, як це встановлено пунктом 3 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС. Надані позивачем до позовної заяви докази закупівлі природного газу у АТ «НАК «Нафтогаз України» за переговорною процедурою не є доказами вчинення балансуючих дій шляхом використанням послуги балансування у січні 2020 року та не підтверджують обґрунтованих та реальних витрат оператора ГТС, пов`язаних із врегулюванням добових небалансів АТ «Сумигаз», як це передбачено Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГТС. Крім того, договори купівлі-продажу природного газу між позивачем та АТ «НАК «Нафтогаз України» були укладенні 01 січня 2020 року, проте, за змістом положень п. 17 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС інформація про остаточні подачі та відбори природного газу, обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці здійснюється оператором до 12 числа газового місяця наступного за звітним, а тому, станом на 01 січня 2020 року позивач не міг знати про виникнення щодобових небалансів у газотранспортній системі за весь січень місяць 2020 року.

Щодо виконання зобов`язань за договором транспортування природного газу № від 04.02.2020 відповідач зазначає, що умови договору та приписи законодавства, позивач повинен був надіслати відповідачу акт врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць січень 2020 року та рахунок на оплату на адресу відповідача, вказану в договорі засобами поштового зв`язку, проте такого позивачем зроблено не було. У зв`язку з тим, що на поштову адресу відповідача рахунку на оплату та акт врегулювання добового небалансу не надходили, строк оплати в даному випадку не настав, а відповідачем в добровільному порядку сплачувалися грошові кошти за добові небаланси за січень 2020 року на рахунок позивача. Отже, як вважає відповідач, нарахування позивачем 956 968,54 грн пені, 148 568,51 грн суму 3 % річних та 183 769,37 грн інфляційних втрат є необґрунтованими та безпідставними.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 20.01.2022 у справі №920/1061/20 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апелянт вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, не застосовано до спірних правовідносин норми, які підлягали застосуванню, дійшов до неправильних висновків щодо обставин, які вважали встановленими.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного.

Судом хибно застосовано положення розділу Х111 та розділу Х1У Кодексу ГТС, зазначаючи про те, що балансування газотранспортної системи України здійснюється лише в разі існування реальної загрози цілісності газотранспортної системи.

Безпідставно ототожнено різні за своєю суттю послуги такі як балансування газотранспортної системи України та врегулювання добових небалансів замовників послуг транспортування природного газу.

Не взято до уваги, що факт відібрання відповідачем з газотранспортної системи України природного газу без належних на те правових підстав жодним чином не залежить від факту існування загрози цілісності ГТС.

Обов`язок відповідача оплатити вартість безпідставно відібраного газу жодним чином не залежить від факту існування загрози цілісності ГТС, а виникає з договірних зобов`язань, в даному випадку з договору транспортування природного газу № від 04.02.2020.

Оскільки на підставі інформації, наданої самим відповідачем, оператор встановив наявність негативного добового небалансу, у відповідача виник обов`язок з купівлі газу в Оператора в обсязі такого негативного небалансу. Будь-яких додаткових вимог для врегулювання добового небалансу (наявність загрози цілісності чи відхилення показників функціонування системи) Кодекс ГТС не визначає.

Судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою п.4 глави 1, п.5 глави 4 розділу 1У, п.2 глави 3 розділу Х11, п.1 глави 1, п.2,6 глави 6 розділу Х1У Кодексу ГТС, якими встановлено, що відповідач самостійно надає інформацію щодо обсягів відібраного/закачаного газу з газотранспортної системи.

Не врахувавши наведені норми права, судом проігноровано докази позивача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2024 у справі №910/11325/23, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Під час апеляційного перегляду до матеріалів справи отримано відзив відповідача на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач спростовує доводи позивача (апелянта), відповідачем та позивачем подано додаткові пояснення у справі в обґрунтування спростувань доводів один одного.

Явка представників сторін

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Представник позивача в судових засіданнях апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, просив у її задоволенні відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників третьої особи обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 23.06.2025 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом встановлено, що 04.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - позивач, ТОВ «Оператор ГТС України») та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (далі - відповідач, AT «Сумигаз») укладено договір транспортування природного газу № (далі - Договір), що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, ствердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2497.

Відповідно до п. 17.1. Договору цей договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року.

Згідно п. 2.8. Договору взаємовідносини між замовником (відповідач) та оператором (позивач) при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу ГТС. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього Договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи Замовник зобов?язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом ГТС.

На виконання умов Договору та Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2493, позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за січень 2020 року (складених, зокрема, на підставі інформації, поданої до з інформаційної платформи згідно форм 2, 3, 4, 9, які додаються разом з реєстрами) виявив наявність у відповідача негативних щодобових небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів щодобового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі щодобові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за січень 2020 року виявлено остаточні обсяги негативних щодобових небалансів в розмірі 2066,03722 тис. куб. м. (21383485 кВт х год) всього на загальну суму 12 893 452,86 грн, з ПДВ

Вказані негативні щодобові небаланси відповідача, на думку позивача, виникали внаслідок відбору відповідачем з газотранспортної системи природного газу в зазначений період без подання відповідних обсягів природного газу до газотранспортної системи (Довідка 1,3).

Відповідно до п. 11.4. Договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

На виконання зазначених положень та у відповідності до п. 2.8 Договору, 14.02.2020 позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу акт врегулювання щодобових небалансів № 01-2020- за газовий місяць січень 2020 року.

Пунктом 9.3 Договору встановлено, що у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за щодобовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця).

На виконання зазначених положень та у відповідності до п. 2.8 Договору позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу рахунок № 01-2020- від 31.01.2020 на загальну суму 12 892 579,17 грн на оплату за щодобові негативні небаланси за січень 2020 року (під час розрахунку позивачем остаточної суми негативного небалансу за січень 2020 року було враховано наявність у відповідача позитивної суми небалансу за січень 2020 року в розмірі 873,69 грн).

Пунктом 2.5 Договору встановлено, що відповідач має оплачувати послуги на умовах, визначених у Договорі.

Пунктом 9.3 Договору встановлено, що замовник має оплатити рахунок на оплату за щодобовий небаланс у термін до 5 робочих днів.

Позивач зазначає, що у строки, встановлені п. 9.3 Договору відповідач не оплатив на користь позивача щодобові негативні небаланси за січень 2020 року в загальній сумі 12 892 579,17 грн.

03.03.2020 ТОВ «Оператор ГТС України» надіслано AT «Сумигаз» листа № ТОВВИХ-20-2477 з вимогою в найкоротший час перерахувати на користь позивача грошові кошти на загальну суму 12 892 579,17 грн на оплату за щодобові негативні небаланси за січень 2020 року.

У відповідь 10.03.2020 позивачем отримано від відповідача листа № ТОВВХ-20-3370 з пропозицією укласти договір реструктуризації заборгованості за січень 2020 року за договором транспортування природного газу від 04.02.2020 № шляхом сплати грошових коштів за графіком платежів.

Позивач вважає, що цим листом відповідач, визнаючи заборгованість в повному обсязі, яка склалась у нього за негативні щодобові небаланси за січень 2020 року, зобов`язувався до 30.09.2020 сплатити на користь позивача всю суму заборгованості в розмірі 12 892 579,17 грн.

Позивачем надано суду розрахунок суми основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року) AT «Сумигаз» перед ТОВ «Оператор ГТС України» станом на 29.09.2020, у якому зазначено, що відповідачем на користь позивача частково проведено оплату за негативні щодобові небаланси за січень 2020 року та проведено між сторонами залік взаєморозрахунків всього на загальну суму 4680809,72 грн, а саме: 21.04.2020 проведено в/залік № ТОВВИХ-20-4535 на суму 17 651,98 грн, 21.05.2020 проведено в/залік 21.05.2020 № ТОВВИХ-20-5698 на суму 13 158,01 грн, 28.05.2020 за транспортування природного газу, за січень 2020 року балансування 2020 від 04.02.2020 на суму 644 628,96 грн, 02.06.2020 проведено в/залік 02.06.2020 № ТОВВИХ-20-6152 в сумі 471 180,89 грн, 19.06.2020 проведено в/залік 19.06.2020 № ТОВВИХ-20-7077 в сумі 3 024,15 грн, 30.06.2020 за транспортування природного газу, січень 2020 року балансування 2020 від 04.02.2020 на суму 644 628,96 грн, 01.07.2020 проведено в/залік 01.07.2020 № ТОВВИХ-20-7649 в сумі 107 989,15 грн, 09.07.2020 оплачено 161 157,24 грн, 17.07.2020 оплачено 161 157,24 грн, 14.07.2020 оплачено 161 157,24 грн, 20.07.2020 проведено в/залік 20.07.2020 № ТОВВИХ-20-8463 в сумі 210 053,83 грн, 30.07.2020 оплачено 161 157,24 грн, 07.08.2020 оплачено 161 157,24 грн, 14.08.2020 оплачено 161 157,24 грн, 20.08.2020 оплачено 161 157,24 грн, 20.08.2020 проведено в/залік 20.08.2020 № ТОВВИХ-20-9610 в сумі 38,02 грн, 20.08.2020 проведено в/залік 20.08.2020 № ТОВВИХ-20-9643 в сумі 284 573,77 грн, 28.08.2020 оплачено 161 157,24 грн, 03.09.2020 оплачено 161 157,24 грн, 11.09.2020 оплачено 161 157,24 грн, 17.09.2020 оплачено 161 157,24 грн, 18.09.2020 проведено в/залік 18.09.2020 № ТОВВИХ20- 10701 в сумі 349 995,12 грн, 22.09.2020 оплачено 161 157,24 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, станом на 29.09.2020 відповідачем в повному обсязі не виконано свої зобов`язання з оплати за негативні щодобові небаланси за січень 2020 року на загальну суму 8 211 769,45 грн, чим порушено умови п.п. 2.5, 9.3 Договору та п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи України (далі - Кодекс ГТС), а також порушено права та інтереси позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

Позивач зазначає, що на виконання п. 11.5 Договору ним сформовано та направлено 12.10.2020 на адресу відповідача два автентичних примірника актів звірки, підписаних з боку позивача, з метою звіряння взаємних розрахунків за щодобовий небаланс та перевищення замовленої потужності за період з 01.01.2020 по 29.09.2020.

Крім того, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань з оплати щодобових небалансів за січень 2020 року позивачем на підставах п.п.13.1, 13.5 Договору, статті 536, частини другої статті 625 ЦК України, частини третьої статті 198 ГК України нараховано відповідачу пеню в розмірі 956 968,54 грн, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 148 568,51 грн та інфляційні втрати в розмірі 183 796,37 грн.

Відповідач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2493 з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (п. 2.5 Договору).

Суб`єкти ринку природного газу, уклавши з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу та визначивши згідно додатку 1 до Кодексу ГТС, який є невід`ємною частиною такого договору, уповноважених осіб, які будуть мати право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу користувача платформи), - вчинили правочин, який є підставою для виникнення відповідних цивільних прав та обов`язків у сфері транспортування природного газу за наслідком вчинення такими уповноваженими особами користувача платформи дій, спрямованих на замовлення, надання та супроводження послуг транспортування природного газу, в тому числі в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також інших дій передбачених Кодексом ГТС.

Так, відповідно до п. 5 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем відповідно до вимог цього Кодексу та за формами електронного документообігу оператора газотранспортної системи, погодженими з Регулятором на виконання постанови ТКРЕКП від 28.09.2018 № 1134, вносять (шляхом завантаження файлів з накладанням ЕЦП) наступну інформацію:

Форма № 1. Інформація про споживачів, підключених до газорозподільної системи.

Форма № 2. Інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово (протягом доби).

Форма № 3. Інформація про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу.

Форма № 4. Інформація про операторів газорозподільних систем (за їх наявності), яким природний газ передається з його газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів та про об`єм/обсяг приймання-передачі природного газу з однієї газорозподільної зони в іншу.

Форма № 5. Інформація про газовидобувні підприємства (за їх наявності), промислові газопроводи яких безпосередньо підключені до газорозподільної системи.

Форма № 8. Інформація про об`єм/обсяг подач природного газу у віртуальній точці входу газорозподільної системи в розрізі газовидобувних підприємств.

Аналогічний обов`язок передбачений п. 2 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС, відповідно до якого Оператор газорозподільної системи, суміжне газовидобувне підприємство, газовидобувне підприємство, підключене безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG та прямий споживач надають оператору газотранспортної системи інформацію про подачі та відбори/споживання. що вимірюються протягом доби, не пізніше ніж за одну годину до закінчення строку надання такої інформації оператором газотранспортної системи замовникам послуг транспортування природного газу згідно з пунктом 1 цієї глави. При цьому інформація про добові обсяги подач та відборів/споживання, що вимірюються протягом доби, надається оператору газотранспортної системи не пізніше ніж о 8:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 07:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D). Така інформація повинна надаватись в електронному вигляді через інформаційну платформу за встановленою оператором газотранспортної системи формою, погодженою Регулятором.

Інформацію, яку Операторам ГРМ направляє оператор ГТС:

Форма № 9. Повідомлення про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точку виходу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС/постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання.

Наявність в інформаційній платформі інформації, наданої операторами ГРМ, є підтвердженням вчинення уповноваженими особами оператора газорозподільної системи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), дій, що підтверджують господарські операції із щодобового відбору (споживання) природного газу з газотранспортної системи споживачами в зоні ліцензійної діяльності оператора та/або для власних виробничо-технологічних витрат такого оператора в зазначених обсягах.

Оператор ГТС на підставі даних, що завантажуються до інформаційної платформи користувачами (суб`єктами ринку), та даних з власних ВОГ про обсяги фактично відібрані в точках виходу з ГТС, здійснює комерційне балансування, що відповідно до Кодексу ГТС, полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації.

Оператор газорозподільної системи, будучи обізнаним про обсяги фактично відібрані ним на точці виходу з газотранспортної системи, та завантаживши до інформаційної платформи інформацію (форма № 2, № 3) про розподілені споживачам обсяги (по кодах типу «X» та за наявності в розрізі точок комерційного обліку - кодів типу «Z») через уповноважених осіб - вчиняє правочин, яким по суті підтверджує розраховану різницю між обсягом природного газу, поданим через точку входу до його мережі (що підтверджується підписаними Актами приймання-передачі природного газу на ГРС), та відібраним споживачами в його мережі (що підтверджується завантаженими з накладеним ЕЦП формами № 2, № 3), чим по суті і є небаланс оператора ГРМ.

Розроблені алгоритми, закладені до інформаційної платформи для здійснення алокації та розрахунку небалансу, перевірені та підтверджені Регулятором (підтверджується актом перевірки від 19.04.2019 № 161 розміщеному на сайті НКРЕКП за посиланням https://www.nerc.gov.ua.)

Зазначене, на думку позивача, свідчить про коректність та достовірність розрахунків на інформаційній платформі, на підставі яких оператор ГТС складає односторонній акт врегулювання щодобових небалансів.

Односторонній акт врегулювання щодобових небалансів, в свою чергу, з урахуванням норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2497 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору транспортування природного газу», засвідчує факт здійснення господарської операції з врегулювання щодобових небалансів, що також підтверджується Податковою консультацією Державної фіскальної служби України № 2637-/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 10.06.2019.

Згідно з абз.2 п.2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Плата за добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом (п. З глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС).

Обсяги небалансу визначаються за процедурою алокації, чим є обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Таким чином, факт наявності небалансу є правовою підставою для застосування до оператора газорозподільної системи плати за добовий небаланс.

Згідно з п.1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом.

Абзацом 2 п. 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

У відповідності до пункту 4 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс має відображати витрати та враховувати вартість вчинення балансуючих дій оператором газотранспортної системи, а також коригування, визначене відповідно до вимог цієї глави.

На підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу, у відповідності з пунктом 17 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи здійснює розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

Згідно з положеннями пункту 2.3. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року № 201, при провадженні ліцензованої діяльності Оператор повинен, зокрема: здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб (підпункт 24 пункту 2.3. Ліцензійних умов); визначати розмір плати за небаланси замовників, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат ліцензіата, пов`язаних із здійсненням балансування, відповідно до правил щодо балансування, прийнятих згідно з вимогами, встановленими Законом України «Про ринок природного газу» (підпункт 43 пункту 2.3. Ліцензійних умов).

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

Згідно з пунктом 7 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, для розрахунку плати за добовий небаланс для кожного замовника послуг транспортування природного газу, оператор газотранспортної системи множить остаточний обсяг добового небалансу на ціну, що застосовується відповідно до пунктів 8-12 цієї глави.

Позивач зазначає, що у січні 2020 року він здійснював визначення маржинальної ціни на підставі пункту 11 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС таким чином:

- маржинальна ціна придбання визначається шляхом збільшення вартості природного газу, придбаного оператором газотранспортної системи внаслідок отримання послуг балансування за цю газову добу, на величину коригування.

Пунктом 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС встановлено, що послуга балансування - послуга, що надається оператору газотранспортної системи на підставі відповідного договору купівлі-продажу природного газу, необхідного для врегулювання короткострокових коливань попиту та пропозицій на природний газ, що не є короткостроковим стандартизованим продуктом.

У відповідності до Закону України «Про публічні закупівлі» позивачем укладено з AT «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - НАК «Нафтогаз України») договори купівлі-продажу природного газу для забезпечення здійснення балансуючих дій від 01.01.2020 № 200100000, від 01.01.2020 № 200100001, від 01.01.2020 № 200100002, від 01.01.2020 № 200100005, від 01.01.2020 № 200100006 (далі - Договори з НАК «Нафтогаз України»), які розміщені за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-12-26-001664-c (ID: UA-2019-12-26-001649-с, ID: UA- 2019-12-26-001624-с, ID: UA-2019-12-26-002659-b, ID: UA-2019-12-26-000926-a).

31.01.2020 позивач та AT «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» уклали додаткові угоди (розміщені за адресою: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-12-26-001664-c (ID: UA-2019-12-26-001649-с, ID: UA-2019-12-26-001624-с, ID: UA-2019-12-26-002659-b, Ю: UA-2019-12-26-000926-a) до Договорів з НАК «Нафтогаз України» згідно яких було змінено строк проведення оплати позивачем (до 15.02.2020) та знижено ціну за 1000 куб. м газу для першої газової доби передачі газу з 6 635,00 грн до 5 434,00 грн за 1000 куб.м, без ПДВ, яку має сплатити позивач.

31.01.2020 на виконання вищевказаних договорів позивачем підписано акти приймання-передачі. Крім того отримані обсяги природного газу були оплачені в повному обсязі.

Таким чином, позивач вважає, що ним виконано імперативні приписи частин 1-2 статті 35 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 4 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС та на підставі пунктів 7.1., 9.2. Договору № сформовано маржинальні ціни продажу та придбання природного газу в січні 2020 року, виходячи з реальних витрат позивача на придбання природного газу в січні 2020 року, виходячи з фактичної вартості газу, придбаного позивачем за Договорами з НАК «Нафтогаз України».

Між позивачем та відповідачем на підставі наданих послуг та на виконанням умов Договору було підписано акт наданих послуг № 01-2020-/1000120 від 31.01.2020, відповідно до якого відповідач отримав від позивача послугу перевищення замовленої потужності в січні місяці 2020 року. Розмір перевищення замовленої (договірної) потужності згідно вищевказаного акту складає 4421,73926 тис. куб. м. Наведений акт додатково підтверджує загальний обсяг природного газу, використаний оператором ГРМ у січні 2020 року, який зокрема включає обсяг небалансу у розмірі 2066,03722 тис. куб. м.

Тому, на думку позивача, підписавши зазначений акт відповідач підтвердив обсяги перевищеної замовленої (договірної) потужності, а відповідно і обсяги допущених ним щодобових негативних небалансів. Додатковим підтвердженням обсягів негативних щодобових небалансів, допущених відповідачем, є лист відповідача № 40005-СЛ-4681-0920 від 09.09.2020 - відповідь на депутатське звернення, відповідно до якого відповідач надав інформацію щодо стану розрахунків з позивачем по заборгованості за негативні небаланси та цим підтвердило наявність такої заборгованості.

Враховуючи викладені вище обставини справи, умови Договору № від 04.02.2020 та приписи чинного законодавства України позивач стверджує, що наявні всі правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з AT «Сумигаз» на користь ТОВ «Оператор ГТС України» заборгованості з оплати за негативні щодобові небаланси за січень 2020 року в сумі 8 211 769,45 грн, а також пені в розмірі 956 968,54 грн, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 148 568,51 грн та інфляційних втрат в розмірі 183 769,37 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Враховуючи правову природу укладеного договору транспортування природного газу № від 04.02.2020 року, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом, насамперед, за нормами Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу ГТС, а також положеннями Цивільного та Господарського кодексів України.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Оператор ГТС України» є оператором ГТС, який відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про ринок природного газу» на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію ГТС з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

Пунктами 7, 45 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої ГТС, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

В силу приписів ч.ч.1, 2 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу», транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор ГТС має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Регламентом функціонування ГТС України є Кодекс ГТС, затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 року, який визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України.

Згідно п.4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), експлуатацію ГТС здійснює виключно оператор ГТС.

Відповідно до п.2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС, правовідносини між оператором ГТС та оператором установки LNG (оператором газосховища) газовидобувним підприємством (оператором газорозподільної системи) прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2497 від 30.09.2015 року.

Згідно абз.36 п.5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, договір транспортування - це договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Згідно ч.1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС України, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор ГТС не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом.

Відповідно до Глави 1 розділу І Кодексу ГТС, небалансом є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з ГТС на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Згідно абз.2 п.2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, у випадку, якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

Обсяги небалансу визначаються за процедурою алокації, чим є обсяг природного газу, віднесений оператором ГТС в точках входу/виходу до/з ГТС по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п.5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Приписами абз.2 п.6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС встановлено, що якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора ГТС в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору ГТС плату за добовий небаланс.

Відповідно ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу» правила балансування мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи.

Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Згідно п.4 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи плата за добовий небаланс має відображати витрати та враховувати вартість вчинення балансуючих дій оператором газотранспортної системи, а також коригування, визначене відповідно до вимог цієї глави.

Для цілей розрахунку плати за добовий небаланс, ціна, що застосовується, визначається як маржинальна ціна продажу та маржинальна ціна придбання природного газу (п.8. гл.6 розділу XIV Кодексу ГТС).

Кодексом ГТС передбачені різні методи розрахунку Оператором ГТС маржинальної ціни продажу та маржинальної ціни придбання природного газу. Від обраного способу визначення маржинальної ціни залежить ціна, яка вказана в актах та рахунку на оплату.

Згідно пункту 1 глави 1 розділу ІV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором газорозподільної системи щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2497.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС періодом балансування є газова доба (D).

При цьому, пунктом 2 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги природного газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування (зокрема, й відповідача), переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи.

Згідно п. 4 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс має відображати витрати та враховувати вартість вчинення балансуючих дій оператором газотранспортної системи, а також коригування, визначене відповідно до вимог цієї глави.

До позовної заяви долучені копії договорів купівлі-продажу природного газу для забезпечення здійснення балансуючих дій від 01.01.2020, укладені між ТОВ «Оператор ГТС» та АТ «НАК «Нафтогаз України»: договір купівлі-продажу природного газу № від 01.01.2020, № від 01.01.2020, договір № від 01.01.2020, договір № від 01.01.2020. Відповідно вищезазначених договорів продавець зобов"язується передати у власність покупцеві протягом січня 2020 року придбаний газ для забезпечення балансуючих дій та інших потреб покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах визначених цим Договором. Також долучені акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, складені на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу природного газу; платіжні доручення про перерахування грошових коштів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за придбаний на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу газ.

Пункт 3 Глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС містить імперативну норму, що оператор газотранспортної системи вчиняє балансуючі дії, шляхом купівлі та продажу короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 22 Закону України «Про ринок природного газу», оператор ГТС зобов`язаний, зокрема, здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського /правління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

За змістом ст. 35 цього Закону, правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об`єктивними чинниками. Такі правила мають відображати реальні потреби ГТС з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора ГТС. Такі правила мають бути засновані на ринкових принципах. Такі правила мають створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками.

Згідно глави 2 розділу XIII Кодексу ГТС, замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор ГТС вчиняє дії з врегулювання добового небалансу виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування ГТС в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Відповідно до п. 3 розділу XIII Кодексу ГТС, якщо існує загроза цілісності ГТС, оператор ГТС вживає таких заходів:

- купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами;

- регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом;

- регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в газотранспортній системі;

- регулювання обсягу природного газу, який зберігається у газосховищах, які знаходяться в управлінні оператора ГТС.

Згідно п. 3 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС, оператор ГТС вчиняє балансуючі дії шляхом купівлі та продажу короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування.

Під час здійснення балансуючих дій оператор ГТС враховує: власну оцінку попиту на природний газ за газову добу або протягом газової доби, щодо якої здійснюється(-ються) балансуюча(-і) дія(-ї); інформацію про номінації, алокації та виміряні потоки природного газу; тиск природного газу в газотранспортній системі.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що при встановленні факту наявності чи відсутності врегулювання оператором ГТС добового небалансу та підстав для оплати заявлених вимог, необхідно виходити із доказів, які свідчитимуть про відхилення у функціонуванні ГТС від її звичайного рівня (загроза цілісності ГТС); доказів, які дії були вчинені оператором ГТС з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій); залежно від результатів вчинення балансуючих дій, оператор ГТС виставляє рахунки за врегулювання небалансів до оплати.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ «Оператор ГТС України» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з оплати за щодобові негативні небаланси січня 2020 року та стягнення з відповідача 8 211 769,45 грн заборгованості з оплати за негативні щодобові небаланси за січень 2020року; 956 968,54 грн пені; 148 568,51 грн три відсотки річних; 183 796,37 грн інфляційних втрат; судовий збір у розмірі 142 516,54 грн.

Позовні вимоги обгрунтовувались тим, що «Сумигаз» неналежним чином виконувало

свої зобов`язання зі своєчасної оплати негативних щодобових небалансів за Договором транспортування природного газу від 04.02.2020 № , укладеним між ТОВ «Оператор ГТС України» (Оператор) та АТ «Сумигаз» (Замовник).

Зокрема, Позивач наголошував, що за січень 2020 року було виявлено остаточні обсяги негативних щодобових небалансів Відповідача на загальну суму 12 893 452,86 грн, які були частково оплачені АТ «Сумигаз».

На підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ «Оператор ГТС України» було надано разом із позовною заявою належні, достатні та вірогідні докази, які є аналогічними тим, які були подані по справі № 918/686/21, в якій Верховним Судом у постанові від 03.11.2023 викладено правові висновки, які в повному обсязі є релевантними до даної справи № 920/1061/20. Зокрема:

1) розрахунок суми основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року), розрахунок 3 % та пені від заборгованості за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року) та розрахунок суми, на яку збільшилася сума основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року) внаслідок інфляційних процесів. Дані розрахунки було складено станом на 29.09.2020;

2) договір транспортування природного газу від 04.02.2020 № , укладений між ТОВ «Оператор ГТС України» (Оператор) та АТ «Сумигаз» (Замовник);

3) форми №№ 2-4, завантажені Відповідачем до інформаційної платформи Оператора ГТС, які підтверджують дані щодо остаточних алокацій обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи за січень 2020 року (форми №№ 2-3) та інформація про операторів газорозподільних систем, яким природний газ передається з газорозподільної системи АТ «Сумигаз» з визначенням місць підключення таких операторів, та про об`єм/обсяг приймання-передачі природного газу з однієї газорозподільної зони в іншу (тобто, інформація, про, зокрема, перетоки об`ємів природного газу між АТ «Сумигаз» та іншими операторами ГРМ, які враховуються при визначенні обсягів негативного щодобового небалансу);

4) акти приймання-передачі природного газу, якими підтверджується факт передачі Відповідачу вказаних в актах обсягів природного газу та обсяг природного газу, який фактично надійшов з газотранспортної системи в газорозподільну систему Відповідача;

5) акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць січень 2020 року, які підтверджують щодобові обсяги небалансів АТ «Сумигаз», а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

6) акти наданих послуг, підписаним Оператором ГТС та «Сумигаз» щодо послуги перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за січень 2020 року, додатково підтверджуються небаланси природного газу за січень 2020 року;

7) довідки №№ 1, 3 про добові небаланси підтверджуються щодобові небаланси Відповідача за січень 2020 року (в цих розрахунках Оператор ГТС фактично перевів дані Відповідача з Форм №№ 2, 3, актів приймання-передачі газу та реєстру файлів у зручну для аналізу форму);

8) договори купівлі-продажу природного газу з додатковими угодами, укладеними між ТОВ «Оператор ГТС України» та «Нафтогазом», акти приймання-передачі природного газу, якими підтверджується вчинення Оператором ГТС балансуючих дій шляхом використання послуг балансування;

9) копію довідки з ПАТ «Укргазбанк» № 15932/30610/2020 від 09.10.2020 разом з

реєстром платежів.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ТОВ «Оператор ГТС України» було

подано до суду пояснення, в додатках до якого надано:

- розрахунок суми основного боргу, складений станом на 08.07.2021;

- копію довідки з ПАТ «Укргазбанк» № 15932/27/196/2021 від 15.07.2021 разом з

реєстром платежів;

- копії заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У даних поясненнях ТОВ «Оператор ГТС України» наголошувало, що АТ «Сумигаз» протягом розгляду справи № 920/1061/20 у суді першої інстанції систематично сплачувало грошові кошти з призначенням платежу «за транспортування природного газу, січень 2020р. зг.дог., Балансування 2020 від 04.02.20р.».

Здійснення Відповідачем таких систематичних оплат із самостійним визначенням вказаного призначення платежу свідчить, що АТ «Сумигаз» фактично визнавалась наявність відповідної заборгованості.

Також у поясненнях від 29.07.2021 ТОВ «Оператор ГТС України» повідомляло про те, що АТ «Сумигаз» було самостійно сплачено грошові кошти за негативні щодобові небаланси січня 2020 року у загальному розмірі 5 967 369,06 грн, а залишок заборгованості у розмірі 2 244 400,39 грн було погашено на підставі заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Таким чином, станом на 08.07.2021 (та на момент прийняття оскаржуваного рішення) основний борг АТ «Сумигаз» перед ТОВ «Оператор ГТС України» з оплати негативних щодобових небалансів за січень 2020 року був відсутній.

Детальний аналіз розрахунку суми основного боргу, складений станом на 08.07.2021, дає змогу однозначно встановити, яким саме чином Оператором ГТС було обраховано суму основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року) та які саме оплати та зарахування на підставі заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог було враховано Оператором ГТС саме на погашення заборгованості з оплати добового небалансу природного газу за січень 2020 року.

Проте, місцевим господарським судом, без врахування вищевказаних обставин, оскаржуваним рішенням без належних підстав було відмовлено у задоволенні позову.

Позивач обґрунтовано зазначає, що АТ «Сумигаз» як у своїх додаткових поясненнях від 16.05.2025, так і у поясненнях від 03.05.2024 та від 21.05.2024 наводить неоднозначні розрахунки як розміру основного боргу з оплати щодобових негативних небалансів січня 2020 року, який начебто ним погашено, так і розміру інфляційних втрат, 3 % річних та пені.

Так, Відповідач вказує, що «на підтвердження здійснених оплат по Договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № , АТ «Сумигаз» були надані платіжні доручення, які містяться в матеріалах справи», по яким нібито Оператор ГТС або взагалі не врахував здійснення оплат, або зарахував інші суми (в деяких випадках за необгрунтованими твердженнями «Сумигаз», навіть нібито Оператор ГТС зарахував в кілька разів більше, аніж фактично було сплачено), або зарахував іншими датами (в деяких випадках за необгрунтованими твердженнями «Сумигаз», навіть нібито Оператор ГТС зарахував раніше, аніж фактично було сплачено).

Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, неодноразово викладеними у постановах, в тому числі викладеним у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.08.2022 у справі № 921/184/21, від 03.11.2023 у справі № 918/686/21 у постановах колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.06.2022 у справі № 906/252/21, від 18.04.2023 у справі № 911/3195/21, від 15.06.2023 у справі № 922/3304/21, та інших, договір транспортування природного газу за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

У відповідності до пункту 1 глави 1 розділу VIII та Кодексу газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС) складовими послуги транспортування природного газу, які здійснюються виключно на підставі договору транспортування, є:

- одержання доступу до потужності,

- надання послуг із транспортування,

- вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

Формуючи зазначену правову позицію та вказуючи на те, що надання послуг за договором, може включати в себе ту чи іншу з перелічених вище послуг, Верховний Суд імперативно вказав на те, що послуга надання доступу до потужності та/або послуга транспортування та/або послуга балансування (врегулювання позитивного/ негативного небалансів), не є взаємопов`язаними, а відтак надання Оператором ГТС тієї чи іншої послуги безумовно не залежать одна від одної.

Разом із позовною заявою про стягнення заборгованості з оплати за щодобові негативні щодобові небаланси січня 2020 року та поясненнями від 29.07.2021 Оператор ГТС України, серед іншого, надавав наступні документи:

- розрахунок суми основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року), складений станом на 29.09.2020;

- розрахунок суми основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року), складений станом на 08.07.2021;

- копію довідки з ПАТ «Укргазбанк» № 15932/30610/2020 від 09.10.2020 разом з реєстром платежів за період з 01.01.2020 по 29.09.2020;

- копію довідки з ПАТ «Укргазбанк» № 15932/27/196/2021 від 15.07.2021 разом з реєстром платежів за період з 30.09.2020 по 08.07.2021;

- копії заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Системний аналіз змісту даних документів дає змогу як встановити, яким саме чином Оператором ГТС було обраховано суму основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року), так і які саме оплати та зарахування на підставі заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог було враховано Оператором ГТС саме на погашення заборгованості з оплати добового небалансу природного газу за січень 2020 року.

Слід також враховувати, що відповідач усвідомлює і знає про вказані вище складові послуги транспортування природного газу, а також беззаперечно знає, що кожна із цих послуг оплачується окремо.

Проте, відповідачем в своїх поясненнях від 03.05.2024, від 21.05.2024, від 16.05.2025 не зазначено призначення платежів, які були вказані у платіжних дорученнях, на які містяться посилання у поясненнях.

Таким чином, твердження відповідача про неврахування Оператором ГТС здійснення оплат, або зарахування інших сум, або зарахування іншими датами, не ґрунтуються на матеріалах справи.

У відповідності до інформації, наявної у довідках з ПАТ «Укргазбанк», долучених до матеріалів справи, призначеннями вказаних платежів було здійснення або оплати перевищення замовленої потужності за Договором, або оплати щодобових негативних небалансів за інші газові місяці, аніж спірний період.

Зокрема, щодо твердження відповідача, що нібито на підтвердження здійснених оплат по Договору Відповідачем було надано до суду копію «платіжного доручення від 20.02.2020р. на суму 658 803,78 грн.», яку за твердженням «Сумигаз» Оператором ГТС нібито «не враховано», позивачем зазначено, і це підтверджується реєстром платежів, доданим до довідки з ПАТ «Укргазбанк» № 15932/30610/2020 від 09.10.2020 за період з 01.01.2020 по 29.09.2020, наданої разом із позовною заявою Оператора ГТС, кошти у розмірі 658 803,78 грн були сплачені з призначенням платежу «Перевищ. замовлен. (договір.) потуж.», тобто, за перевищення замовленої (договірної) потужності, одержання доступу до якої є іншою складовою послуги транспортування природного газу, аніж врегулювання добового небалансу. Таким чином, сплачуючи кошти у розмірі 658 803,78 грн, Відповідач здійснював оплату іншої послуги, аніж тої, заборгованість з якої є предметом спору даної справи № 920/1061/20.

Так само, оплата коштів Відповідачем іншими платіжними дорученнями, які за твердженням «Сумигаз» нібито не враховано Оператором ГТС (від 27.03.2020, 07.04.2020, 24.04.2020, 25.05.2020, 26.06.2020, 20.07.2020, 31.07.2020, 28.08.2020, 22.09.2020, 23.10.2020), була здійснена згідно з призначенням платежів за інші послуги по Договору (перевищення замовленої (договірної) потужності) та за інші періоди (червень 2020 року), аніж тої послуги, заборгованість з якої є предметом спору даної справи № 920/1061/20.

Відповідачем безпідставно зазначено, що стосовно платіжного доручення від 20.07.2020 на суму 123 597,72 грн Оператором ГТС було нібито «зараховано 210 053,83 грн», або стосовно платіжного доручення від 24.04.2020 Оператором ГТС було нібито «зараховано 21.04.2020».

Відповідач наводить у своїх поясненнях подібні твердження стосовно платіжних доручень від 25.05.2020, 20.08.2020, 17.09.2020 тощо.

Отже, безпідставними є твердження представника «Сумигаз» про нібито неврахування Оператором ГТС здійснення оплат, або зарахування інших сум, або зарахування іншими датами, та про необхідність зарахування всіх оплат (незалежно від призначень платежів) в рахунок оплати врегулювання щодобових негативних небалансів «Сумигаз» за газовий місяць січень 2020 року.

Відповідачем безпідставно не враховано здійснення Оператором ГТС зарахування на підставі заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на погашення заборгованості з оплати добового небалансу природного газу за січень 2020 року.

При цьому Оператор ГТС України зазначає, що не кожна складена сторонами заява про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог стосується саме погашення заборгованості з оплати добового небалансу природного газу за спірний період.

Зокрема, одна заява може стосуватися різних періодів в різних сумах, а тому, відповідно, для встановлення на підставі якої саме заяви відбувається погашення заборгованості за той або інший період та в якій саме сумі, необхідно аналізувати весь зміст кожної окремої заяви.

Щодо посилання Відповідача на невірне нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, детальний аналіз розрахунку суми основного боргу, складений станом на 08.07.2021, дає змогу однозначно встановити, яким саме чином Оператором ГТС було обраховано суму основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року) та які саме, в тому числі за які дати, оплати та зарахування на підставі заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог було враховано Оператором ГТС саме на погашення заборгованості з оплати добового небалансу природного газу за січень 2020 року.

Відтак, твердження «Сумигаз» про нібито необхідність зарахування всіх оплат (незалежно від призначень платежів) в рахунок оплати врегулювання щодобових негативних небалансів «Сумигаз» за газовий місяць січень 2020 року при здійсненні нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних є безпідставним.

Разом із позовною заявою Оператором ГТС було надано як розрахунок суми основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року), так і розрахунок 3 % та пені від заборгованості за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року) та розрахунок суми, на яку збільшилася сума основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року) внаслідок інфляційних процесів, складені станом на 29.09.2020.

Із даних розрахунків можна чітко та однозначно встановити із врахуванням якого саме розміру заборгованості за добовий небаланс природного газу за газовий місяць січень 2020 року )та за які саме періоди було нараховано Позивачем пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

При цьому надані разом із позовною заявою розрахунки 3 % та пені від заборгованості за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року) та суми, на яку збільшилася сума основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень 2020 року) внаслідок інфляційних процесів, є вірними.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах звертав увагу на те, що з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних втрат та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Протягом часу розгляду справи № 920/1061/20 Верховним Судом сформовано правові висновки стосовно застосування норм права до спірних правовідносин в подібних справах, які викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.11.2023 по справі №918/686/21.

Правові висновки Об`єднаної палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2023 у справі №918/686/21, є в повному обсязі релевантними до даної справи № 920/1061/20.

Згідно з висновками Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі у постанові від 03.11.2023 року № 918/686/21 в частині стосовно врегулювання щодобових негативних небалансів:

1) Оператор ГТС здійснює розрахунок остаточних обсягів щодобових небалансів за кожну газову добу звітного місяця та визначає остаточну плату за такі небаланси за кожну добу і сумарно за місяць на підставі співставлення остаточних алокацій подач/відборів природного газу до/з системи ГТС (пп. 237-238 постанови);

2) Остаточні алокації, на підставі яких Оператор ГТС визначає обсяг щодобових небалансів, фактично формуються на підставі даних, поданих замовником послуг транспортування до інформаційної платформи (п. 249 постанови);

3) При вирішенні даних спорів необхідно брати до уваги звіти форми №8в, які подаються операторами газорозподільної системи до Регулятора (НКРЕКП). В цих звітах оператори визначають обсяги природного газу, відібраного з ГТС (п. 218, п.240 постанови);

4) Умовою для виникнення у замовника послуг транспортування обов`язку з оплати Оператору ГТС вартості добового небалансу є наявність у нього негативного небалансу (тобто якщо має місце перевищення обсягів відібраного замовником природного газу з ГТС над обсягами переданого природного газу) (п. 270 постанови);

5) Достатньою підставою оплати послуг комерційного балансування за законом та договором є існування негативного небалансу за газову добу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником (п. 271 постанови);

6) Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику акта, рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (п. 273 постанови).

7) в п. 275 постанови ОП КГС окремо підкреслила, що у такій категорії справ, незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних відносин, позивач (Оператор ГТС) не повинен доводити: існування загрози цілісності ГТС; наявності в нього ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача; факт понесення реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факт купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

Верховний Суд у наведеній постанові констатував обґрунтованість позовних вимог Оператора ГТС про стягнення плати за негативні небаланси (аналогічні вимоги як у цій справі).

Наведені висновки Верховного Суду по справі № 918/686/21 були зроблені і ґрунтувались на аналогічних доказах, які містяться і в матеріалах даної справи № 920/1061/20.

Отже, судом першої інстанції хибно застосовано положення розділу Х111 та розділу Х1У Кодексу ГТС, зазначаючи про те, що балансування газотранспортної системи України здійснюється лише в разі існування реальної загрози цілісності газотранспортної системи; безпідставно ототожнено різні за своєю суттю послуги такі як балансування газотранспортної системи України та врегулювання добових небалансів замовників послуг транспортування природного газу; не взято до уваги, що факт відібрання відповідачем з газотранспортної системи України природного газу без належних на те правових підстав жодним чином не залежить від факту існування загрози цілісності ГТС; обов`язок відповідача оплатити вартість безпідставно відібраного газу жодним чином не залежить від факту існування загрози цілісності ГТС, а виникає з договірних зобов`язань, в даному випадку з договору транспортування природного газу № від 04.02.2020; оскільки на підставі інформації, наданої самим відповідачем, оператор встановив наявність негативного добового небалансу, у відповідача виник обов`язок з купівлі газу в Оператора в обсязі такого негативного небалансу. Будь-яких додаткових вимог для врегулювання добового небалансу (наявність загрози цілісності чи відхилення показників функціонування системи) Кодекс ГТС не визначає; безпідставно залишено поза увагою п.4 глави 1, п.5 глави 4 розділу 1У, п.2 глави 3 розділу Х11, п.1 глави 1, п.2,6 глави 6 розділу Х1У Кодексу ГТС, якими встановлено, що відповідач самостійно надає інформацію щодо обсягів відібраного/закачаного газу з газотранспортної системи.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами, а Позивачем підтверджено сплату заборгованості в розмірі 8 211 769, 45 грн, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань з оплати щодобових небалансів за січень 2020 року позивачем на підставах п.п.13.1, 13.5 Договору, статті 536, частини другої статті 625 ЦК України, частини третьої статті 198 ГК України нараховано відповідачу пеню в розмірі 956 968,54 грн, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 148 568,51 грн та інфляційні втрати в розмірі 183 796,37 грн.

Відповідачем не спростовано належними, допустимими та достовірними доказами наявність правових підстав для нарахування та стягнення пені, 3% річних а інфляційних втрат, розмір яких доведений позивачем, а відповідачем не спростований.

Напроти, в суді першої інстанції останній зазначав, що у разі прийняття судом рішення на користь позивача, відповідач вважає за необхідне заявити про зменшення розміру заявлених сум пені та інфляційних втрат до 1 000,00 грн та відмови у задоволенні 3 % річних за їх необґрунтованості.

Щодо зазначених доводів відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із покупця надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства також мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Саме лише посилання відповідача на те, що наявне порушення грошового зобов`язання, не може бути прийнято судом, оскільки одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, а не отримання доходу за рахунок таких нарахувань.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів не вбачає правових підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені та інфляційних втрат до 1 000,00 грн та відмови у задоволенні 3 % річних.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доводи апелянта знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про не обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Інші доводи та міркування учасників судового процесу обґрунтовано не досліджувались апеляційним судом з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, наявні підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення 8 211 769, 45 грн, та підстави для стягнення з відповідача 956 968,54 грн пені, 148 568,51 грн 3% річних, 183 769,37 грн інфляційних втрат.

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги у зв`язку з її частковим задоволенням на підставі ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.01.2022 у справі №920/1061/20 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 20.01.2022 у справі №920/1061/20 скасувати.

3. Провадження у справі в частині стягнення 8 211 769, 45 грн закрити.

4. Позов задовольнити.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (40000, Сумська обл., Сумський р-н, м. Суми, вул. Олексія Береста, 21, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, просп. Любомира Гузара, 44, ) 956 968,54 грн пені, 148 568,51 грн 3% річних, 183 769,37 грн інфляційних втрат, 142 516,54 грн судового збору за подання позовної заяви.

6. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (40000, Сумська обл., Сумський р-н, м. Суми, вул. Олексія Береста, 21, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, просп. Любомира Гузара, 44, ) 29 009,39 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду Сумської області видати накази.

8. Матеріали справи №920/1061/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 19.09.2025.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді О.О. Хрипун

А.О. Мальченко