ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

17 вересня 2025 р. Справа № 902/180/25

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Шарко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

за участю :

арбітражний керуючий Белінська Н.О. (в режимі відеоконференцзв`язку)

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Вінницької області (суддя Тісецький С.С.) перебуває справа № 902/180/25 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Ухвалою суду від 08.04.2025 року відкрито провадження у справі № 902/180/25. Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією у справі арбітражного керуючого Белінську Н.О..

Також, ухвалою суду від 01.07.2025 року встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів у справі № 902/180/25, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (керуючою реструктуризацією) Белінською Н.О. до реєстру вимог кредиторів боржника - ОСОБА_1 . Призначено справу № 902/180/25 до розгляду в судовому засіданні на 17.09.2025 р. о 10:30 год..

29.08.2025 року до суду від ГУ ДПС у Вінницькій області надійшла заява б/н від 29.08.2025 року (вх. № 01-36/1050/25) про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 22 873,26 грн у справі № 902/180/25.

В зв`язку з перебуванням судді Тісецького С.С. у відпустці, згідно розпорядження керівника апарату суду від 29.08.2025 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2025, зазначену вище заяву передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О..

Ухвалою суду від 03.09.2025 року (суддя Яремчук Ю.О.) прийнято до свого провадження справу № 902/180/25 в частині розгляду заяви (вх. № канц. 01-36/1050/25 від 29.08.2025) Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 22 873,26 грн у справі № 902/180/25. Призначено заяву (вх. № канц. 01-36/1050/25 від 29.08.2025) Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 22 873,26 грн у справі № 902/180/25 до розгляду в попередньому засіданні на 17.09.2025 о 10:00 год..

08.09.2025 року суддя Тісецький С.С. приступив до роботи.

Водночас, на підставі заяви судді Яремчука Ю.О. від 08.09.2025 року, згідно розпорядження керівника апарату суду від 08.09.2025 року та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.09.2025 року, зазначену вище кредиторську заяву передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

При цьому, ухвалою суду від 08.09.2025 року ухвалено забезпечити участь арбітражного керуючого Белінської Н.О. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 902/180/25, яке призначено на 17.09.2025 року о 10:30 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області з використання підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Крім того, ухвалою суду від 09.09.2025 року заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 29.08.2025 року (вх. № 01-36/1050/25) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/180/25, прийнято до свого провадження. Призначено заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 29.08.2025 року (вх. № 01-36/1050/25) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/180/25 до розгляду в судовому засіданні на 17.09.2025 року о 10:30 год..

На визначену дату - 17.09.2025 р. в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з`явилася арбітражний керуючий Белінська Н.О..

Також, судом встановлено, що 04.09.2025 року до суду від арбітражного керуючого Белінської Н.О. через систему "Електронний суд" надійшло повідомлення № 02-635/5342 від 04.09.2025 року про результати розгляду вимог Головного управління ДПС у Вінницькій області у справі № 902/180/25.

12.09.2025 року до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла заява б/н від 11.09.2025 року про зміну предмету позову у справі № 902/180/25.

Судом були оглянуті подані документи та долучені до матеріалів справи.

Принагідно, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Так, згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про можливість розгляду заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання грошових вимог до боржника, за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні, керуюча реструктуризацією зазначила, що не визнає грошові вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до боржника у справі та повідомила про добровільну оплату ЄСВ боржником.

Суд, заслухавши керуючу реструктуризацією, розглянувши подану кредиторську заяву та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

За змістом кредиторської заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 29.08.2025 року, станом на час звернення із даною заявою, відповідно до інтегрованих карток особового рахунку платника (витяг з інтегрованої картки особового рахунку платника додається), що містить хронологію та підстави виникнення боргу, вимоги до боржника становлять 22 873,26 грн та складаються з наступних платежів, а саме :

- єдиний внесок в сумі 22 873,26 грн, з яких : 3 394,05 грн - штрафних санкцій, 19479,21 грн - пені.

Заборгованість підтверджується карткою особового рахунку платника податку, та рішенням № 4072/02-32-24-11 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за не сплату або не своєчасну сплату єдиного внеску від 21.05.2025 року.

На підставі викладеного, Заявник просить суд : визнати поточні кредиторські вимоги ГУ ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 у розмірі 22 873,26 грн. із яких: 3394,05грн - штрафні санкції, 19 479,21 грн - пеня; включити відповідні грошові вимоги, а також 6 056,00 грн - судового збору до реєстру кредиторів у справі № 902/180/25.

Відповідно до повідомлення арбітражного керуючого Белінської Н.О. № 02-635/5342 від 04.09.2025 року про результати розгляду вимог Головного управління ДПС у Вінницькій області у справі № 902/180/25, керуюча реструктуризацією, посилаючись на приписи ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 129.3.3 Податкового кодексу України, повідомляє, що нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є прямим порушенням вимог чинного законодавства.

Відтак, за податковим боргом, керуюча реструктуризацією (арбітражний керуючий) фізичної особи ОСОБА_1 , Белінська Наталія Олександрівна , не визнає вимоги ГУ ДПС у Вінницькій області в розмірі 22 873,26 грн в повному обсязі.

Також, у цьому повідомленні зазначено, що заява з грошовими вимогами від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла 29.08.2025 року, в зв`язку з чим, 30-денний строк пропущено.

Водночас, згідно заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 11.09.2025 року про зміну предмету позову у справі № 902/180/25, станом на 05.09.2025 року до ОСОБА_1 існують не заявлені конкурсні кредиторські вимоги у розмірі 22 873,26 грн, які складаються з наступних платежів : єдиний внесок в сумі 22873,26 грн, з яких : 3 394,05 грн - штрафних санкцій, 19 479,21 грн - пені.

Разом з цим, відповідно до рішення № 4072/02-32-24-11 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені періодом виникнення порушень за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску є 20.10.2018 по 21.02.2025 року, тобто до порушення провадження у справи про банкрутство ОСОБА_1 .

Таким чином , кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області у розмірі 22 873,26 грн є конкурсними кредиторськими вимогами, оскільки, такі виникли до порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 ..

Зважаючи на вказане, Заявник просить суд визнати конкурсні кредиторські вимоги ГУ ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 у розмірі 22 873,26 грн із яких : 3 394,05 грн - штрафні санкції, 19 479,21 грн - пеня.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 1 КУзПБ, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях.

Як встановлено судом у поданій заяві б/н від 11.09.2025 року про зміну предмету позову у справі № 902/180/25, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області стверджується, що станом на 05.09.2025 року до ОСОБА_1 , існують не заявлені конкурсні кредиторські вимоги у розмірі 22 873,26 грн, з яких : 3 394,05 грн - штрафні санкції, 19 479,21 грн - пеня.

Натомість, у повідомленні арбітражного керуючого Белінської Н.О. № 02-635/5342 від 04.09.2025 року про результати розгляду вимог Головного управління ДПС у Вінницькій області у справі № 902/180/25, повідомлено, що заявлені до визнання контролюючим органом штрафні санкції та пеня нараховані після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що є прямим порушенням вимог чинного законодавства.

Отже, розглядаючи вказану кредиторську заяву, суд вважає за необхідне встановити статус заявлених грошових вимог ГУ ДПС у Вінницькій області до Боржника у цій справі.

За змістом ст. 1 КУзПБ, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 27.11.2024 року у справі № 910/6555/21, визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку (відповідний висновок наведений Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2021 у справі №916/4181/14).

Абзацом 11 частини 1 статті 1 КУзПБ до кредиторів боржника віднесено контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати ЄСВ у межах своїх повноважень, який має вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; у разі виникнення вимог податкового органу до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника-платника податків та відсутності їх забезпечення заставою майна боржника, такі вимоги є конкурсними за своєю правовою природою (п. 37 постанови Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 916/177/17).

Виходячи з вимог КУзПБ обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений саме на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у постановах від 07.06.2018 у справі № 904/4592/15, від 21.05.2018 у справі №904/10198/15).

При цьому заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги, адже законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Водночас, покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора кореспондує його праву на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18).

Відтак, саме на кредитора покладений обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство, який передбачає подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. Неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора (постанови Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21, від 27.02.2024 у справі №902/1406/15).

Натомість обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20, від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21, від 27.02.2024 у справі № 902/1406/15).

Згідно матеріалів цієї справи, ухвалою суду від 08.04.2025 року, зокрема, відкрито провадження у справі № 902/180/25 та введено процедуру реструктуризації боргів боржника.

Поряд з цим, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно довідки Головного управління ДПС у Вінницькій області про суму заборгованості ОСОБА_1 станом на 29.05.2025 року, сума боргу становить 22873,26 грн (дата виникнення заборгованості - 21.05.2025 року).

Водночас, згідно наявної у справі інтегрованої картки особового рахунку платника - ОСОБА_1 , на підставі рішення № 4072/02-32-24-11/ від 21.05.2025 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за не сплату або не своєчасну сплату єдиного внеску, Боржнику нараховано 3 394,05 грн - штрафних санкцій та 19 479,21 грн - пені.

Поряд з цим, із змісту згаданого вище рішення № 4072/02-32-24-11/ від 21.05.2025 року вбачається, що штраф у розмірі 3 394,05 грн та 19 479,21 грн - пені застосовані до ОСОБА_1 і нараховані за період з 20.10.2018 року по 21.02.2025 року, тобто до відкриття провадження у справі № 902/180/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ..

Отже, беручи до уваги те, що згідно рішення № 4072/02-32-24-11/ від 21.05.2025 року нараховано штраф та пеню в загальному розмірі 22 873,26 грн за період з 20.10.2018 року по 21.02.2025 року, а тому підстави для застосування таких санкцій виникли до відкриття провадження у цій справі (08.04.2025 року).

Принагідно, суд зазначає, що з огляду на описане вище, визначена у довідці ГУ ДПС у Вінницькій області про суму заборгованості ОСОБА_1 станом на 29.05.2025 року, дата виникнення заборгованості - 21.05.2025 року, не свідчить про момент виникнення боргу в сумі 22 873,26 грн, а лише вказує про момент формалізації відповідної вимоги контролюючого органу.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що зазначена довідка про суму заборгованості Боржника - є документом довільної форми, яка складена безпосередньо Заявником і самостійно не може бути підставою для визначення дати виникнення податкового зобов`язання. Крім того, дата визначена у цій довідці відрізняється від дат, які зазначені в рішенні № 4072/02-32-24-11/ від 21.05.2025 року.

Відтак, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені Заявником до визнання кредиторські вимоги до Боржника у розмірі 22 873,26 грн - штрафні санкції, є конкурсними грошовими вимогами.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до відомостей з офіційного веб-порталу судової влади України, 10.04.2024 року оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до матеріалів справи, заява ГУ ДПС у Вінницькій області б/н від 29.08.2025 року про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/180/25, надійшла до суду 29.08.2025 року за вх. № 01-36/1050/25, тобто поза межами визначеного ч. 1 ст. 45 КУзПБ строку на подання заяв з конкурсними грошовими вимогами до боржника.

Разом з цим, згідно ч. 4 ст. 45 КУзПБ, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Також, згідно постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20, Суд дійшов висновку про те, що з огляду на положення статей 45-47 КУзПБ - податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань зі сплати податків та зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.

Слід зазначити, у рішенні № 4072/02-32-24-11/ від 21.05.2025 року вказано, що відповідні нарахування штрафу та пені застосовані до ОСОБА_1 на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно п. 2, п. 3-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Податкові органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його територіальні органи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 13 Закону, податкові органи мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 10, п. 2 ч. 11, 13, 14 ст. 25 Закону, рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Разом з цим, як вказано вище, в судовому засіданні, керуючою реструктуризацією повідомлено про добровільну оплату ЄСВ боржником.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 сплачено отримувачу - ГУ ДПС у Вінницькій області грошові кошти в загальній сумі 53 669,36 грн, що підтверджується квитанцією від 29.08.2025 року на суму 23 038,60 грн із призначенням платежу : Єдиний соціальний внесок за січень 2021 - серпень 2025 від ОСОБА_1 та квитанцією від 03.09.2025 року на суму 30 630,76 грн із призначенням платежу : Єдиний соціальний внесок за січень 2021 - вересень 2025 від ОСОБА_1 (копії наявні у справі).

Принагідно, суд зважає на те, що ухвалою суду від 01.07.2025 року встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів у справі №902/180/25, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (керуючою реструктуризацією) Белінською Н.О. до реєстру вимог кредиторів боржника - ОСОБА_1 , а саме : Головного управління ДПС у Вінницькій області в розмірі 30 630,76 грн - заборгованості, з яких: 16 970,14 грн. основний платіж (друга черга задоволення), 13 660,62 грн. штрафні санкції та пеня (третя черга задоволення); а також 6 056,00 грн - витрат на сплату судового збору за подання кредиторської заяви (підлягають відшкодуванню позачергово до задоволення вимог кредиторів) у справі № 902/180/25.

Відтак, оскільки, Боржником повністю оплачено заявлені ГУ ДПС у Вінницькій області до визнання кредиторські вимоги в розмірі 22 873,26 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання таких вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 КУзПБ, вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ГУ ДПС у Вінницькій області б/н від 29.08.2025 року (вх. № 01-36/1050/25) про визнання грошових вимог до боржника у справі №902/180/25 в повному обсязі, з мотивів наведених вище.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9 (ч. 4), 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232-236, 242, 326 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ГУ ДПС у Вінницькій області б/н від 29.08.2025 року (вх. № 01-36/1050/25) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/180/25, повністю.

2. Копію ухвали надіслати до електронних кабінетів ЄСІТС та на відомі суду електронні адреси: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; арбітражному керуючому Белінській Н.О. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ГУ ДПС у Вінницькій області - .

Згідно ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.: 1 - до справи.