ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/1342/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання В.М. Фещук,

за участю представників сторін:

від позивача: А.Ю. Павлюк

від відповідачів:

1)Місцевого благодійного фонду «Захист труда»: не з`явився

2)Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 (суддя А.П. Алексєєв, м.Миколаїв, повний текст складено 22.01.2024)

у справі №915/1342/23

за позовом Міністерства юстиції України

до відповідачів:

1)Місцевого благодійного фонду «Захист труда»;

2)Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України

про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог. Коротка історія справи

У вересні 2023 року Міністерство юстиції України звернулося до Господарського суду Миколаївської області із позовною заявою до Місцевого благодійного фонду «Захист труда» та Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України, в якій просило:

-визнати недійсним договір дарування нерухомого майна - адмінприміщення з гаражем, загальною площею 32,6 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 99/4, м.Баштанка, Миколаївська область, який 27.08.2015 був укладений між відповідачами та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Душейко О.М. і зареєстрований за №1703;

-скасувати державну реєстрацію прав Місцевого благодійного фонду «Захист труда» на зазначене нерухоме майно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що у 2014 році Міністерство юстиції України звернулося до суду із позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України у зв`язку з порушенням партією статті 5 Закону України «Про політичні партії в Україні». Вказана справа розглядалась понад 8 років та рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі №826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022, позов Міністерства юстиції України задоволено, заборонено діяльність Комуністичної партії України. Майно, кошти та інші активи партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень передано у власність держави.

Надалі, як вказував позивач, при виконанні рішення суду від 05.07.2022 в частині передачі майна партії у власність державі ним було встановлено, що 27.08.2015, тобто після звернення із адміністративним позовом до суду, Миколаївською обласною організацією Комуністичної партії України було відчужене майно Місцевому благодійному фонду «Захист труда» за договором дарування.

На думку позивача, договір дарування є фіктивним з огляду на те, що керівником відповідачів була одна й та сама особа, укладення договору було спрямовано не на реальне настання наслідків, а на відвернення передачі майна у власність держави.

Враховуючи, що на позивача законодавством покладені повноваження щодо вжиття заходів з розшуку майна заборонених політичних партій, складення та затвердження переліку майна політичних партій, переданого у власність держави, то саме позивач є заінтересованою особою у спірних правовідносинах з визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації прав на майно для подальшого забезпечення його передачі державі.

При цьому до подання позовної заяви Міністерство юстиції України звернулося до Господарського суду Миколаївської області із заявою (вх.№11344/23 від 30.08.2023) про вжиття заходів забезпечення позову, яку ухвалою суду від 01.09.2023 було задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на нерухоме майно адмінприміщення з гаражем, загальною площею 32,6 к.в.м, що знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 99/4, м.Баштанка, Миколаївська область, Баштанський район, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06; заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування/припинення реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам) щодо об`єкта нерухомого майна - адмінприміщення з гаражем, загальною площею 32,6 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 99/4, м. Баштанка, Миколаївська область, Баштанський район, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.09.2023 відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

-наведені у позові обставини, що у 2014 році мало місце звернення позивача до суду із позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України, а також, що 05.07.2022 рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду заборонено діяльність Комуністичної партії України з передачею майна, коштів та інших активів партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави, приєднаними до позову доказами не підтверджені, а обставина про те, що майно Комуністичної партії України з 27.07.2022 переходить у власність держави у зв`язку із забороною партії, не є загальновідомою і, таким чином, підлягає доказуванню; зокрема, оригіналу або належним чином засвідченої копії рішення суду від 05.07.2022 у справі №826/9751/14 до позову не приєднано;

-на дату укладення оспорюваного договору дарування ані Закон України «Про політичні партії в Україні», ані інші Закони України не містили норм, які передбачали передачу державі майна політичної партії за наслідками заборони діяльності партії, а відтак, положення статті 21 Закону України «Про політичні партії в Україні» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони політичних партій», на які посилається позивач при обґрунтуванні позову, не підлягають застосуванню до правовідносин з приводу володіння, користування та розпорядження майном, які виникли на підставі договору дарування адмінприміщення із гаражем від 27.08.2015.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Міністерство юстиції України звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у справі №915/1342/23 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт наполягав на тому, що оспорюваний договір дарування є фіктивним правочином, оскільки спірне майно безоплатно передано до організації, керівником якої є один із лідерів Комуністичної партії України, отже, наявні підстави вважати, що у даному випадку Матвєєв Володимир Йосипович, як керівник обох сторін спірного договору, знав заздалегідь, що такий договір не буде виконаний, що він має інші цілі, ніж передбачені цим договором. Крім того, у даному випадку фізична особа, яка розпорядилася нерухомим майном обласної організації, є одночасно керівником і дарувальника, і обдарованого, місцезнаходження Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України у зв`язку із переходом права власності на спірне майно не змінилося, тобто дарувальник продовжує володіти і користуватися спірним майном.

Відтак, на переконання скаржника, перехід права власності на спірне майно від обласної організації до благодійного фонду внаслідок укладання спірного договору мало на меті приховування справжніх намірів учасників правочину, а саме, уникнення застосування наслідків заборони діяльності Комуністичної партії України та, відповідно, Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України, навіть до набрання чинності відповідними змінами у законодавстві та прийняття рішення у справі №826/9751/14, адже укладення спірного договору було спрямоване на завдання шкоди інтересам кредиторів, їх майновим правам, оскільки правочин відбувся після відкриття провадження у справі №826/9751/14 та був спрямований на зменшення свого майна з метою приховування його від звернення стягнення кредиторів.

Стосовно висновків місцевого господарського суду щодо ненадання позивачем оригіналу або належним чином засвідченої копії рішення суду від 05.07.2022 у справі №826/9751/14 Міністерство юстиції України зазначило, що суд мав можливість ознайомитись з наведеним судовим рішенням від 05.07.2022 у справі №826/9751/14 та побачити дату набрання ним законної сили.

Таким чином, скаржник зазначив, що укладення спірного договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків та є фраудаторним правочином, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України. Жодну з цих суттєвих обставин суд першої інстанції не дослідив, що призвело в результаті до ухвалення помилкового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга зареєстрована судом 02.02.2024 за вх.№361/24.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2024.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у справі №915/1342/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати матеріали справи №915/1342/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

16.02.2024 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №915/1342/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у справі №915/1342/23. Встановлено відповідачам строк до 06.03.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 06.03.2024 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.

Будь-які відзиви, заяви чи клопотання з процесуальних питань до суду апеляційної інстанції не надходили.

Ухвалою апеляційного суду від 19.03.2024 розгляд справи №915/1342/23 призначено на 16.04.2024 о 12:00 год.

Протокольною ухвалою суду апеляційної інстанції, постановленою у судовому засіданні 16.04.2024, відкладено розгляд справи №915/1342/23 на 28.05.2024 о 12:30 год.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 16.04.2024 вирішено розглянути апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у справі №915/1342/23 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.

У судовому засіданні, яке відбулось 28.05.2024, протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 02.07.2024 о 10:30 год.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.07.2024 зупинено апеляційне провадження у справі №915/1342/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №924/971/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у справі №915/1342/23. Розгляд апеляційної скарги Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у справі №915/1342/23 призначено на 26.08.2025 о 10:00 год.

Між тим, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді, судове засідання, призначене на 26.08.2025, не відбулось, про що помічником судді складено відповідну довідку.

Після усунення обставин, які зумовили неможливість проведення судового засідання, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 повідомлено учасників справи про те, що судове засідання у справі №915/1342/23 відбудеться 17.09.2025 о 15:00 год.

У судовому засіданні 17.09.2025, яке за клопотанням апелянта проводилось в режимі відеоконференції, представник Міністерства юстиції України надала усні пояснення, відповідно до яких підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі.

Відповідачі про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, проте участі не брали.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, а частиною дванадцятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників відповідачів.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

У 2014 році Міністерство юстиції України звернулося до адміністративного суду із позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України з підстав порушення партією статті 5 Закону України «Про політичні партії в Україні», чинної на момент подання позовної заяви.

27.08.2015 між Миколаївською обласною організацією Комуністичної партії України, як дарувальником, та Місцевим благодійним фондом «Захист труда», як обдаровуваним, укладено договір дарування адмінприміщення з гаражем №1703 (надалі договір), пунктом 1 якого передбачено, що дарувальник передає безоплатно у власність (дарує), а обдаровуваний приймає у дар адмінприміщення з гаражем, що розташоване за адресою: Миколаївська обл., Баштанський р-н, м. Баштанка, вул. Ювілейна, буд. 99/4, загальною площею 32,6 кв.м.

Договір дарування адмінприміщення з гаражем посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Душейко О.М. 27.08.2015 за реєстровим номером 1703.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 342922325) від 15.08.2023, право власності на нерухоме майно -адмінприміщення з гаражем, загальною площею 32,6 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 99/4, м. Баштанка, Миколаївська область, яке має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06, зареєстроване за Місцевим благодійним фондом «Захист труда» 27.08.2015 на підставі договору дарування.

Рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі №826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022, задоволено позов Міністерства юстиції України до Комуністичної партії України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби безпеки України, Всеукраїнського об`єднання «Свобода», Радикальної партії Олега Ляшка, Громадської організації «Воля-Громада-Козацтво», Української республіканської партії, Борківського Віктора Вікторовича, за участю Офісу Генерального прокурора про заборону діяльності політичної партії.

Вказаним рішенням заборонено діяльність Комуністичної партії України у зв`язку з порушенням статті 5 Закону України «Про політичні партії в Україні», передано майно, кошти та інші активи Комуністичної партії України, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.

Апеляційним судом установлено, що укладання договору дарування від 27.08.2015 Миколаївською обласною організацією Комуністичної партії України та Місцевим благодійним фондом «Захист труда» відбулося після відкриття 11.07.2014 провадження у справі №826/9751/14.

Згідно із наявних в матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованих судом першої інстанції, станом на 12.09.2023 керівником місцевого благодійного фонду «Захист труда», код 24059951, з 02.12.1996 є Матвєєв Володимир Йосипович; керівником Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України, код 23039039, є Матвєєв Володимир Йосипович.

Вказуючи на фіктивність укладеного між відповідачами договору дарування адмінприміщення з гаражем №1703 від 27.08.2015, Міністерство юстиції України звернулось до господарського суду з даним позовом.

Позиція суду апеляційної інстанції

Причиною виникнення цього судового спору стало питання щодо наявності або відсутності підстав для визнання договору дарування від 27.08.2015 недійсним з огляду на його вчинення сторонами без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином (фіктивний правочин).

Щодо наявності підстав у Міністерства юстиції України на звернення з позовом

Відповідно до частини другої статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Згідно із частиною першою статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

У частині четвертій статті 56 Господарського процесуального кодексу України України встановлено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах своєї компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі №915/478/18, пункті 26 постанови від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, пункті 21 постанови від 15.01.2020 у справі №698/119/18, пункті 35 постанови від 18.03.2020 у справі №553/2759/18, пункті 8.5 постанови від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, пункті 8.16 постанови від 05.10.2022 у справі № 923/199/21).

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27.02.2019 у справі №761/3884/18 (пункт 35), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 81), від 20.07.2022 у справі №910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах №923/199/21 (пункт 8.17) і №922/1830/19 (пункт 7.2)). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 05.10.2022 у справах №923/199/21 (пункт 8.18) і № 922/1830/19 (пункт 7.3)).

Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України (абзац 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228, далі Положення №228)

Абзацом другим пункту 1 Положення №228, зокрема, передбачено, що Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що, серед іншого, забезпечує формування та реалізацію державної політики з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань. Згідно з пунктом 3 цього Положення основними завданнями Мін`юсту є, зокрема, забезпечення формування та реалізації державної політики з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань. Отже, Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань.

Одним з основних завдань Мін`юсту є забезпечення самопредставництва Мін`юсту як органу державної влади, який у випадках, передбачених законом, бере участь у справах та діє в судах України від імені та в інтересах держави (підпункт 4 пункту 3 Положення №228).

Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, бере участь у справах, діє в судах України від імені та в інтересах держави у випадках, передбачених законом (підпункт 54-1 пункту 4 Положення №228).

Отже, Мін`юст є органом держави, який наділений повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах, діяти від імені та в інтересах держави в судах України, зокрема звертатися з позовами.

Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (статті 15, 16 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 215 Цивільного кодексу України на звернення з позовом про визнання недійсним оспорюваного правочину, а також застосування наслідків нікчемного правочину мають право сторони правочину та заінтересовані особи.

Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції Цивільний кодекс України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи».

Власний інтерес заінтересованої особи може полягати в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №439/212/14-ц, від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19).

Тобто у випадку, зокрема, наявності інтересу держави у перебуванні предмета спірного договору у власності конкретної особи, Міністерство юстиції України в межах своїх повноважень може звертатись з відповідним позовом на захист такого інтересу держави.

Міністерство юстиції України у цій справі звернулося з позовом до суду у вересні 2023 року і на момент подання позовної заяви була чинною редакція Закону України «Про політичні партії в Україні», відповідно до частини четвертої статті 21 якої у разі заборони судом політичної партії майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень переходять у власність держави, про що зазначається у рішенні суду. Перехід такого майна, коштів та інших активів у власність держави забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом України «Про політичні партії в Україні» визначено, що перехід майна, коштів та інших активів політичної партії у власність держави у разі заборони судом політичної партії забезпечує Міністерство юстиції України.

За змістом підпункту 83-35 пункту 4 Положення №228 Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань вживає заходів до розшуку майна забороненої судом політичної партії; затверджує перелік майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень, що передається у власність держави.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України «Про політичні партії в Україні» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.2022 №896 затвердив Порядок переходу у власність держави майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень (далі - Порядок №896).

Як зазначено у пункті 1 Порядку №896, цей Порядок визначає механізм виконання рішення суду про заборону політичної партії в частині переходу у власність держави майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень (далі - майно політичної партії).

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 Порядку №896 після набрання законної сили рішенням суду про заборону політичної партії, у резолютивній частині якого зазначено про передачу майна політичної партії у власність держави, Мін`юст вживає заходів до розшуку майна політичної партії, зокрема за відомостями єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Мін`юст. Не пізніше трьох робочих днів з дня отримання рішення суду Мін`юст надсилає до державних органів, зокрема АРМА, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності запити про надання інформації щодо майна політичної партії, які протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту зобов`язані надати запитувану інформацію.

Відповідно до абзаців першого та третього пункту 3 Порядку №896 за результатами заходів із розшуку майна політичної партії Мін`юст складає та затверджує перелік майна політичної партії, переданого у власність держави. У разі виявлення майна політичної партії після затвердження переліку майна Мін`юст невідкладно вносить до нього відповідні зміни.

Згідно з приписами пункту 4 Порядку №896 у разі коли перелік майна містить відомості про цінні папери, корпоративні права, нерухоме або рухоме майно (крім об`єктів права інтелектуальної власності, земельних ділянок та коштів), то уповноваженим органом управління таким майном є Фонд державного майна. Мін`юст протягом 10 робочих днів з дня затвердження переліку майна надсилає його копію та копію рішення суду Фонду державного майна як уповноваженому органу управління цим майном. Фонд державного майна після отримання від Мін`юсту копії переліку майна та копії рішення суду протягом 10 робочих днів вживає заходів до державної реєстрації речових прав на таке майно та/або заходів з прийняття до сфери свого управління відповідних цінних паперів, корпоративних прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.04.2025 у справі №924/971/23 зауважила, що законодавством встановлено, що Мін`юст є державним органом, який забезпечує перехід майна забороненої судом політичної партії у власність держави. Після набрання законної сили рішенням суду про заборону політичної партії Мін`юст вживає заходів щодо розшуку майна політичної партії, за результатом заходів із розшуку майна складає та затверджує перелік майна політичної партії, переданого у власність держави.

Якщо перелік майна містить відомості, зокрема, про нерухоме майно, то Мін`юст надсилає копію переліку майна та копію рішення суду Фонду державного майна України як уповноваженому органу управління цим майном.

Отже, Фонд державного майна України здійснює управління майном забороненої політичної партії після вжиття Мін`юстом заходів щодо розшуку майна політичної партії та затвердження переліку майна, а до моменту затвердження Мін`юстом переліку майна політичної партії, переданого у власність держави, органом, уповноваженим забезпечувати перехід такого майна у власність держави (зокрема і в разі необхідності звернення до суду), є Мін`юст.

Таким чином, враховуючи викладене та беручи до уваги викладені у позовній заяві підстави та мету звернення з позовом - забезпечення передання спірного нерухомого майна у власність держави, апеляційний господарський суд, з врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, вважає, що держава має інтерес у спірних правовідносинах. Мін`юст є державним органом, наділеним повноваженнями на звернення до суду із цим позовом в інтересах держави як орган, на який покладено повноваження щодо вжиття заходів з розшуку майна забороненої політичної партії, складення та затвердження переліку майна політичної партії, переданого у власність держави.

Щодо суті спору

Для захисту інтересів держави Міністерство юстиції України просить визнати недійсним спірний договір дарування та скасувати державну реєстрацію прав Місцевого благодійного фонду «Захист труда» на спірне нерухоме майно. Міністерство юстиції України у позовній заяві зазначало, що з метою захисту порушеного інтересу держави обрало спосіб захисту, передбачений пунктом 4 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, оскільки вважає, що це відновить становище, яке існувало до порушення. Як на правову підставу позову позивач посилається на статті 203, 215 та 234 Цивільного кодексу України.

Як зазначалось, позовні вимоги позивач мотивує тим, що у 2014 році Міністерство юстиції України звернулося до суду з позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України у зв`язку з порушенням партією статті 5 Закону України «Про політичні партії в Україні», чинної на момент подання позовної заяви.

Рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі №826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022, позов Міністерства юстиції України задоволено. Заборонено діяльність Комуністичної партії України. Передано майно, кошти та інші активи Комуністичної партії України, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку переходу у власність держави майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2022 №896 після набрання законної сили рішенням суду про заборону політичної партії, у резолютивній частині якого зазначено про передачу майна політичної партії у власність держави, Мін`юст вживає заходів до розшуку майна політичної партії, зокрема за відомостями єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Мін`юст.

Міністерство юстиції України зауважило, що за результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що після відкриття 11.07.2014 судом провадження в адміністративній справі про заборону Комуністичної партії України, стосовно об`єктів нерухомого майна та земельних ділянок, які належали Комуністичній партії України та її структурним утворенням на праві власності, було вчинено ряд договорів дарування об`єктів нерухомості. Зокрема, Миколаївською обласною організацією Комуністичної партії України відчужено й спірне нерухоме майно на підставі спірного договору дарування.

Набувачем спірного нерухомого майна став Місцевий благодійний фонд «Захист труда», засновником та керівником якого був ОСОБА_1 .

Водночас ОСОБА_1 є також засновником та керівником Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України.

Укладення спірного договору, за твердженнями позивача, пов`язане з протиправною діяльністю політичної партії та має на меті уникнення передачі майна у власність держави.

У контексті наведеного колегія суддів звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.04.2025 у справі №924/971/23 (прийнятої після подання апеляційної скарги та до розгляду якої зупинялося апеляційне провадження у цій справі), де переглядалась постанова апеляційного суду, якою задоволено позовні вимоги Міністерства юстиції України до Благодійної організації «Благодійний фонд «Відродження Хмельниччини», Комуністичної партії України про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.04.2025 у справі №924/971/23 дійшла висновку, що укладаючи спірний договір дарування, Комуністична партія України діяла всупереч вимогам статті 14, частини другої статті 23 Закону України «Про політичні партії в Україні»; як діяльність політичної партії, яка завдає шкоди державній безпеці, так і розпорядження майном політичної партії не у спосіб і не для мети, визначеної законом, є порушенням публічного порядку (пункт 185), та констатувала, що спірний договір дарування є нікчемним на підставі приписів частин першої, другої статті 228 Цивільного кодексу України як такий, що порушує публічний порядок (пункт 188), а належним та ефективним способом захисту порушеного права держави у цій справі є застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (пункти 196, 269).

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що нікчемний правочин є недійсним уже в момент свого вчинення (ab initio) і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто ні для кого не зумовлює переходу / набуття / зміни / встановлення / припинення прав. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (подібний висновок міститься й у пункті 8.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі №910/10784/16, у якому зазначено, що правочин є нікчемним з моменту його вчинення незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним і бажання сторін; бажання сторін про визнання його дійсним до уваги не беруться, оскільки такий правочин суперечить нормам закону).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що в силу абзаців другого, третього частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування державної реєстрації прав БФ «Відродження Хмельниччини» на спірне нерухоме майно призведе до державної реєстрації набуття прав Комуністичної партії України на таке нерухоме майно. Державна реєстрація прав на майно за Комуністичною партією України за наслідками скасування реєстрації права БФ «Відродження Хмельниччини» підтверджує повернення майна попередньому власнику задля забезпечення реалізації процедури передачі такого майна державі (пункти 199- 201).

Щодо правомірності втручання держави у право власності відповідача-2, то Велика Палата Верховного Суду констатувала, що таке втручання з урахуванням установлених фактичних обставин цієї справи нерозривно пов`язане з протиправною діяльністю Комуністичної партії України та вчиненням сторонами правочину, який суперечить публічному порядку (стаття 228 Цивільного кодексу України). Оскільки обмеження прав політичної партії на володіння, користування та розпорядження майном прямо закріплені в національному законодавстві, а договір дарування спірного нерухомого майна кваліфікований судом як нікчемний на підставі частини першої статті 228 Цивільного кодексу України, то Велика Палата Верховного Суду констатує дотримання в цій справі критерію законності втручання держави у право власності БФ «Відродження Хмельниччини» (пункти 237, 239). З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає втручання держави у право на майно правомірним.

Південно-західний апеляційний господарський суд враховує вищезазначені висновки Великої Палати Верховного Суду відповідно до положень частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України, а також обставин того, що правовідносини у справах є подібними за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

У цій справі колегією суддів встановлено, що Миколаївська обласна організація Комуністичної партії України, укладаючи 27.08.2015 договір дарування з Місцевим благодійним фондом «Захист труда», знала про звернення Міністерства юстиції України з позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України та усвідомлювала наслідки можливого задоволення адміністративного позову (втрата контролю над майном та іншими активами партії). Внаслідок вчинення такого правочину відбулося відчуження майна, призначеного для здійснення статутної діяльності політичної партії, всупереч закону, з умислом на укладання правочину з протиправною метою.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оспорюваний договір дарування від 27.08.2015 за своєю правовою природою є нікчемним на підставі приписів частин першої, другої статті 228 Цивільного кодексу України як такий, що порушує публічний порядок. З урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.04.2025 у справі №924/971/23 щодо нікчемності договору дарування, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні позовної вимоги про визнання договору дарування недійсним слід відмовити, адже такий правочин є нікчемним, що виключає необхідність подальшого визнання його недійсним у судовому порядку.

Разом з цим, оскільки скасування державної реєстрації прав Місцевого благодійного фонду «Захист труда» на спірне нерухоме майно призведе до державної реєстрації набуття прав Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України на таке нерухоме майно, тобто призведе до повернення майна попередньому власнику задля забезпечення реалізації процедури передачі такого майна державі, позовні вимоги про скасування державної реєстрації підлягають задоволенню.

Висновки Господарського суду Миколаївської області про недоведеність позивачем наведених у позові обставин щодо звернення позивача із позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України і про прийняте Восьмим апеляційним адміністративним судом рішення від 05.07.2022 у справі №826/9751/14 із посиланням на ненадання позивачем оригіналу або належним чином засвідченої копії вказаного судового рішення колегія суддів вважає помилковими, оскільки суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.

Так, у статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З наведеного убачається, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, зокрема, судове рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі №826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022 та було чинним на час розгляду справи місцевим господарським судом.

Стосовно висновків суду першої інстанції, що заборона політичної партії станом на момент укладення спірного договору не передбачала своїм наслідком передання майна, коштів або інших активів партії у власність держави, а відтак, положення статті 21 Закону України «Про політичні партії в Україні» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони політичних партій» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, апеляційний суд зазначає, що здійснюючи правову кваліфікацію спірного договору у цій справі, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що спірний договір є нікчемним на підставі приписів частин першої, другої статті 228 Цивільного кодексу України як такий, що порушує публічний порядок, водночас правовим наслідком недійсності нікчемного договору є повернення кожною із сторін одержаного за таким правочином.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із частиною першою статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення в частині позовної вимоги про скасування державної реєстрації права із ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову. При цьому, враховуючи те, що позов у частині вимоги про визнання договору недійсним не підлягає задоволенню, однак з мотивів, викладених у цій постанові, оскаржене судове рішення в цій частині підлягає зміні.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням прийняття судом апеляційної інстанції нового рішення про часткове задоволення позовної заяви та часткове задоволення апеляційної скарги, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо скасування заходів забезпечення позову

У цій справі ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.09.2023 заяву Міністерства юстиції України №б/н від 24.08.2023 (вх.№11344/23 від 30.08.2023) про забезпечення позову задоволено; накладено арешт на нерухоме майно адмінприміщення з гаражем, загальною площею 32,6 к.в.м, що знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 99/4, м.Баштанка, Миколаївська область, Баштанський район, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06; заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування/припинення реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам) щодо об`єкта нерухомого майна - адмінприміщення з гаражем, загальною площею 32,6 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 99/4, м. Баштанка, Миколаївська область, Баштанський район, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06.

При ухваленні рішення суд вирішує, серед іншого, питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (пункт 6 частини першої статті 237 Господарського процесуального кодексу України).

Правила скасування заходів забезпечення позову регламентовані, зокрема, положеннями статті 145 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (частина перша).

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані (частина сьома статті 145 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини дев`ятої, десятої статті 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Колегія суддів зазначає, що наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

У цьому висновку щодо застосування положень статті 145 Господарського процесуального кодексу України Південно-західний апеляційний господарський суд враховує висновки Верховного Суду, сформульовані у пункті 29 постанови Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №50/790-43/173.

Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи апеляційним судом прийнято нове рішення про задоволення позову в частині скасування державної реєстрації прав Місцевого благодійного фонду «Захист труда» на нерухоме майно, розташоване за адресою: вул. Ювілейна, 99/4, м.Баштанка, Миколаївська область, загальною площею 32,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06, скасування державної реєстрації прав Місцевого благодійного фонду «Захист труда» на спірне нерухоме майно призведе до державної реєстрації набуття прав Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України на таке нерухоме майно, тобто призведе до повернення майна попередньому власнику задля забезпечення реалізації процедури передачі такого майна державі, водночас беручи до уваги, що під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно одним з обов`язків державного реєстратора є перевірка відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на наявність перепон для такої реєстрації, до яких належать, зокрема, судовий арешт і заборона вчинення реєстраційних дій, колегія суддів вважає, що застосовані ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.09.2023 заходи забезпечення позову у вигляді арешту спірного майна та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цього майна перешкоджатиме належному виконанню постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2025, з огляду на що колегія суддів вважає за необхідне скасувати вказані заходи забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у справі №915/1342/23 скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування державної реєстрації прав Місцевого благодійного фонду «Захист труда» на нерухоме майно, розташоване за адресою: вул. Ювілейна, 99/4, м.Баштанка, Миколаївська область, загальною площею 32,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06.

3.Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

4.Скасувати державну реєстрацію прав Місцевого благодійного фонду «Захист труда» (, вул. Фалєєвська, буд. 12, м.Миколаїв, 54000) на нерухоме майно, розташоване за адресою: вул. Ювілейна, 99/4, м.Баштанка, Миколаївська область, загальною площею 32,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06.

5.Рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2024 у справі №915/1342/23 в частині позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування змінити з мотивів, викладених у даній постанові; резолютивну частину рішення щодо вказаної позовної вимоги залишити без змін.

6.Стягнути з Місцевого благодійного фонду «Захист труда» () на користь Міністерства юстиції України () 1342 /одну тисячу триста сорок дві/ гривні 00 копійок судового збору за подання позовної заяви та 1610 /одну тисячу шістсот десять/ гривень 40 копійок витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7.Стягнути з Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України () на користь Міністерства юстиції України () 1342 /одну тисячу триста сорок дві/ гривні 00 копійок судового збору за подання позовної заяви та 1610 /одну тисячу шістсот десять/ гривень 40 копійок витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

8.Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

9.Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.09.2023 у справі №915/1342/23, скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повну постанову складено 18.09.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран