РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.08.2025Справа № 910/6792/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г, за участю секретаря судового засідання Літовки М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/6792/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМФІ ТРЕЙД"

до Російської федерації в особі Міністерства юстиції Російської федерації

про стягнення 217 539 810,00 грн

За участю представників:

від позивача Фундеряка В.А.

від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМФІ ТРЕЙД" (далі - позивач, Товариство) з позовом до Російської федерації в особі Міністерства юстиції Російської федерації (далі - відповідач, рф) про стягнення 217 539 810,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок збройної агресії проти України та систематичних обстрілів майна позивача останній зазнав збитків у вигляді втрати майна а також упущеної вигоди.

Ухвалою суду від 10.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 10.07.2025, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

01.07.2025 від представника Товариства надійшло клопотання про участь в судовому засіданні 10.07.2025 у даній справі у режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 вказане вище клопотання задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.08.2025.

У судовому засіданні 04.08.2025 було оголошено перерву до 28.08.2025.

У судове засідання 28.08.2025 представники відповідача не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

У судових засіданнях суд, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 28.08.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство є суб`єктом господарювання, який створений за законодавством України та здійснює роздрібний продаж побутової техніки та електроніки населенню через мережу магазинів під торговою маркою «COMFY».

Позивач вказує, що станом на 24.02.2022 мережа магазинів складалася з 91 магазину, які були представлені у всіх областях України.

24.02.2022 рф розпочала повномасштабне вторгнення на територію України та внаслідок масованих ракетних обстрілів території України та нападу російських військ на цивільну інфраструктуру, встановлення окупаційного режиму, 11 магазинів Товариства з наявним у них рухомим майном зазнали пошкоджень різного ступеня, були знищені або були втрачені, оскільки окупація призвела до неможливості здійснювати господарську діяльність, виходячи з такого.

27.09.2023 Товариством укладено договір №270923 з Товариством з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТЕР-УКРАЇНА» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №335/2025 від 07.06.2023) про надання послуг оцінки вартості матеріального збитку та упущеної вигоди, завданих внаслідок знищення та пошкодження майна у зв`язку зі збройною агресією рф.

На вимогу суб`єкта оціночної діяльності Товариство передало низку документів, зокрема, баланси за 2020-2022 роки, звіти про фінансові результати (Форма 2) інвентаризаційні описи, розширену інформацію про кожному об`єкту, фотоматеріали, витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань та ін., на підставі яких був складений Звіт про вартість матеріального збитку, завданого Товариству внаслідок знищення та пошкодження майна у зв`язку із збройною агресією рф, а також упущеної вигоди від можливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності від 30.11.2023, дата оцінки - 31.12.2022 (далі - Звіт).

Слід зазначити, що послуги суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 200 000,00 грн оплачені у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями від 29.09.2023 №529 919 та від 29.12.2023 №554 448.

24.04.2025 Товариством укладено договір про надання послуг з перекладу документів на російську мову та нотаріальне посвідчення перекладу для відповідача, №399 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРМАТ ПОСЛУГА», основним видом діяльності якого є надання послуг перекладу (КВЕД 74.30).

Переклад документів виконано перекладачем Ревенко Оленою Віталіївною, особа перекладача встановлена, дієздатність і кваліфікація перекладача перевірені, посвідчення достовірності підпису перекладача зроблено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Євдокімовою Кристиною Миколаївною, зареєстровано в реєстрі №8214.

Послуги перекладача та нотаріальне посвідчення перекладу документів з української мови на російську мову для відповідача у розмірі 24 700,00 грн оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією від 30.04.2025 №692 153.

Послуги надані у повному обсязі, що підтверджується актом наданих послуг №399 до Договору про надання послуг з перекладу від 24.04.2025 №399.

Позивач вказує, що рф завдано Товариству позивача матеріального збитку в розмірі 176 110 073,00 грн, 41 429 737,00 грн упущеної вигоди та обґрунтовує вказані суми, зокрема, таким.

На підставі договору оренди від 06.10.2021 №79516 позивач використовував нежитлове приміщення площею 1 221,9 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Нове шосе, будинок 52, з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк оренди, встановлений договором - до 31.08.2024 .

24.02.2022 місто Буча опинилося на шляху найбільш масованого наступу збройних сил РФ на місто Київ. У період з 27.02.2022 до 31.03.2022 місто потрапило під окупацію армією рф. Після того, як рф вивела свої війська з Київської області, позивач отримав доступ до міста та до свого магазину.

Так, 01.04.2022, після звільнення та повернення міста під контроль українських органів влади, було виявлено, що магазин розграбований, а торгове обладнання пошкоджене. Пошкоджень зазнав і торговий центр, в якому розташований магазин. Обставини огляду магазину викладено у письмових поясненнях, які викладені свідком ОСОБА_1 .

01.06.2022 позивач повідомив Національну поліцію України про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення.

На даний час факт пограбування магазину позивача розслідується органами Національної поліції України.

Після отримання доступу до магазину позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Буча, становить 21 196 373,00 грн.

На підставі договору оренди б/н від 29.12.1010 позивач використовував нежитлове приміщення площею 1 811,00 кв. м., розташоване за адресою: Одеська область. Комінтернівський (Лиманський) район, сільська рада Фонтанська, торгівельно-виставково-офісний комплекс «Рівєра», комплекс будівель та споруд №1, з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк оренди, встановлений договором - 15 років (до 01.01.2026).

09.05.2022 армія рф здійснила ракетний обстріл міста Одеса, в результаті якого відбулося руйнування з подальшим загоранням торгівельно- виставково-офісного комплексу «Рів`єра», за адресою: Одеська область, Комінтернівський (Лиманський) район, сільська Рада Фонтанська, торгівельно-виставково-офісний комплекс «Рів`єра», комплекс будівель та споруд № 1, на території якого знаходиться магазин повивача.

Підтвердженням вказаному є інформація з мережі Інтернет, а також фотоматеріали.

01.06.2022 позивач повідомив Національну поліцію України про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення.

На даний час факт пошкодження магазину позивача внаслідок ракетного удару розслідується органами Національної поліції України.

Після отримання доступу до магазину позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Одеса, становить 269 033,00 грн.

На підставі договору оренди №09/07/2021 від 09.07.2021 позивач використовував нежитлове приміщення площею 673,0 кв.м., розташоване за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, буд. 42, з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк суборенди, встановлений договором - до 08.06.2024.

З 24.02.2022 до 24.06.2022 між Збройними Силами України та армією рф тривали бойові дії за контроль над містом Сєвєродонецьк.

З 25.06.2022 місто Сєвєродонецьк було повністю окуповано армією рф.

З огляду на вищевикладені обставини, доступ до магазину позивач так і не отримав, однак з відкритих джерел інформації стало відомо, що будівля, в якій знаходився магазин позивача, була повністю зруйнована та як наслідок - знищено майно, яке знаходилось там.

01.04.2022 магазин позивача у м. Сєвєродонецьк був офіційно закритий на підставі Наказу №65/04-00/22 від 01.04.2022.

18.04.2022 для підтвердження факту руйнування та пошкодження будівлі та, як наслідок, знищення майна позивач звернувся до Міністерства оборони України.

20.06.2022 Міністерство оборони України повідомило, що відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 13.03.2022 №84, від 30.04.2022 №125 та від 02.06.2022 №157, Луганська, Донецька, Київська та Чернігівська області визначені, як райони ведення воєнних (бойових) дій, а тому отримати інформацію щодо стану будівлі та майна, яке знаходилось у магазині не вбачається можливим.

16.06.2022 позивач повідомив Національну поліцію України про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення.

17.06.2022 Головним управлінням Національної поліції в Луганській області за заявою позивача відкрито кримінальне провадження.

31.03.2022 позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Сєвєродонецьк, становить 13 754 165,00 грн.

На підставі договору суборенди №Ар11/21-21и від 01.09.2021 позивач використовував нежитлове приміщення площею 923,0 кв.м., розташоване за адресою: Донецька обл., м. Бахмут (Артемівськ), вул. Торгова, буд. 1, з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк суборенди - до 31.05.2024 р.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 28.04.2022 №80 «Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2022 р. за № 466/37802, до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27.04.2022 року було додано територію Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області. З 27.04.2022 року і на поточний день територія Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області перебуває в Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

З соціальних мереж та засобів масової інформації було встановлено факт знищення під час обстрілів приміщення магазину Товариства з усім наявним майном у приміщенні у м. Бахмут.

Позивач повідомив Національну поліцію України про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення.

01.04.2022 магазин позивача у м. Бахмут був офіційно закритий на підставі Наказу №66/04-00/22 від 01.04.2022.

Позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Бахмут, становить 3 910 659,00,00 грн.

На підставі договору суборенди №01/10/2021 від 01.10.2021 позивач використовував нежитлове приміщення площею 830,0 кв.м., розташоване за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, проспект Перемоги, будинок 86, з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк суборенди - до 30.09.2022.

З 24.02.2022 рф розпочала військову агресію проти України, та у цей же день місто Лисичанськ було неодноразово обстріляно, у місті було оголошено евакуацію мирного населення.

З 24.02.2022 до 02.07.2022 у місті Лисичанськ продовжувалися активні бойові дії, а з 03.07.2022 - місто знаходиться в окупації російськими військами.

02.07.2022 Збройні сили України залишили позиції в Лисичанську і задля збереження життів особового складу українських підрозділів вийшли з міста.

Лисичанська міська територіальна громада була включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), який було затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 № 75.

Починаючи з 24.02.2022 позивач втратив доступ до приміщення магазину, та через постійні обстріли міста не зміг провести безпечну евакуацію товарно-матеріальних цінностей з магазину.

З соціальних мереж та засобів масової інформації було встановлено факт розграбування магазину та його подальшого знищення під час обстрілів, з усім наявним майном у приміщенні у м. Лисичанськ.

27.06.2022 позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України за фактом розкрадання та знищення майна.

Позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Лисичанськ, становить 11 307 041,00 грн.

На підставі договору оренди нерухомого майна №80429 від 25.11.2021 позивач використовував нежитлове приміщення площею 1 254,00 кв.м., розташоване за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, пр. 50-річчя Перемоги, буд. 18, з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк оренди - до 31.10.2024.

24.02.2022 м. Мелітополь було обстріляне російськими військовими, пошкоджень завдано як військовим об`єктам, так і цивільній інфраструктурі.

З 25.02.2022 до 26.02.2022 у м. Мелітополь тривали активні локальні вуличні бої за стратегічні об`єкти міста між Збройними Силами України та армією рф, після яких Збройні Сили України відступили із зазначеної території.

З 26.02.2022 м. Мелітополь окупований рф.

Мелітопольська міська територіальна громада включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), який було затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 №75.

З початком воєнних дій магазин був вимушений припинити свою діяльність.

Вже у перші дні окупації магазин позивача у м. Мелітополь був розграбований, торгове обладнання знищено або пошкоджено.

Факти розграбування та мародерства в торгових центрах та місцевих магазинах міста неодноразово згадувались у засобах масової інформації.

Письмові пояснення щодо розграбування магазину у м. Мелітополь також надані свідком, Клочко Оленою Борисівною.

01.06.2022 позивач повідомив Національну поліцію України про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення.

01.04.2022 магазин позивача у м. Мелітополь був офіційно закритий на підставі Наказу №65/04-00/22 від 01.04.2022.

Позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Мелітополь, становить 3 097 735,00 грн.

На підставі договору суборенди №ІСГ-18/837 від 21.12.2020 позивач використовував нежитлове приміщення площею 1 127,00 кв.м., розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Халаменюка, будинок 7, з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк оренди - до 30.11.2023.

27.06.2022, внаслідок прямого ракетного удару по будівлі ТЦ «АМСТОР» за адресою: м. Кременчук, вул. Халаменюка, 7, торговий центр був знищений повністю, що підтверджується Актом про пожежу від 28.06.2022 та відповідними відео, фото.

Внаслідок цієї трагедії загинули 29 людей та постраждали 66 осіб, у тому числі співробітники позивача.

04.07.2022 за фактом знищення будівлі Кременчуцькою районною військовою адміністрацією Полтавської області складено Форму щодо зруйнованого об`єкту.

рф визнала за собою цей ракетний удар по м. Кременчуку, зазначивши, що метою ураження була військова ціль.

27.06.2022 за фактом порушення законів та звичаїв війни з боку збройних сил рф внесений відповідний запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження №0000102.

01.07.2022 магазин позивача у м. Кременчук був офіційно закритий на підставі Наказу №133/04-00/22 від 01.07.2022.

Позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Кременчук, становить 26 848 711,00 грн.

На підставі договору суборенди №74803 від 01.06.2020 позивач використовував нежитлове приміщення площею 540,0 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, м, Ірпінь, вул. Соборна, 160В, з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк суборенди - по 30.04.2023.

Вже 24.02.2022 місто Ірпінь опинилося на шляху найбільш масованого наступу збройних сил рф на місто Київ.

У період з 27.02.2022 до 31.03.2022 місто потрапило під окупацію армією рф.

Лише 01.04.2022, після того, як рф вивела свої війська із Київської 7 області, позивач отримав доступ до міста та до свого магазину.

01.04.2022 магазин позивача у м. Ірпінь був офіційно закритий на підставі Наказу №65/04-00/22 від 01.04.2022.

Більше 70% усіх будівель у місті Ірпінь були пошкоджені або повністю зруйновані.

Пошкодженим виявився і торговий центр, в якому розміщувався магазин позивача: частина будівлі була зруйнована, частина будівлі - згоріла.

Факт пограбування магазину позивача розслідується органами Національної поліції України.

Після звільнення та повернення міста під контроль українських органів влади позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Ірпінь, становить 11 790 749,00 грн.

На підставі договору суборенди №02/06/2021 від 01.11.2021 позивач використовував нежитлове приміщення площею 762,0 кв.м., розташоване за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, просп. Миру (Леніна), буд. 149 (торговий центр «АМСТОР»), з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк суборенди - по 31.12.2023.

З 24.02.2022 під час військової агресії з боку рф місто Маріуполь протягом трьох місяців було в оточенні ворожих військ, місто весь час перебувало під ударом ворожої артилерії та авіації, на території міста Маріуполь відбувались вуличні бої.

Окупація міста супроводжувалась численними фактами проникнення до приміщень магазинів та вчиненням відкритого розкрадання майна.

Зрештою, внаслідок численних бомбардувань міста збройними силами рф, торгівельний центр «АМСТОР», в якому знаходився магазин позивача, був знищений з усім наявним майном і товарами.

Маріупольська міська територіальна громада була включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), який було затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року №75.

Із соціальних мереж та засобів масової інформації було встановлено факт розграбування магазину та його подальшого знищення під час обстрілів, з усім наявним майном у приміщенні у м. Маріуполь;

Позивач звернувся з відповідною заявою про вчинення злочину.

01.04.2022 магазин позивача у м. Маріуполь був офіційно закритий на підставі Наказу №65/04-00/22 від 01.04.2022.

Позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Маріуполь, просп. Миру (Леніна), буд. 149, становить 11 450 610,00 грн.

На підставі договору оренди нерухомого майна №39/1/05-20 від 26.05.2020 позивач використовував нежитлове приміщення площею 1 170,0 кв.м., розташоване за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, Запорізьке (Володарське) шосе, будинок 2 (торговий центр «ПортCity»), з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк оренди - 35 місяців з дати підписання акта прийому-передачі (до 01.05.2023).

З 24.02.2022 під час військової агресії з боку рф місто Маріуполь протягом трьох місяців було в оточенні ворожих військ, місто весь час перебувало під ударом ворожої артилерії та авіації, на території міста Маріуполь відбувались вуличні бої.

Окупація міста супроводжувалась численними фактами проникнення до приміщень магазинів та вчиненням відкритого розкрадання майна.

Зрештою, внаслідок численних бомбардувань міста збройними силами Російської Федерації, торгівельний центр, в якому знаходився магазин позивача, був знищений з усім наявним майном і товарами

Як було зазначено вище, Маріупольська міська територіальна громада була включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), який було/ затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово і окупованих територій України 25 квітня 2022 року №75.

Із соціальних мереж та засобів масової інформації було встановлено факт розграбування магазину та його подальшого знищення під час обстрілів, з усім наявним майном у приміщенні у м. Маріуполь.

01.06.2022 позивач повідомив Національну поліцію України про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення.

01.04.2022 магазин позивача у м. Маріуполь був офіційно закритий на підставі Наказу №65/04-00/22 від 01.04.2022.

Позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Маріуполь, Запорізьке шосе, 2, становить 16 271 865,00 грн.

На підставі договору оренди приміщення №81373 від 01.02.2022 позивач використовував нежитлове приміщення площею 1 400,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Залаегерсег, №18 (торговий центр «ФАБРИКА»), з метою організації роздрібної торгівлі побутовою технікою та електронікою. Строк оренди - до 28.02.2022.

Вторгнення російських військ на територію Херсонської області відбулося вже 24.02.2022 з боку Автономної республіки Крим.

Херсонська область та м. Херсон опинилася під авіаційними та артилерійськими ударами збройних сил рф.

У зв`язку з наступом російської армії на околицях міста Херсон, вже з 24.02.2022 року Торговий центр «ФАБРИКА» та магазин «COMFY» припинили свою роботу.

З 01.03.2022 місто опинилося в окупації.

Слід зазначити, що на початку окупації з окремими працівниками магазину з числа місцевих жителів, які залишились на окупованій території, позивач мав зв`язок.

Від них, а також із джерел масової інформації надійшла інформація про виникнення пожежі у торгівельно-розважальному центрі, в якому розміщувався магазин «COMFY», а також про обстріл армією рф спеціального транспорту пожежної служби яка їхала на виклик до вказаного торгівельного центру, що в результаті призвело до неможливості ліквідації пожежі на цьому об`єкті.

Товариство повідомило поліцію про злочин, внаслідок якого було знищено та пошкоджено майно у магазині.

01.04.2022 магазин позивача у м. Маріуполь був офіційно закритий на підставі Наказу №65/04-00/22 від 01.04.2022.

Позивач провів інвентаризацію і надав суду низку документів, оформлених у результаті такої інвентаризації.

Відповідно до Звіту сума збитків, завдана магазину позивача у м. Херсон становить 36 213 132,00 грн.

Таким чином, внаслідок військової агресії рф та тимчасової окупації територій, на яких розташовані вказані вище об`єкти, позивач був змушений припинити роботу вказаних магазинів, оскільки це створювало загрозу життю персоналу та призвело до неможливості використання магазинів роздрібної торгівлі в зоні ведення бойових дій.

Припинення роботи магазинів, зокрема з березня-квітня 2022 року, підтверджено відповідними наказами про закриття магазинів, відповідно до умов яких робота кожного об`єкту припинена, як припинено нарахування орендної плати та інших платежів за договором.

Крім того, засвідченням неможливості користування нежитловими приміщеннями з метою організації роздрібної торгівлі для Товариства внаслідок форс-мажорних обставин, а саме військової агресії рф проти України, є відповідні сертифікати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), копії яких надані позивачем.

Слід зазначити, що за кожним фактом руйнування магазинів Товариства та знищення майна, товарно-матеріальних цінностей, товару внаслідок збройної агресії рф, позивач звертався з заявами про вчинення кримінального правопорушення.

Органами досудового розслідування позивача визнано потерпілою стороною у кримінальних провадженнях, про що прийняті відповідні постанови, копії яких долучені до матеріалів справи.

За результатом проведеної оцінки станом на 31.12.2022 (дата оцінки збитків) вартість матеріального збитку та упущеної вигоди складають 217 539 810,00 грн, з яких матеріальні збитки у розмірі 176 110 073,00 грн та упущена вигода у розмірі 41 429 737,00 грн.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Частина перша статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Міжнародно-правові норми про юрисдикційний імунітет держави уніфіковано у двох конвенціях: Європейській конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи 16.05.1972, та Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02.12.2004.

Як Європейська конвенція про імунітет держав 1972 року (стаття 11), так і Конвенція ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року (стаття 12) передбачають, що Договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої Договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду.

Відповідно до частини першої статті 11 Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму, ратифікованої Верховною Радою України 31.07.2006, Україна вживає таких заходів, які можуть бути необхідними для ефективного, пропорційного й такого, що відраджує, покарання за злочини тероризму.

Згідно зі статтею 13 Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму Україна зобов`язана вжити необхідних заходів для захисту й підтримки жертв тероризму, здійсненого на території України.

Відповідно до частини четвертої статті 8 Міжнародної конвенції про боротьбу з фінансуванням тероризму ратифікованої Верховною Радою України 12.09.2002 Україна має зобов`язання щодо створення механізмів компенсації жертвам злочинів тероризму. У той же час, відсутність спеціального визначеного державою механізму компенсації (захисту порушеного права) не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими законом, у тому числі шляхом звернення до суду.

Тож застосування судового імунітету російської федерації та відмова у розгляді по суті позову у цій справі означала би порушення Україною своїх міжнародно-правових зобов`язань відповідно до згаданих Конвенцій щодо боротьби з тероризмом (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12.10.2022 у справі №463/14365/21).

Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення нею державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

У своїй постанові від 14.04.2022 у справі №308/9708/19 Верховний Суд дійшов висновку, що на російську федерацію не поширюється судовий імунітет, оскільки "вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено в Статуті ООН". Зокрема, Верховний Суд зазначив, що "такими діями Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих статтею 2 Статуту ООН, та грубо порушила гарантоване нормами міжнародного права право власності позивача".

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №990/80/22, російська федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії.

Згідно з частиною першою статті 1 Статуту ООН Організація Об`єднаних Націй переслідує ціль підтримувати міжнародний мир і безпеку і з цією ціллю вживати ефективні колективні заходи для попередження та усунення загрози світу й актів агресії чи інших порушень миру, і проводити мирними засобами, відповідно до принципів справедливості і міжнародного права, залагодження чи вирішення міжнародних спорів чи ситуацій, які можуть призвести до порушення миру.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, російську федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Крім того, аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень у геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав російську федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засудила військову агресію російської федерації проти України, вимагає від російської федерації припинення військових дій, у тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Проте, станом на час розгляду цієї справи російська федерація не виконала приписів (вимог) ані Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022, ані наказу Міжнародного суду ООН від 16.03.2022, та продовжує військову агресію проти України та військові злочини проти цивільного населення та цивільних об`єктів у порушення норм міжнародного права, зокрема Статуту ООН, Женевських Конвенцій 1949 року та Додаткового протоколу I 1977 року до них.

Враховуючи те, що: предметом позову у цій справі є відшкодування збитків, завданих збройною агресією рф проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН, суд дійшов висновку, що судовий імунітет російської федерації у цьому випадку на спірні правовідносини не поширюється.

Звернення Товариства до українського суду наразі є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто не заперечувало б саму сутність такого права.

Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №428/11673/19, від 18.05.2022 у справі №760/17232/20-ц, від 12.10.2022 у справі №463/14365/21, від 12.10.2022 у справі №463/14366/21.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Таким чином, оскільки подія, яка стала підставою для вимог Товариства про відшкодування збитків, мала місце на території України, то застосовним матеріальним законом при розгляді цього спору є матеріальний закон України.

Згідно з Положенням про Міністерство юстиції рф, яке затверджено указом президента від 13 жовтня 2004 року №1313, основними завданнями Міністерства юстиції російської федерації є, зокрема, забезпечення в межах своїх повноважень представництва і захисту інтересів рф в судах іноземних держав і міжнародних судових (арбітражних) органах, включаючи Європейський Суд з прав людини і Суд Євразійського економічного розвитку.

За таких обставин, Міністерство юстиції рф у цьому випадку є тим компетентним органом, який уповноважений здійснювати повноваження щодо представництва і захисту інтересів рф в межах цього спору.

Згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану недоговірну (деліктну) шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 ГК України).

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Водночас зі змісту частини другої статті 1166 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає в тому, що наявність вини заподіювача шкоди не підлягає доведенню позивачем, а саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Відповідно до частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №326 було затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, починаючи з 19.02.2014.

Згідно з пунктом 5 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії Російської Федерації, які є додатком до вказаного вище порядку, оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи. Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

До матеріалі справи долучено Звіт, що підтверджує розмір матеріальної шкоди (упущеної вигоди та реальних збитків), яка була завдана позивачу відповідачем.

Оскільки Товариством доведено та підтверджено наявність всіх елементів складу господарського правопорушення належними, достовірними, допустимими та вірогідними доказами, то позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позов слід задовольнити повністю.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача у розмірі 847 840,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, а саме:

- 200 000,00 грн витрат на проведення незалежної оцінки вартості завданих матеріальних збитків та упущеної вигоди;

- 24 700,00 грн витрат на оплату послуг з перекладу позовної заяви та додатків до неї на російську мову з нотаріальним посвідченням такого перекладу;

- 332,10 грн на поштове відправлення позовної заяви відповідачу.

Частиною першою статті 123 ГПК України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 123 ГПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Слід зазначити, що позивач подав докази понесення судових витрат разом з позовною заявою.

Відповідно до частини першої статті 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Товариство документально підтвердило понесення ним витрат на проведення незалежної оцінки, на оплату послуг з перекладу позовної заяви та додатків до неї на російську мову з нотаріальним посвідченням такого перекладу та на поштове відправлення позовної заяви відповідачу, надавши копії відповідних договорів, платіжних інструкцій тощо.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат, пов`язаних з проведенням незалежної оцінки вартості завданих матеріальних збитків та упущеної вигоди, витрат на оплату послуг з перекладну позовної заяви та додатків до неї на російську мову з нотаріальним посвідченням такого перекладу та на поштове відправлення позовної заяви відповідачу.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача - держави Російської федерації в особі Міністерства юстиції Російської федерації (119991, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, 14, код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМФІ ТРЕЙД" (49100, Дніпропетровська область, м. Дніпро, бульвар Слави, 6-Б, к. 413, код 36962487) 176 110 073 (сто сімдесят шість мільйонів сто десять тисяч сімдесят три) грн 00 коп. матеріального збитку, 41 429 737 (сорок один мільйон чотириста двадцять дев`ять тисяч сімсот тридцять сім) грн 00 коп. упущеної вигоди, 200 000 (двісті тисяч) грн 00 коп. витрат на проведення незалежної оцінки вартості завданих матеріальних збитків та упущеної вигоди, 24 700 (двадцять чотири тисячі сімсот) грн 00 коп. витрат на оплату послуг з перекладу позовної заяви та додатків до неї на російську мову з нотаріальним посвідченням такого перекладу та 332 (триста тридцять дві) грн 10 коп. витрат на поштове відправлення позовної заяви відповідачу.

3. Стягнути з відповідача - держави Російської федерації в особі Міністерства юстиції Російської федерації (119991, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, 14, код ) на користь Державної судової адміністрації України (00020, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код 26255795) 847 840 (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 17.09.2025.

Суддя О.Г. Удалова