ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"16" вересня 2025 р. Справа № 916/1790/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Букарова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву (вх. суду № 2-1396/25 від 08.09.2025) товариства з обмеженою відповідальністю "АСАТ" про ухвалення додаткового рішення, у справі
про стягнення 2471830,51 грн.
За участю представників сторін:
від позивача - не з`явився;
від відповідач - не з`явився..
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.09.2025 позов задоволено частково.

Крім того, позивач в позовній заяві відповідно до вимог ст. 162 ГПК України зазначив, що орієнтовний розмір його витрат на правничу допомогу становить 20000,00 грн.

08 квітня 2025 року до Господарського суду Одеської області від товариства з обмеженою відповідальністю "АСАТ" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. № 2-1396/25), в якій заявник просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТРЕЙД ЛЛС" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АСАТ" понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 09.09.2025 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "АСАТ" про ухвалення додаткового рішення (вх. суду № 2-1396/25 від 08.09.2025) у справі № 916/1790/25 призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.09.2025 о 09:30 год., із повідомленням учасників справи про судове засідання (явка учасників справи у судове засідання не є обов`язковою).

У призначене судове засідання 16.09.2025 представники сторін не з`явились.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення заяви та явка сторін у справі не була визнана судом обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість здійснити розгляд заяви без участі представників сторін.

У судовому засіданні 16.09.2025 судом ухвалено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З матеріалів справи слідує, що представником позивача є адвокат Антощук Аліна Олександрівна.

На підтвердження повноважень адвоката надано довіреність від 01.04.2025 (т. 1, а.с. 29).

Також матеріали справи свідчать, що 01.04.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю "АСАТ" (надалі замовник) і Антощук Аліною Олександрівною (надалі виконавець) був укладений договір про надання юридичних послуг №2025/4 (надалі Договір) (т.1, а.с. 155-156), відповідно до умов якого, виконавець зобов`язується надати за мовнику юридичні послуги, а замовник зобов`язується прийняти такі юридичні послуги та сплатити їх вартість в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до умов п. 1.2. Договору під юридичними послугами за цим Договором розуміється здійснення правовідносин, що виникли між замовником (як постачальником) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТРЕЙД ЛЛС" (як покупцем) за договором поставки № 15012025 від 15 січня 2025 року, напрацювання правової позиції в питанні захисту інтересів замовника у таких правовідносинах, підготовка необхідних заяв, вимог, претензій та інших звернень до ТОВ "ТЕКСТРЕЙД ЛЛС", підго товка й пред`явлення позову про стягнення заборгованості, представлення інтересів замовника під час судового розгляду відповідної судової справи судом першої інстанції (у разі необхідності звернення до суду за вирішенням спору).

Відповідно до умов п. 4.1. Договору вартість юридичних послуг, що вказані в пункті 1.2. цього Договору та які надаються вико навцем за цим Договором, становить 20000,00 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок без врахування ПДВ, оскільки виконавець не є платником ПДВ.

Згідно умов п. 7.1. Договору він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами всіх зобов`язань, передбачених цим Договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами частин 3-5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 ГПК України.

Відповідно до частин 4, 8 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження обставин щодо понесення судових витрат на правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне або майбутнє здійснення таких витрат учасником справи.

Поряд з цим у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПУ України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

З доказів наявних в матеріалах справи слідує, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу з розгляду справи в господарському суді, надано: Договір про надання юридичних послуг № 2025/4 від 01.04.2025, платіжну інструкцію № 1834 від 05.05.2025, довіреність від 01.04.2025, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю.

Аналізуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем докази підтверджують співмірність наданих адвокатом послуг, складності справи, часу витраченого адвокатом на виконання відповідних послуг та виконання робіт, тобто понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн, є доведеним і обґрунтованими

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи, що позивачем доведено та документально підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката по цій справі в розмірі 20000,00 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "АСАТ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТРЕЙД ЛЛС" (65026, М. Одеса, вул. Жуковського, буд. 15, офіс 302; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АСАТ" (04136, м. Київ, вул. Стеценка, буд. 6, офіс 506, ) 20000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 18.09.2025.

Суддя Нікітенко С.В.