ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Справа № 924/888/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Новак С.Я.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: Лисич О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.05.25р. у справі №924/888/24, ухвалене суддею Заярнюк І.В., повне рішення складено 02.06.25р.

за позовом Летичівської селищної ради Хмельницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Летичів Агро

про розірвання договору оренди №2 від 28.12.2018р.

До Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Летичівської селищної ради Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Летичів Агро» про розірвання договору оренди №2 від 28.12.2018р.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025р. позов задоволено. Розірвано Договір оренди землі №2 укладений 28.12.2018р. між Летичівською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0090. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" на користь Летичівської селищної ради Хмельницької області 3 028,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025 у справі №924/888/24. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Летичівської селищної ради Хмельницької області відмовити в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

Оскільки апеляційна скарга надійшла без матеріалів справи, суд апеляційної інстанції витребував матеріали справи у Господарського суду Хмельницької області.

07.07.2025 матеріали справи надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Летичів Агро на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025р. у справі №924/888/24, розгляд апеляційної скарги призначено на 30.07.2025 р. об15:30 год.

14.07.2025 р. до суду апеляційної інстанції від Летичівської селищної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2024 р. по справі №924/888/24 без змін.

21.07.2025р. в системі "Електронний суд" була сформована заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2025 р. заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" - Гелетій Ірини Ігорівни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/888/24 - задоволено.

29.07.2025р. в системі "Електронний суд" була сформована заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 р. заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" - Лисич Олександра Володимировича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/888/24 - задоволено.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.07.2025 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на "11" вересня 2025 р. о 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).

10.09.2025 р. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від Летичівської селищної ради, в якому позивач просить розглядати справу, яка призначена на 11.09.2025 р. без участі.

В судовому засідання представник відповідача підтримали доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті спору, стверджує що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції

Суд першої інстанції у рішенні наголосив на тому, що зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач довів наявності у нього порушеного права, а саме розгляду звернення громадян про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо організації території земельної ділянки з кадастровим номером :076003:0090 з метою виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), з приводу чого судом першої інстанції зроблено висновок про обґрунтованість таких тверджень.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" в апеляційній скарзі вказує на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, висновки якого є неповними та такими, що не відповідають обставинам справи, а саме рішення прийняте з невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано всі обставини, необхідні для повного та всебічного вирішення спору, при помилковому встановленні інших обставин, та невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що існування орендних правовідносин на підставі Договору оренди перешкоджають розгляду позивачем звернення громадян про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо організації території земельної ділянки з кадастровим номером :076003:0090 з метою виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

При цьому позивачем вже здійснено розгляд звернення громадян про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо організації території земельної ділянки з кадастровим номером :076003:0090 з метою виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), що підтверджується Рішенням позивача № 45 від 05.07.2024 року.

Скаржник акцентує свою увагу на тому, що відповідно до п.п.5 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України на час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином законом прямо встановлено заборону на надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Водночас, перебування земельної ділянки в оренді не є перешкодою для формування земельних ділянок та реєстрації права власності власників паїв.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що на адресу відповідача не надходило жодних заяв від фізичних осіб з приводу реалізації права власності на паї.

Таким чином, позивачем не доведено, а судом першої інстанції помилково встановлено порушене право.

Відтак, при розгляді даної справи та винесенні оскаржуваного рішення судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме стосовно підстав для розірвання договору оренди землі.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, Летичівська селищна рада у відзиві зазначає, що вимоги відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не визнаються повністю. Позивач стверджує, що рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Розпорядженням Летичівської районної державної адміністрації від 28.12.2018р. №488/2018-затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості ТОВ "Летичів Агро", на земельні ділянки із земель спільної сумісної власності громадян (невитребувані та нерозподілені земельні ділянки (паї)) за межами населених пунктів, Летичівський район, Хмельницька область, на території Ялинівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Надано ТОВ "Летичів Агро" земельні ділянки, згідно додатку, із земель спільної сумісної власності громадян (невитребувані та нерозподілені земельні частки (паї)), за межами населеного пункту Летичівський район, Хмельницька область, на території Ялинівської сільської ради, в оренду на строк до моменту оформлення громадянами своїх прав на дані земельні ділянки, але не більше 10 (десять) років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

28 грудня 2018 року на підставі вищевказаного розпорядження відповідачем було укладено з Летичівською районною державною адміністрацією (надалі - Орендодавець) договір оренди землі № 2 від 28.12.2018 року.

Відповідно до п.1.1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерозподілену (невитребувану) земельну ділянку (земельну частку (пай)) сільськогосподарського - призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Ялинівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області.

В оренду передається Земельний пай розміром 26,5 га, у тому числі ріллі - 26,5 га (п. 2.1 договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що його укладено строком на 10 (десять) років до моменту отримання власником Земельного паю (його спадкоємцем) державного акту (Свідоцтва) на право власності на земельну ділянку/реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства. Право оренди Земельного паю реєструється відповідно до законодавства. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У разі поновлення договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення Земельного паю: землі сільськогосподарського призначення (п. п. 5.1, 5.2 Договору).

Згідно з п.6.1 Договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту відведення.

За умовами п. 6.2 Договору передача Земельного паю Орендарю здійснюється за актом його приймання-передачі після підписання цього Договору сторонами.

У п. 12.1 Договору зазначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

За умовами п. 12.4 Договору його дія припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження Земельного паю, яке істотно перешкоджає його використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п. 12.5 договору).

Згідно з п. 12.6 Договору реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення цього договору

Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 28.12.2018 року Орендодавець передав, а Орендар прийняв земельну ділянку кадастровий номер :07:003:0090 загальною площею 26,500 гектара, розташовану за межами с.Ялинівка, Хмельницького району, Хмельницької області.

26.04.2023 року позивачем було направлено на адресу відповідача Лист №1231 про погодження розірвання Договору оренди.

Необхідність такого розірвання обґрунтовувалась тим, що до Летичівської селищної ради надійшли заяви громадян - власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колишньої КСП "ім.Шевченко" на території Летичівської об`єднаної територіальної громади та виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості).

В подальшому, 15.05.2024 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про розірвання договору №2 оренди землі від 28.12.2018 №1569.

В даній претензії позивач зазначив, що з метою поділу земельної ділянки та реалізації права власників сертифікатів на право на земельні частки (паї) необхідно розірвати Договори оренди.

05.07.2024 року Летичівською селищною радою прийнято рішення №45 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) у розмірі середньої частки (паю із земель сільськогосподарського призначення КСП імені Шевченка з земельної ділянки площею 26,5000 га (кадастровий номер :07:003:0090) - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01), розташованої за межами с. Вербка, Хмельницького району, Хмельницької області.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Летичів Агро надано відповідь на вищевказані звернення Летичівської селищної ради листами від 26.04.2024 р. №79, від 06.09.2024 р. №233.

У відповідях Товариство з обмеженою відповідальністю „Летичів Агро вказало на те, що діючий Договір не перешкоджає власникам земельних ділянок скористатися своїм правом на виділ земельних ділянок в натурі (на місцевості). Оскільки, земельні ділянки не виділені в натурі (на місцевості) та оформлення права власності не відбулося, то ТОВ «Летичів Агро» має право користуватися земельними ділянками відповідно до умов Договору оренди земельної ділянки.

Водночас, Летичівська селищна рада у направлених відповідачу претензіях повідомила, що у разі не виконання вимог даної претензії або залишення претензії без відповіді, селищна рада звернеться до суду про розірвання договору оренди №2 від 28.12.2018р.

Враховуючи вище викладене, Летичівська селищна рада звернулася до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Летичів Агро» про розірвання договору оренди №2 від 28.12.2018р.

4.Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати, зокрема, з договорів та інших правочинів, інших юридичних фактів, настання або ненастання певної події.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підстави для зміни або розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним у частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тож іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Частина 1 статті 27 Закону «Про оренду землі» передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до частини 6 статті 32 цього Закону перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом позовних вимог у цій справі є вимоги позивача про розірвання договору оренди землі.

З матеріалів справи вбачається, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вважав, що існування орендних правовідносин на підставі Договору оренди перешкоджають розгляду позивачем звернення громадян про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо організації території земельної ділянки з кадастровим номером :076003:0090 з метою виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Апеляційний суд, не погоджуючись з указаним висновком, зазначає наступне.

Частина 1 статті 93 ЗК України визначає право оренди земельної ділянки як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У спірних правовідносинах відповідно до укладеного договору №2 від 28.12.2018 року предметом оренди є земельний пай розміром 26,5 га з кадастровим номером :076003:0090, який згідно п.3.1 договору передається в оренду на 10 років до моменту отримання власником земельного паю (його спадкоємцем) права власності на земельний пай та реєстрації цього права у встановленому законодавством порядку.

Враховується , що відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк, визначений у договорі оренди земельної ділянки, але не довше, до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності.

Одночасно з цим, відповідно до ч. 5 ст. 31 Закону України Про оренду землі особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Згідно з приписами ч.3 ст. 148-1 Земельного кодексу України особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Таким чином, перебування земельного паю в оренді не перешкоджає власнику (спадкоємцю) реалізувати законне право і набути у власність земельну ділянку. При цьому законодавством передбачено правовий наслідок у вигляді припинення права оренди на ту частину земельного паю, на яку оформлено право власності.

Як вбачається із матеріалів справи, Летичівською селищною радою здійснено розгляд звернень громадян про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо організації території земельної ділянки з кадастровим номером :076003:0090 з метою виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), що підтверджується Рішенням Позивача №45 від 05.07.2024 року.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково застосовані положення матеріального права, враховуючи наступне.

Обґрунтовуючи вимогу про розірвання договору оренди , позивач посилається на положення статті 32 Закону України "Про оренду землі", згідно з якими на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Щодо підстав та правової процедури розірвання договору оренди земельної ділянки слід враховувати положення ст. 651 ЦК України, статей 30 та 31 Закону України "Про оренду землі", за змістом яких зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір оренди землі припиняється з підстав, наведених у частині першій статті 31 Закону України "Про оренду землі", також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачається , що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонам обов`язків, передбачених статтями 24, 25 вказаного Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про оренду землі" Орендар земельної ділянки зобов`язаний: - приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди; - виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; - дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, водного фонду; 5 - у п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору оренди до відповідного податкового органу, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також відповідному територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; - у разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом використовувати водний об`єкт відповідно до вимог водного законодавства України; - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт; - виконувати встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки.

Досліджений апеляційним судом договір оренди земельного паю відповідно до п. 9.4 Договору встановлює, що Орендар зобов`язаний: - своєчасно вносити орендну плату за користування Земельним паєм; - використовувати Земельний пай за його цільовим призначенням згідно з цим Договором; - дотримуватися по відношенню до Земельного паю режиму використання земель сільськогосподарського призначення у відповідності з вимогами чинного законодавства України; - повернути орендований Земельний пай після закінчення оренди, якщо інше не передбачено цим Договором або не погоджено сторонами у письмовій формі.

За загальними положеннями ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) не допускати випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; з) обкошувати (з прибиранням скошеного) та оборювати земельні ділянки, прилеглі до торфовищ, полезахисних лісових смуг, луків, пасовищ, ділянок із степовою, водно-болотною та іншою природною рослинністю, у смугах відведення автомобільних доріг і залізниць.

За результатами апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин щодо порушення орендарем тих обов`язків, які встановлені для нього законом та договором.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 26,5000 та кадастровий номер :07:003:0090 перебуває в оренді відповідача на підставі діючого договору оренди, а орендар виконує свої зобов`язання в повному обсязі.

Як вже зазначалось, договір оренди землі №2 від 28.12.2018 р. був укладений між відповідачем та Летичівською районною державною адміністрацією Хмельницької області строком на 10 (десять) років до моменту отримання власником Земельного паю (його спадкоємцем) державного акту (Свідоцтва) на право власності на земельну ділянку/реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства (п. 3.1. Договору).

Після припинення дії Договору у зв`язку з отриманням власником Земельного паю (його спадкоємцем) державного акту (Свідоцтва) на право власності на земельну ділянку/реєстрації права власності згідно чинного законодавства, Орендар повертає Орендодавцеві або власнику земельної ділянки, після збору урожаю, Земельний пай у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав його в оренду, за винятком випадків погіршення стану Земельної ділянки не з вини Орендаря (п. 7.2 Договору).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право оренди на невитребувані (нерозподілені) земельні ділянки, надані в оренду органами державної влади, органами місцевого самоврядування, здійснюється без державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація припинення права оренди на невитребувані (нерозподілені) земельні ділянки проводиться без подання відповідної заяви заявниками одночасно з державною реєстрацією права власності на відповідну земельну ділянку.

Таким чином, Договір, відповідно до чинного законодавства, передбачає підставу, час та спосіб, у який він може бути достроково припинений, а не розірваний.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, не вчиняв жодних дій, які б перешкоджали позивачу або власникам земельних ділянок скористатися своїм правом на виділ земельних ділянок в натурі (на місцевості) та реєстрацію права власності на такі земельні ділянки.

Також колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не обґрунтовано, а судом першої інстанції не встановлено обставин неможливості виготовлення та затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток паїв у розмірі середньої частки (паю) з земельної ділянки площею 26,5000 га кадастровий номер :07:003:0090.

Позивач вважає, що перешкодою для оформлення права власності на земельний пай є договір оренди землі №2 від 28.12.2018 р., посилаючись на норми статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки Летичівська районна державна адміністрація у 2019 році передала в оренду відповідачу не сформовані земельні ділянки, а масив земель загальною площею 26,5000 га, а відтак на думку позивача договір не відповідає законодавству.

Невідповідність договору вимогам закону, у відповідності до норм статей 203, 215 ЦК України, є підставою для визнання такого договору недійсним, проте вимога про це позивачем не заявлена.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що договір оренди землі №2 від 28.12.2018 р. є дійсною перешкодою для виготовлення та затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток паїв у розмірі середньої частки (паю) з земельної ділянки площею 26,5000 га кадастровий номер :07:003:0090.

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що позов поданий за відсутності підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, передбачених законом та договором, що порушує права орендаря земельної ділянки, якому відповідно до частини 1 статті 27 Закону «Про оренду землі» таке право гарантується.

Одночасно з цим вбачається, що наявність діючого договору оренди земельної ділянки не є перешкодою для оформлення права власності на таку земельну ділянку для осіб, які мають право отримати у власність земельний пай у межах орендованої ділянки.

Загалом щодо підстав заявленого позову колегія суддів відзначає, що стаття 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина 1 статті 16 гарантує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 стаття 2 Господарського кодексу України визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Виходячи зі змісту наведених положень, позов до господарського суду подається особою, яка вважає порушеним, оспореним або не визнаним своє законне право або інтерес, при цьому обов`язок довести наявність цього порушеного права покладається на позивача.

Аналіз наведених позивачем підстав позову дає підстави стверджувати, що позов стосується неможливості реалізації права власності на земельні паї певного кола фізичних осіб, у зв`язку з чим позивач вимагає розірвати договір оренди землі з відповідачем. Разом з цим відсутнє будь-яке обґрунтування , в чому полягають порушені права самого позивача , оскільки об`єктом спору є земельний пай, який перебуває у розпорядженні позивача тимчасово до моменту оформлення прав власності фізичних осіб, оскільки з вступом у дію 01.01.2019 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» розпорядником земельних паїв є місцеві ради.

Верховний Суд у своїй практиці багаторазово наголошував, що відсутність порушеного права позивача унеможливлює задоволення позову. У постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 об`єднана палата КГС ВС зазначала, що порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Подібний висновок міститься також у постанові КГС ВС від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20.

Апеляційний суд вважає, що право позивача розпоряджатися земельними паями жодним чином не порушується, а права фізичних осіб щодо отримання у власність земельних ділянок, у разі їх порушення, мають захищатися за позовами цих фізичних осіб.

Відтак, за наслідками вивчення матеріалів справи та доводів апелянта, колегія суддів вбачає слушність аргументів щодо відсутності порушеного права позивача Летичівської селищної ради, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апелянт довів обґрунтованість своїх доводів і відсутність у даному випадку підстав для задоволення позовних вимог Летичівської селищної ради про розірвання договору оренди №2 від 28.12.20218.

Відтак, за вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин, встановлених при розгляді справи у їх сукупності та наданих доказів, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо законності і обґрунтованості, прийняте при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак наявні правові підстави для її задоволення.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Летичів Агро» наведено достатні та переконливі доводи, на підставі яких колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

А відтак, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області необхідно скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025 р. у справі №924/888/24 прийнято з порушенням норм матеріального права, не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали встановленню господарським судом, що призвело до помилкових висновків.

За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Летичів Агро» на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025 р. у справі №924/888/24 слід задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Летичів Агро на рішення господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025р. у справі №924/888/24 задоволити.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.05.2025 у справі №924/888/24 скасувати. Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову Летичівської селищної ради Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" про розірвання договору оренди №2 від 28.12.2018р. відмовити.

Стягнути з Летичівської селищної ради Хмельницької області (31500, Хмельницька область, Хмельницький район, селище Летичів, вул. Героїв Крут, 2/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" (31500, Хмельницька обл., Хмельницький район, селище Летичів, вул.Козацька, будинок 36, ) 4542 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Хмельницької області видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/888/24 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "19" вересня 2025 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.