СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Харків Справа № 922/1703/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.,

представники учасників справи не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради Харківської області (вх.№1828Х/1-43) на рішення Господарського суду Харківської області від 31.07.2025 (суддя А.М. Буракова, повний текст складено 11.08.2025) у справі №922/1703/25

за позовом Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради Харківської області, м. Люботин,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009", м. Харків,

про визнання договору закінченим та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Водопровідно-каналізаційне комунальне управління Люботинської міської ради Харківської області (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" (відповідач), у якій просило суд:

- визнати договір оренди транспортного засобу № 01/15 від 30.01.2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" та Водопровідно-каналізаційним комунальним управлінням Люботинської міської ради Харківської області, закінченим;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" вчинити дії щодо прийняття в повернення транспортного засобу марка ГАЗ 2705-434 ЗНГ, реєстраційний № НОМЕР_1 , рік випуску 2007, заводський № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , вартістю 56000,00 грн., переданого Водопровідно-каналізаційному комунальному управлінню Люботинської міської ради Харківської області в оренду за договором оренди № 01/15 від 30.01.2015 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 31.07.2025 по справі №922/1703/25 в задоволенні позову відмовлено повністю.

В обґрунтування вказаного рішення господарський суд зазначив наступне:

- Східним апеляційним господарським судом у постанові від 20.05.2025 у справі №922/1703/25 було встановлено, що строк дії договору оренди закінчився 31.12.2020, оскільки між сторонами додаткові угоди про продовження строку дії договору оренди на наступні роки не укладались, також було встановлено, що позивач взяті на себе зобов`язання за договором оренди виконав не належним чином, після припинення дії договору транспортний засіб не повернув, орендні платежі здійснював несвоєчасно, чим порушив умови п.4.2, п.5.1 договору оренди;

- оскільки строк дії договору оренди закінчився 31.12.2020, а вимога позивача про визнання договору оренди транспортного засобу № 01/15 закінченим не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, адже є вимогою про встановлення факту та не направлена на захист права (законного інтересу) позивача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про визнання договору оренди транспортного засобу № 01/15 закінченим; окрім того, в матеріалах справи відсутні докази повернення позивачем транспортного засобу за договором в технічно справному стані відповідачу (власнику майна) після закінчення строку дії договору оренди транспортного засобу №01/15; копія листа від 29.12.2020 № 501а; копія листа від 15.01.2021 № 15а; копія листа № 18 від 20.01.2025 року; копія акту від 23.01.2025 року; копія повідомлення від 29.01.2025 року; копія Акту від 27.03.2025 року, є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні докази відправлення позивачем відповідачу відповідних листів та повідомлення.

Водопровідно-каналізаційне комунальне управління Люботинської міської ради Харківської області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду 18.08.2025 з апеляційною скаргою, в якій просить суд:

1. Рішення Господарського суду Харківської області від 31.07.2025 року у справі №922/1703/25 скасувати.

2. Ухвалити нове рішення, яким позов Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради Харківської області за участі представника - адвоката Репетун К.В. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" про визнання договору оренди транспортного засобу №01/15 від 30.01.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" та Водопровідно-каналізаційним комунальним управлінням Люботинської міської ради Харківської області, закінченим; зобов?язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" вчинити дії щодо прийняття в повернення транспортного засобу марка ГАЗ 2705-434 ЗНГ, реєстраційний № НОМЕР_4 , рік випуску 2007, заводський № НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , вартістю 56000,00 грн., переданого Водопровідно-каналізаційному комунальному управлінню Люботинської міської ради Харківської області в оренду за договором оренди №01/15 від 30.01.2015 року - задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги заявник зазначає наступне:

- оскільки зобов`язання фактично не було виконано, а саме, предмет договору оренди не було повернуто з вини відповідача, позивач змушений звернутися до суду задля визнання договору закінченим та зобов`язання відповідача прийняти орендований автомобіль в повернення згідно з умовами договору;

- суд першої інстанції не обґрунтував, в чому полягає невідповідність заявленої позовної вимоги встановленим законом або договорам способам захисту прав; у справі №910/5410/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду констатувала, що суду дійшли правомірного висновку стосовно обґрунтованості позовних вимог в частині визнання договору продовженим;

- суд першої інстанції посилався на рішення у справі №922/1703/25, однак у цій справі було ухвалено лише те рішення, яке є предметом апеляційного оскарження, натомість у ЄДРСР є справа №922/4853/24, в якій позов було задоволено у повному обсязі та стягнуто кошти з Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради на користь ФОП Рижанкова А.В., однак у вказаній справі не встановлювалися обставини, які є предметом розгляду у справі №922/1703/25; рішення Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі №922/4853/24 було виконано апелянтом у повному обсязі на підтвердження зазначених обставин заявником додано до скарги витяг з АСВП.

Системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 20.08.2025 для розгляду справи №922/1703/25 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2025 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, витребувано у суду першої інстанції матеріали даної справи, встановлено строк відповідачу для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення вказаної ухвали. Призначено справу до розгляду на "17" вересня 2025 р. об 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

04.09.2025, тобто в межах установленого судом строку, відповідач через систему «Електронний суд» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у вимогах апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, залишити оскаржуване рішення без змін; судове засідання 17.09.2025 проводити без участі відповідача ТОВ "ХАРКІВ ЖИЛСЕРВІС 2009" та без участі його представника, на підставі наявних матеріалів та доказів у справі.

В обґрунтування відзиву вказаний учасник справи зазначає наступне:

- вимога позивача про визнання Договору оренди транспортного засобу №01/15 від 30.01.2015р. закінченим не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, адже є вимогою про встановлення факту;

- листи, на які посилався позивач, фактично не були направлені орендодавцю; у справі №922/4853/24 суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи не містять доказів направлення листів з вимогами та пропозиціями забрати автомобіль, на які посилається відповідач (квитанції поштового відділення тощо).

12.09.2025 позивач через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на тому, що ним було обрано правильний спосіб захисту своїх прав та інтересів, а також зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи позивача про те, що останній неодноразово звертався до відповідача з повідомленням про готовність повернути майно і те, що позивач приїздив за юридичною адресою місця знаходження відповідача з метою передання орендованого майна його власнику, в ході чого було з`ясовано, що відповідач там не знаходиться і встановити з ним контакт не видається можливим. На думку позивача, така бездіяльність зі сторони відповідача може свідчити про відсутність заінтересованості у поверненні майна з метою нарахування та стягнення неустойки з позивача, яка значно перевищує вартість самого транспортного засобу, що відображена в договорі оренди (позивач посилається на висновок, викладений у рішенні Господарського суду Харківської області від 17.02.2025 року у справі № 922/3680/24).

Позивач також зазначає, що 12.09.2025 ним було направлено на офіційну адресу відповідача лист-пропозицію забрати переданий в оренду автомобіль (скан-копію листа-пропозиції додано до відповіді на відзив).

16.09.2025 представник позивача, адвокат Репетун К.В. через систему «Електронний суд» подала клопотання (вх. №11023 від 17.09.2025), в якому просить відкласти судове засідання, призначене на 17.09.2025 року об 11 год. 30 хв., у зв`язку з неможливістю присутності у вказаному засіданні через перебування на лікарняному з догляду за дитиною (до клопотання додано докази на підтвердження відповідних обставин).

У судове засідання 17.09.2025 представники учасників справи не з`явилися.

Розглянувши клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частин 11 - 13 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17.09.2024 у справі № 917/827/22).

Однак позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у справі, не надав доказів неможливості вирішення спору в цьому судовому засіданні без участі його представника.

Колегія суддів також враховує, що явка представників учасників справи в судове засідання не визнавалася обов`язковою, окрім того, позивачем не надано доказів неможливості направлення в судове засідання іншого представника.

Тому, враховуючи, що правову позицію позивача викладено в апеляційній скарзі, а також у відповіді на відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради Харківської області в судовому засіданні у зв`язку з чим дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання представника позивача (вх. №11023 від 17.09.2025) про відкладення розгляду справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не скористався своїм процесуальним правом на участь представника в цьому судовому засіданні, у відзиві на апеляційну скаргу просив суд проводити судове засідання 17.09.2025 без участі його представника, на підставі наявних матеріалів та доказів у справі.

Тому, враховуючи, що, як було встановлено вище, явка представників учасників справи в судове засідання не визнавалася обов`язковою, а також з огляду на вищенаведені положення ч. 11 13 ст.270 ГПК України та на ті обставини, що учасники справи виклали свою правову позицію письмово, колегія суддів дійшла висновку про те, що неявка представників учасників справи у судове засідання 17.09.2025 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Стосовно наданої позивачем скан-копії листа-пропозиції від 12.09.2025, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Така обставина як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність (постанови Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №924/232/18, від 16.04.2024 у справі №922/331/23, від 29.05.2025 у справі № 922/4391/23 (922/2216/24) тощо).

Отже, оскільки оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області ухвалено 31.07.2025, а наданий позивачем лист-пропозиція датований 12.09.2025 суд апеляційної інстанції не враховує зазначений доказ у даному апеляційному провадженні.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, зазначає наступне.

01.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" (орендодавець) та Водопровідно-каналізаційним комунальним управлінням Люботинської міської ради (орендар) було укладено договір оренди транспортного засобу № 01/15 (надалі - договір оренди).

Відповідно до умов п.1.1. договору оренди, орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове оплатне володіння транспортний засіб автомобіль (майно), марка ГАЗ 2705-434 ЗНГ, реєстраційний № НОМЕР_1 , рік випуску 2007, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , загальною вартістю: 56000,00 грн.

За умовами п. 2.1. договору оренди майно, що орендується, буде використовуватися позивачем самостійно для своєї діяльності згідно з його цільовим призначенням.

Передача майна в оренду здійснюється за актом прийому-передачі, підписаним обома сторонами договору (п.3.1 договору оренди).

У розділі 4 договору оренди сторони погодили, що дія договору починається з 01.02.2015 та закінчується 31.12.2015. По закінченню строку договору відповідач взяв на себе зобов`язання передати майно орендодавцю в технічно справному стані згідно з актом прийому-передачі в термін - 14 днів, якщо не буде продовжена дія даного договору шляхом укладання додаткової угоди.

Відповідно до п. 5.1 договору оренди орендна плата встановлюється із розрахунку 2000,00 грн. за місяць оренди і сплачується до 10 числа поточного місяця.

Орендна плата сплачується орендодавцю згідно акту виконаних робіт (п. 5.2. договору оренди).

Згідно п. 7.2. договору оренди позивач взяв на себе зобов`язання своєчасно здійснювати орендні платежі.

01.02.2015 між сторонами було складено та підписано акт прийому-передачі транспортного засобу, відповідно до якого згідно з договором №01/15 від 01.02.2015 про оренду транспортного засобу орендодавець здав, а позивач прийняв наступне майно: автомобіль - ГАЗ 2705-434 ЗНГ, реєстраційний №AX3609BB, рік випуску - 2007, свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_6 , вартістю: 56000,00 грн.

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору оренди про продовження строку його дії та розмір орендної плати.

Так, додатковою угодою №3 від 01.01.2018 між сторонами погоджено, що орендна плата встановлюється із розрахунку 3000,00 грн. за місяць оренди за договором № 01/15 від 30.01.2015.

Відповідно до додаткової угоди №5 від 01.01.2020 сторони договору оренди дійшли згоди, що дія договору починається з 30.01.2015 та закінчується 31.12.2020.

02.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Рижанковим Антоном Валерійовичем (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, умовами якого передбачено, що первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає на себе (набуває) в повному обсязі право вимоги та стягнення усіх видів грошових (також пені, інфляційних втрат, 3 % річних, неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном після припинення дії договору), моральних та майнових вимог (також і право вимоги, отримання/передачі усього майна новим кредитором), що належить первісному кредиторові за всіма зобов`язаннями (також грошовими, майновими) за договором оренди транспортного засобу №01/15 від 30.01.2015 (основний договір), укладеного між первісним кредитором та боржником: Водопровідно-каналізаційне комунальне управління Люботинської міської ради.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, право власності на майно, що є предметом оренди, залишилося у ТОВ "Харків Жилсервіс 2009".

ФОП Рижанков А.В. звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом у справі № 922/4853/24 (а не № 922/1703/25, як помилково зазначено в оскаржуваному рішенні в даній справі), в якому просив стягнути з Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради суму основного боргу за договором оренди транспортного засобу № 01/15 від 30.01.2015 за оренду транспортного засобу у розмірі 54000,00 грн, збитки від інфляції у розмірі 2 274,56грн, 3% річних у розмірі 1050,00грн, неустойку у розмірі 288000,00грн (подвійна плата за безпідставне користування майном (автомобілем) за час прострочення строку дії договору).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.03.2025, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі № 922/4853/24, позов задоволено повністю.

Під час розгляду вказаної справи судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що оскільки між орендодавцем та орендарем додаткові угоди про продовження строку дії договору оренди на наступні роки не укладались, строк дії договору оренди закінчився 31.12.2020.

Окрім того, зазначеними судовими рішеннями у справі № 922/4853/24 встановлено, що Водопровідно-каналізаційне комунальне управління Люботинської міської ради взяті на себе зобов`язання за договором оренди виконало не належним чином, після припинення дії договору транспортний засіб не повернуло (незважаючи на те, що орендодавець звертався до орендаря з відповідною вимогою), орендні платежі здійснювало несвоєчасно, чим порушено умови п.4.2, п.5.1 договору оренди; судами також було зазначено, що матеріали справи не містять доказів направлення листів з вимогами та пропозиціями забрати автомобіль, на які посилається орендар (квитанції поштового відділення тощо).

15.05.2025 Водопровідно-каналізаційне комунальне управління Люботинської міської ради Харківської області (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" (відповідач), у якій просило суд:

- визнати договір оренди транспортного засобу № 01/15 від 30.01.2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" та Водопровідно-каналізаційним комунальним управлінням Люботинської міської ради Харківської області, закінченим;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" вчинити дії щодо прийняття в повернення транспортного засобу марка ГАЗ 2705-434 ЗНГ, реєстраційний № НОМЕР_1 , рік випуску 2007, заводський № Х, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , вартістю 56000,00 грн., переданого Водопровідно-каналізаційному комунальному управлінню Люботинської міської ради Харківської області в оренду за договором оренди № 01/15 від 30.01.2015 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 31.07.2025 по справі №922/1703/25 в задоволенні позову відмовлено повністю (з наведених вище підстав).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

За своєю правовою природою спірний договір є договором оренди транспортного засобу.

Частиною 1 ст.759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму транспортного засобу, за приписами ч.1 ЦК України, можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 799 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як уже зазначалося, судовими рішеннями у справі № 922/4853/24 встановлено, що строк дії договору оренди закінчився 31.12.2020. Вказана обставина, що є юридичним фактом, підтверджується також і матеріалами даної справи №922/1703/25.

Апелянт наполягає на задоволенні позовної вимоги про визнання спірного договору оренди закінченим, посилаючись на те, що у справі №910/5410/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду констатувала, що суду дійшли правомірного висновку стосовно обґрунтованості позовних вимог в частині визнання договору продовженим.

Проте, відповідно до змісту вищевказаної постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №910/5410/19, між сторонами у вказаній справі існував спір стосовно пролонгації договору (окрім того, Верховний Суд виснував, що суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачем права користування спірним об`єктом оренди з тих підстав, що зазначена вимога не є ефективним способом захисту порушеного права, оскільки не спроможна призвести до поновлення порушених прав позивача на продовження орендних правовідносин).

Натомість, у матеріалах даної справи №922/1703/25 відсутні докази наявності у ТОВ "Харків Жилсервіс 2009" будь-яких заперечень стосовно закінчення строку дії договору, також судовими рішеннями в іншій справі № 922/4853/24, що набрали законної сили, під час розгляду позову про стягнення коштів з орендаря було встановлено, що строк дії договору оренди закінчився 31.12.2020.

Відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин (такі висновки викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.07.2024 у справі № 916/2027/23).

Тому, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд обґрунтовано, із посиланням на ч.4 ст.75 ГПК України, на ст. 16 ЦК України, зазначив, що вимога позивача про визнання договору оренди транспортного засобу № 01/15 закінченим не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, адже є вимогою про встановлення факту та не направлена на захист права (законного інтересу) позивача.

В апеляційній скарзі заявником не мотивовано яким чином задоволення такої позовної вимоги призведе до поновлення прав позивача, які, на його думку, є порушеними.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ТОВ "Харків Жилсервіс 2009" вчинити дії щодо прийняття в повернення транспортного засобу марка ГАЗ 2705-434 ЗНГ, реєстраційний № НОМЕР_1 , рік випуску 2007, заводський № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , вартістю 56000,00 грн., переданого Водопровідно-каналізаційному комунальному управлінню Люботинської міської ради Харківської області в оренду за договором оренди № 01/15 від 30.01.2015 року колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Тобто, за змістом вказаної норми (з якою кореспондуються умови п.4.2 договору оренди щодо обов`язку орендаря по закінченню строку договору передати майно орендодавцю в технічно справному стані згідно з актом прийому-передачі в термін - 14 днів), повернення орендованого майна є обов`язком саме орендаря.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду) такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

Отже, на думку колегії суддів, заявляючи вимогу про зобов`язання орендодавця прийняти орендоване майно, орендар, у відповідності до ст.74 ГПК України, повинен надати докази на підтвердження тих обставин, що ним зі своєї сторони вжито всіх можливих заходів для виконання встановленого договором та законом обов`язку щодо повернення такого майна.

В апеляційній скарзі позивач посилався на направлення відповідачеві листів з вимогою прийняти майно, що було предметом договору оренди, а саме, листів від 29.12.2020 № 501а, від 15.01.2021 № 15а, № 18 від 20.01.2025. Проте, як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем не надано доказів направлення цих листів відповідачеві. Під час апеляційного провадження заявник скарги не спростував зазначених обставин.

Також апелянт вважає належними доказами на підтвердження своїх вимог акти від 23.01.2025 та від 27.03.2025, копії яких додано до позову.

Дослідивши вказані докази, колегія суддів встановила, що в акті від 23.01.2025 зазначено, що ФОП Рижанков А.В. не прибув без поважної причини за адресою: м.Люботин, вул. Курортна, 19 для прийняття майна згідно з повідомленням, направленим йому рекомендованим листом № 18 від 20.01.2025. В акті від 27.03.2025 міститься посилання на повідомлення ТОВ "Харків Жилсервіс 2009" про необхідність прибуття представника для прийняття транспортного засобу згідно з рекомендованим листом №43 від 29.01.2025.

Однак матеріали справи не містять доказів направлення позивачем вказаних листів № 18 від 20.01.2025 та №43 від 29.01.2025, отже, на думку колегії суддів, відповідні акти не підтверджують факт вжиття орендарем усіх необхідних заходів щодо виконання свого обов`язку з повернення орендованого майна.

Натомість, як встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили, у справі №922/4853/24, орендодавець 21.05.2021 звернувся до орендаря з вимогою (вих. № 11/5) про негайне повернення з безпідставного користування після закінчення дії договору транспортного засобу та сплату заборгованості по орендній платі в повному обсязі в строк до 24.05.2021, в подальшому орендареві було направлено адвокатський запит від 26.07.2021 про надання інформації щодо законних підстав подальшої експлуатації орендованого транспортного засобу станом на 26.07.2021 та графіку погашення заборгованості за спірним договором, однак вказану вимогу та запит було залишено без відповіді.

Зазначеним спростовуються твердження апелянта про те, що Водопровідно-каналізаційному комунальному управлінню Люботинської міської ради Харківської області не вдалося встановити місце фактичного знаходження орендодавця з метою здійснення повернення майна, а також про те, що предмет договору оренди не було повернуто з вини відповідача.

Апелянт посилається на висновки судів першої та апеляційної інстанції у справі №922/3680/24, в якій ФОП Рижанкову А.В. було відмовлено у задоволенні позову до Виробничого управління комунального господарства Люботинської міської ради Харківської області, про стягнення заборгованості за договором оренди транспортного засобу №01/18 від 01.01.2018, а саме: основної заборгованості у розмірі 107428,64 грн, інфляційних у розмірі 6408,23грн., 3% річних у розмірі 1888,27грн., неустойки згідно із частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України у розмірі 198000,00грн. (у розмірі подвійної плати за безпідставне користування майном (автомобілем) за час прострочення строку дії договору).

Проте, як вбачається з судових рішень у вказаній справі, вони стосуються іншого договору, укладеного з іншим орендарем тоді як обставини, встановлені у справі №922/4853/24 (на які обґрунтовано послався місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні в даній справі №922/1703/25), стосуються саме договору оренди транспортного засобу № 01/15 від 30.01.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харків Жилсервіс 2009" та Водопровідно-каналізаційним комунальним управлінням Люботинської міської ради Харківської області.

Апелянт звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні місцевим господарським судом неправильно вказано номер відповідної справи. Разом з тим, на думку колегії суддів, ця помилка не призвела до прийняття неправильного рішення та не є підставою для його скасування.

Жодних інших аргументів, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та для задоволення позову, позивачем в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 31.07.2025 у справі №922/1703/25 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.09.2025.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.В. Плахов