ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025м. ДніпроСправа № 904/1833/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Кшенської Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "ЛІДЕР", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні Стоун Плент", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Приватне підприємство "Лідер" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні Стоун Плент" про стягнення заборгованості в розмірі 575 590,44 грн., яка складається з:

- основного боргу в розмірі 439 599,36 грн.,

- інфляційних втрат у розмірі 29 924,85 грн.,

- пені в розмірі 56 139,93 грн.,

- 3% річних у розмірі 5 966,36 грн.,

- штрафу в розмірі 53 761,50 грн.

Ухвалою від 21.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

23.04.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій він уточнив суми позовних вимог, а саме:

- основний борг у розмірі 439 599,36 грн.,

- інфляційні втрати в розмірі 29 924,85 грн.,

- пеня в розмірі 56 139,93 грн.,

- 3% річних у розмірі 5 966,36 грн.,

- штраф у розмірі 43 761,50 грн.

Ухвалою від 24.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

04.07.2025 через систему "Електронний суд" від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позові Приватного підприємства "Лідер" повністю.

07.07.2025 через систему "Електронний суд" від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просить залишити без розгляду відзив на позовну заяву у справі № 904/1833/25; задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 10.07.2025 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/1833/25 за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 11.08.2025.

14.07.2025 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про проведення засідання 11.08.2025 за його відсутності.

14.07.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

11.08.2025 сторони в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою від 11.08.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні Стоун Плент" про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів залишено без розгляду. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 02.09.2025.

02.09.2025 відповідач в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні розгляд справи по суті не розпочато.

Ухвалою від 02.09.2025 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 23.09.2025.

23.09.2025 сторони в судове засідання не з`явилися.

Судом розпочато розгляд справи по суті за наявними в справі матеріалами.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

23.09.2025 в судовому засіданні, в порядку ст. 240 ГК України прийнято рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором оренди № 25/04/1 від 25.04.2024 в частині своєчасної і повної оплати вартості наданих послуг.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач надав письмові пояснення, в яких проти позову заперечив, зазначив, що відповідно до пп. 3.5.1 Договору, Орендар здійснює оплату вартості послуг Орендодавця за поточний календарний місяць на підставі рахунку Орендодавця в такі терміни: за першу декаду - з 5 по 10 число поточного календарного місяця; за другу декаду - з 15 по 20 число поточного календарного місяця; за третю декаду з 25 по 30 число поточного календарного місяця.

При цьому, Позивач необґрунтовано та безпідставно зазначає в позовні заяві, що між Позивачем та Відповідачем була домовленість не виставляти рахунки за умовами пп. 3.5.1.

Відповідач вказує, що жодних домовленостей щодо не виставлення рахунків на оплату послуг за договором, сторони договору оренди не досягали, а тому відсутність рахунків Орендодавця на оплату послуг за договором оренди підтверджує, що позовні вимоги в частині стягнення боргу є передчасними, а строк виконання зобов`язань з оплати за договором оренди не настав.

Також, зважаючи, що Відповідач не порушив умови з оплати за договором оренди, позивач безпідставно нарахував штрафні санкції, три відсотки річних та інфляційні втрати.

Крім того, відповідач зазначає, що з наданих Позивачем до позову виписки з банківського рахунку не можливо підтвердити, на підставі саме якого акту наданих послуг здійснювалася оплата Відповідачем орендної плати. Позивачем безпідставно визначено строк настання зобов`язань з оплати за надані послуги з дня підписання сторонами актів наданих послуг, а відтак і зроблений розрахунок штрафних санкцій, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, з дня, наступного після підписання актів.

Відповідач наполягає, що саме договором визначений строк для настання зобов`язань з оплати це дві події: встановлений графік оплати послуг та рахунок на оплату наданий Орендодавцем на підставі розрахунку обсягу наданих послуг. Позивач не надавав рахунки та розрахунки обсягу наданих послуг, а також загальну суму щомісячної орендної плати відкориговану залежно від часу, за який орендна плата не нараховується.

ВІДПОВІДЬ НА ВІДЗИВ.

Позивач зазначив, що за Актами надання послуг № 446 від 31.05.2024, № 482 від 30.06.2024, № 526 від 31.07.2024, № 560 від 31.08.2024, № 603 від 30.09.2024 Відповідач оплатив надані послуги у розмірі 1 872 828,00 грн., але при цьому не надав жодного рахунку-фактури та/або розрахунки обсягу наданих послуг (загальну суму щомісячної орендної плати відкориговану залежно від часу, за який орендна плата не нараховується) за період в який здійснював оплати на підтвердження своєї позиції, відсутність яких ним зазначається як підстава для стверджень про те, що позовні вимоги ПП "ЛІДЕР" є передчасними, а строк виконання зобов`язань з оплати за договором оренди не настав.

Позивач стверджує, що рахунок-фактура за своєю юридичною природою є документом, який містить тільки суму до оплати та реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. При цьому підписані Відповідачем без зауважень Акти надання послуг містять детальну інформацію про найменування послуг, їх кількість та вартість.

Доказів припинення укладеного між сторонами договору відповідачем не подається, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України обов`язковим до виконання сторонами.

Позивач вказує, що « 28» березня 2025 року цінним листом з описом вкладення Позивач надіслав Відповідачу претензію вих. № 28/03/01, в тому числі щодо Договору оренди № 25/04/1 від 25.04.2024 на суму 439 599,36 грн., проте відповіді на претензію не надійшло.

Додатково позивач зазначив, що звертаючись з позовною заявою у цій справі, яка містить вимогу про стягнення відповідної заборгованості, позивач направив відповідачу її копію та копії доданих до неї документів. Факт отримання претензії та позовної заяви з доданими до неї документами, відповідачем не заперечується та не спростовується.

В частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та штрафних санкцій позивач зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 762 ЦК України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Позивач вказує, що рахунки за пп. 3.5.1. Договору (подекадно) не надавалися, що підтверджується Відповідачем, у зв`язку з цим мають застосовуватися норми ЦК України щодо оплати. Враховуючи, що акти складені останнім днем місяця в якому надавалися послуги, підписані Відповідачем без зауважень, зобов`язання з оплати наступають з дня підписання такого Акту, а прострочення такого зобов`язання з наступного дня після підписання Акту, тобто з першого дня наступного місяця.

Позивач наполягає, що відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати наданих послуг, чим порушило вимоги Договору, а також вимоги ст. ст. 526, 759, 762 Цивільного кодексу України та ст. ст. 225, 265 Господарського кодексу України. Обов`язок відповідача по сплаті за надані позивачем послуги виникає не в силу виставлення рахунку, а в силу факту надання позивачем послуг, які прийняті відповідачем за актами без будь-яких зауважень. Не надання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, тому не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату за послуги, прийняті без заперечень та зауважень.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є встановлення факту наявності заборгованості за надані послуги за договором оренди № 25/04/1 від 25.04.2024, правомірність нарахування штрафних санкцій.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Як убачається з матеріалів справи, між Приватним підприємством ЛІДЕР (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юні Стоун Плент" (орендар) укладено Договір оренди № 25/04/1 від 25.04.2024 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове оплатне користування рухомий склад: залізничні на піввагони (надалі РС або вагон/вагони), орендодавець гарантує, що не існує ніяких обмежень для передачі РС в оренду.

Згідно пункту 1.2 договору номери залізничних вагонів, їх кількість, дата їх передачі, які розуміються під терміном рухомий склад, вказуються в Актах приймання-передачі РС.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що орендна плата нараховується за кожну добу суборенди рухомого складу. Сума договору в цілому складається з орендної плати за всі одиниці рухомого складу, які були передані в оренду відповідно до договору.

Протягом 3-х робочих днів з початку місяця, що слідує за звітним місяцем, орендодавець надає орендарю Акт приймання-передачі наданих послуг, рахунок, розрахунок обсягу наданих послуг. З метою оперативної перевірки і узгодження обсягів наданих послуг, копії всіх перерахованих документів можуть бути направлені орендодавцем орендарю за допомогою засобів електронного зв`язку за адресами, вказаними в реквізитах цього договору. (п.3.2. договору).

Згідно пункту 3.3 договору, розмір орендної плати узгоджується сторонами у розмірі 860,04 грн з ПДВ за один переданий залізничний вагон в оренду на добу. Вартість оренди однієї одиниці РС може зазначатися в додаткових угодах та/або актах прийому-передачі.

Сторонами було укладено додаткову угоду від 10.08.2024 до договору оренди № 25/04/1 від 25.04.2024, в якій сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 3.3 договору та викласти його у такій редакції:

3.3 Розмір орендної плати узгоджується сторонами у розмірі 650,04 грн з ПДВ за один переданий залізничний вагон в оренду на добу. Вартість оренди однієї одиниці РС може зазначатися в додаткових угодах та/або актах прийому-передачі..

Сторонами було укладено додаткову угоду від 30.08.2024 до договору оренди № 25/04/1 від 25.04.2024, в якій сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 3.3 договору та викласти його у такій редакції:

3.3 Розмір орендної плати узгоджується сторонами у розмірі 550,08 грн з ПДВ за один переданий залізничний вагон в оренду на добу. Вартість оренди однієї одиниці РС може зазначатися в додаткових угодах та/або актах прийому-передачі..

Сторонами було укладено додаткову угоду від 17.09.2024 до договору оренди № 25/04/1 від 25.04.2024, в якій сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 3.3 договору та викласти його у такій редакції:

3.3 Розмір орендної плати узгоджується сторонами у розмірі 400,08 грн з ПДВ за один переданий залізничний вагон в оренду на добу. Вартість оренди однієї одиниці РС може зазначатися в додаткових угодах та/або актах прийому-передачі..

Відповідно до пункту 3.5.1 договору орендар здійснює оплату вартості послуг орендодавця за поточний календарний місяць на підставі рахунку орендодавця в такі терміни: за першу декаду - з 5 по 10 число поточного календарного місяця; за другу декаду - з 15 по 20 число поточного календарного місяця; за третю декаду - з 25 по 30 число поточного календарного місяця.

Початок фінансових зобов`язань орендаря по сплаті орендних платежів виникає з дня підписання актів прийому-передачі, та закінчується днем прибуття рухомого складу на станцію приписки або іншу залізничну станцію на території України, вказану орендодавцем, згідно з штемпелем на залізничній накладній/датою підписання зворотнього акту прийому-передачі рухомого складу з оренди (п. 3.8. договору).

Згідно п. 8.1. в редакції додаткової угоди від 30.12.2024 до договору оренди № 25/04/1 від 25.04.2024 цей договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2025 включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Якщо за місяць до закінчення строку дії цього договору жодна з сторін у письмовому вигляді не заявить про його припинення, договір щоразу вважається продовженим на кожен наступний календарний рік.

Позивач передав відповідачу у відповідності до умов Договору в оплатне користування рухомий склад (залізничні вагони), що підтверджується актами приймання-передачі рухомого складу від 05.05.2024, від 09.05.2024, від 13.05.2024, від 15.05.2024, від 18.05.2024

від 26.05.2024, від 07.06.2024, від 12.06.2024, від 19.07.2024, від 08.09.2024, від 14.09.2024, від 21.09.2024, від 27.09.2024, від 10.10.2024, від 13.10.2024, від 18.10.2024, від 24.10.2024, від 27.10.2024, від 01.11.2024, від 12.11.2024, від 15.11.2024, від 17.11.2024 (а.с.21-32).

Позивачем надані відповідачу послуги у вигляді оренди вантажних залізничних вагонів-напіввагонів за період з травня 2024 по листопад 2024, що підтверджується підписаними обома сторонами актами надання послуг № 446 від 31.05.2024 на суму 277 792,92 грн., № 482 від 30.06.2024 на суму 408 519,00 грн., № 526 від 31.07.2024 на суму 497 963,16 грн., № 560 від 31.08.2024 на суму 462 866,04 грн., № 603 від 30.09.2024 на суму 289 496,40 грн., № 664 від 31.10.2024 на суму 225 245,04 грн., № 736 від 30.11.2024 на суму 114 022,80 грн.

Вказані акти підписані сторонами та скріплені печатками сторін без зауважень.

Позивач вказує, що вартість наданих послуг складає в загальному розмірі 2 312 427,36 грн. В свою чергу Відповідачем було частково оплачено надані послуги у розмірі 1 872 828,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с. 40-45).

28 березня 2025 року цінним листом з описом вкладення Позивач надіслав Відповідачу претензію вих. № 28/03/01 щодо Договору оренди № 25/04/1 від 25.04.2024 на суму 439 599,36 грн, проте відповіді на претензію не надійшло.

Вказане стало причиною звернення позивача до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За умовами частин першої, п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

За змістом пункту 3.5.1 договору Орендар здійснює оплату вартості послуг Орендодавця за поточний календарний місяць на підставі рахунку Орендодавця в такі терміни: за першу декаду - з 5 по 10 число поточного календарного місяця; за другу декаду - з 15 по 20 число поточного календарного місяця; за третю декаду - з 25 по 30 число поточного календарного місяця.

Відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати наданих послуг, чим порушив вимоги Договору, а також вимоги ст. ст. 526, 759, 762 Цивільного кодексу України.

Суд відхиляє заперечення відповідача, оскільки обов`язок відповідача по сплаті за надані позивачем послуги виникає не в силу виставлення рахунку, а в силу факту надання позивачем послуг, які прийняті відповідачем за актами без будь-яких зауважень. Не надання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, тому не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату за послуги, прийняті без заперечень та зауважень.

Станом на час розгляду справи доказів оплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Слід зазначити, що позивач в позові вказує, що загальна сума вартості послуг за актами надання послуг становить 2 312 427,36 грн, сума оплат 1 872 828,00 грн.

Таким чином позивач вказує, що сума заборгованості становить 439,599,36 грн.

Однак, за підрахунком суду, загальна вартість наданих позивачем послуг за наявними в справі актами наданих послуг № 446 від 31.05.2024 на суму 277 792,92 грн., № 482 від 30.06.2024 на суму 408 519,00 грн., № 526 від 31.07.2024 на суму 497 963,16 грн., № 560 від 31.08.2024 на суму 462 866,04 грн., № 603 від 30.09.2024 на суму 289 496,40 грн., № 664 від 31.10.2024 на суму 225 245,04 грн., № 736 від 30.11.2024 на суму 114 022,80 грн. становить 2 275 905,36 грн, а не 2 312 427,36 грн., як стверджує позивач.

Таким чином, зважаючи на часткову оплату відповідачем вартості послуг в розмірі 1 872 828,00 грн., заборгованість відповідача за спірним договором становить 403 076,64 грн., а не 439 599,36 грн.

Враховуючи викладене суд частково задовольняє позов в цій частині зі стягненням з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 403 076,64 грн.

В частині стягнення основного боргу в розмірі 36 522,72 грн. слід відмовити.

Правомірність нарахування пені та штрафу.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з умовами п. 6.2. Договору за несвоєчасне перерахування коштів (повністю або частково), орендар сплачує орендодавцю пеню за кожний день прострочки, шляхом перерахування коштів в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. Нарахування пені здійснюється за весь період затримки платежів і до дня остаточного розрахунку. У разі несвоєчасного перерахування коштів (повністю або частково) понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, суборендар додатково зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф в розмірі десяти відсотків від суми заборгованості, що виникла до пред`явлення орендарю письмової претензії.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 56 139,93 грн. за загальний період з 01.10.2024 по 15.04.2025 та штраф у розмірі 43 959,94 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову в частині основного боргу, суд частково задовольняє позов в цій частині зі стягненням з відповідача на користь позивача пені в розмірі 50 653,09 грн. т а штрафу в розмірі 40 307,66 грн.

В частині стягнення пені в розмірі 5 486,84 грн. та штрафу в розмірі 3652,28 грн. слід відмовити.

Щодо нарахування 3% річних.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних нараховані в розмірі 5 966,36 грн за період з 01.10.2024 по 15.04.2025.

Суд перевірив розрахунок позивача та, враховуючи часткове задоволення позову в частині основного боргу, частково задовольняє позов в цій частині зі стягненням з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 5 375,75 грн.

В частині стягнення 3% річних у розмірі 590,61 грн. слід відмовити.

Щодо інфляційних втрат суд зазначає таке.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд враховує таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 29 924,85 грн. за загальний період прострочення з 01.10.2024 по 15.04.2025.

Враховуючи часткове задоволення позову в частині основного боргу, суд частково задовольняє позов в цій частині зі стягненням з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 26 751,28 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 173,57 грн. слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 403 076,64 грн., інфляційних втрат у розмірі 26751,28 грн., 3% річних у розмірі 5375,75 грн., пені в розмірі 50653,09 грн., штрафу в розмірі 40 307,66 грн.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 36 522,72 грн., інфляційних втрат у розмірі 3173,57 грн., 3% річних у розмірі 590,61 грн., пені в розмірі 5486,84 грн., штрафу в розмірі 3652,28 грн. слід відмовити.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "ЛІДЕР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні Стоун Плент" про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні Стоун Плент" (49051, місто Дніпро, вулиця Журналістів, будинок 9д, ) на користь Приватного підприємства "ЛІДЕР" (01133, місто Київ, б. Лесі Українки, будинок 34, офіс 310, ) основний борг у розмірі 403 076,64 грн., штраф у розмірі 40307,66 грн., 3% річних у розмірі 5 375,75 грн., пеню в розмірі 50 653,09 грн., інфляційні втрати в розмірі 26 751,28 грн., судовий збір у розмірі 6 313,98 грн., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 25.09.2025.

Суддя Н.Г. Назаренко