ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.09.2025 р. Справа № 914/2576/25

За заявою:Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Пікап», Львівська обл., с. Зелів
про:відвід судді
у справі:№914/2576/25
за позовом:Заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області в інтересах держави в особі позивача: Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача:Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Пікап», Львівська обл., с. Зелів
про:витребування майна (земельної ділянки) з незаконного володіння
Суддя Крупник Р.В.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/2576/25 (суддя Мороз Н.В.) за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Пікап» (надалі Відповідач) про витребування майна (земельної ділянки) з незаконного володіння.

Ухвалою від 27.08.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 23.09.2025.

Представником відповідача за допомогою підсистеми «Електронний суд» подано заяву (вх. №24260/25 від 15.09.2025) про відвід судді Мороз Н.В.

Ухвалою від 16.09.2025 суд визнав заявлений відвід необґрунтованим та передав заяву про відвід для визначення складу суду автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень статті 32 ГПК України.

За результатами проведеного 17.09.2025 автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про відвід судді Мороз Н.В. передано для розгляду судді Козак І.Б.

Разом з цим, ухвалою від 18.09.2025 (суддя Козак І.Б.) задоволено самовідвід судді І.Козак у розгляді заяви про відвід судді Мороз Н.В. від 15.09.2025 у справі №914/2576/25, заяву у справі №914/2576/25 передано для повторного автоматичного розподілу відповідно до вимог ГПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

За результатами проведеного 19.09.2025 автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про відвід судді Мороз Н.В. передано для розгляду судді Крупнику Р.В.

Розглянувши заяву позивача про відвід судді Мороз Н.В., ознайомившись з наявними матеріалами справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 2, 3 статті 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Право сторони на подання заяви про відвід судді є однією із гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Приписами частини 1 статті 35 ГПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Як стверджує заявник, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.08.2025 постановлена з грубим порушенням вимог статті 164 ГПК України, оскільки прокурором разом із позовною заявою не подано до суду ні експертно-грошової оцінки земельної ділянки, чинної на момент подання позову, ані доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості земельної ділянки. Ствердив, що суддею при розгляді схожої справи за участі тих самих суб`єктів, змістом правовідносин (справа №914/2332/22) не дотримувались норми процесуального законодавства. Відтак, суддя Мороз Н.В. не може залишатись безсторонньою та незалежною у здійсненні правосуддя.

Крім того, заявник вважає, що суддя в подальшому вчинятиме дії, порушуючи принцип рівності та сприятиме іншій стороні під час розгляд справи, що призведе до задоволення позовних вимог, за позовом який прийнятий судом до провадження з грубим порушенням вимог процесуального закону.

Відповідно до частини 4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Проаналізувавши відповідні доводи заявника та співставивши їх з матеріалами справи №914/2576/25, суд дійшов висновку, що зміст заяви про відвід зводиться виключно до незгоди заявника із процесуальним рішеннями суду:

- у даній справі, а саме із прийняттям ухвали про відкриття провадження;

- у справі №914/2576/25, а саме із прийняттям: рішення про задоволення позову прокурора, яке було скасовано постановою суду апеляційної інстанції від 15.04.2025, ухвал від 09.03.2023 про відмову в залишенні позову без руху та долученні доказів, від 04.04.2023 про відмову в залишенні позову без розгляду, від 03.10.2024 про відмову в залишенні позову без розгляду.

Слід зазначити, що самі по собі факти постановлення суддею судових рішень не є і не можуть бути обставиною для виникнення переконання у тому, що суддя не забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру у особистій зацікавленості, оскільки винесення судових рішень за результатами судового розгляду є обов`язком судді, передбаченим законом, адже результат такого розгляду, як правило, завжди не на користь одного з учасників справи, а судові рішення приймаються суддею відповідно до свого внутрішнього переконання.

На додачу до викладеного, слід звернути увагу на те, що при відкритті провадження у справі №914/2576/25 суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі.

Однак, суд при цьому наділений правом залишити позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі, встановивши, що таку подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 ГПК України, відповідно до частини 11 статті 176 ГПК України.

Будь-яких інших обставин та доказів заінтересованості судді у вирішенні спору з метою порушення прав відповідача на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку заявником не наведено.

Зважаючи на викладене вище, суд доходить висновку, що підстави для задоволення заяви про відвід судді Мороз Н.В. відсутні.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2022 у справі №910/17344/20, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання, без наявності певних доказів чи інформації на їх підтвердження не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Таким чином, для відводу судді заявник повинен зазначити реальні факти та надати дійсні докази, які у своїй сукупності свідчили б про існування ризику порушення суддею обов`язку неупередженого розгляду справи та/або спростовували презумпцію неупередженості судді. Однак, як встановлено судом, викладені відповідачем підстави для відводу судді у цій справі не відповідають частині 4 статті 35 ГПК України.

Крім того, твердження відповідача про сприяння у майбутньому суддею іншій стороні та прийняття у майбутньому рішення у справі про задоволення позовних вимог є його припущеннями та не можуть бути підставою для відводу у розумінні статті 35 ГПК України.

Суд відхиляє доводи про упередженість і необ`єктивність судді Мороз Н.В. також з тих мотивів, що істинність відповідних доводів має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ (аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2022 у cправі № 916/442/21).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява 16695/04) від 15.07.2010).

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 зазначено: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Оскільки будь-яких належних доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Мороз Н.В. в результаті розгляду справи або наявність обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, заявником подано не було, то презумпція особистої неупередженості судді у даній справі не є спростованою та продовжує діяти доки не з`являться докази на користь протилежного.

Таким чином, суд доходить висновку про необґрунтованість поданої заяви про відвід.

Керуючись статтями 2, 32, 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Пікап» про відвід судді Мороз Н.В. у справі №914/2576/25 відмовити.

2. Справу №914/2576/25 передати раніше визначеному судді для розгляду.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Веб-адреса сторінка суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Суддя Крупник Р.В.