ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2505/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Шпарій А.О. розглянувши справу за позовом Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області (67707, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Незалежності,39, ) в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (67700, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Шабо, вул.Центральна,63, )

до відповідача - Виробничого кооперативу "Екологія" (67725, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Салгани, вул.Шабська, 41, )

про припинення права власності на земельну ділянку та скасування рішень державних реєстраторів

За участю представників :

Прокурор - Євглевський А.В, (зал)

Від позивача - не з`явився;

Від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з позовом до відповідача Виробничого кооперативу "Екологія" про припинення права власності на земельну ділянку та скасування рішень державних реєстраторів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач ВК «Екологія» використовує земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0001 в порушення екологічних вимог, що є підставою для прийняття судом рішення про припинення постійного користування земельною ділянкою.

Керуючись ст.ст.120,176,234 Господарського процесуального кодексу України, суд ухвалою від 30.06.2025р. прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 04.08.2025р.

Суд запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду подати до суду відзив на позовну заяву оформлений відповідно до вимог ст.ст.165, 178 ГПК України; надіслати копію відзиву та доданих до нього доказів позивачу одночасно з надісланням відзиву до суду; відповідні докази надіслання надати до суду.

Ухвала від 30.06.2025р. доставлена до електронних кабінетів Електронного суду усіх учасників справи.

Ухвалою суду від 04.08.2025р. відкладено підготовче засідання на 19.08.2025р.

Станом на 19.08.2025р. відповідач не надав відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань Відповідач до суду не подавав.

Ухвалою від 19.08.2025р., керуючись ст.ст.120,177,185,234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд закрив підготовче провадження у справі № 916/2505/25 за позовом Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до Виробничого кооперативу "Екологія" про припинення права власності на земельну ділянку та скасування рішень державних реєстраторів, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 15.09.2025р.

Повідомлення про розгляд справи розміщено на сайті судової влади для відома відповідача.

Суд зазначає, що Відповідач має зареєстрований електронний кабінет у системі Електронний суд. Усі ухвали суду доставлені до електронного кабінету відповідача.

Оцінюючи подані прокурором докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

За результатами вивчення питання наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері охорони навколишнього природнього середовища окружною прокуратурою встановлено порушення вимог Земельного кодексу України, «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про оцінку впливу на довкілля» внаслідок використання ВК «Екологія» земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0001 способами, які суперечать екологічним вимогам, на території Шабівської сільської ради, що є підставою для припинення права власності на земельну ділянку, скасування рішення державного реєстратора, з огляду на таке.

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001479 за ч.2 ст.239, ч.3 ст.382 КК України установлено, що ВК «Екологія» здійснює розміщення відходів на земельній ділянці площею 10 га, яка розташована в с.Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області з кадастровим номером :01:006:0001.

Вказана земельна ділянка надана ВК «Екологія» у постійне користування для розміщення полігону по збереженню та переробці побутового сміття та промислових відходів відповідно до рішення Білгород-Дністровської районної Ради народних депутатів від 13.07.1996 № 125/ХХІІ, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ОД-05-37 від 05.08.1996, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 37.

Вказана земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі 12.05.2010 з присвоєнням кадастрового номеру :01:006:0001; цільове призначення земельної ділянки: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання: для розміщення полігону по збереженню та переробці побутового сміття та промислових відходів.

Рішенням державного реєстратора Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області Сарафанюк Юлій Віталіївни від 06.09.2024 № 74921005 проведено державну реєстрацію права власності Шабівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області (номер запису про право власності 56562580) та права постійного користування ВК «Екологія» (номер запису про інше речове право 56562711) на земельну ділянку площею 10 га з кадастровим номером :01:006:0001 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208).

Державною приймальною комісією про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, утвореною Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, 14.09.2005р. складено Акт № 943/2005 щодо прийняття полігону по утилізації та переробці твердих побутових відходів та виробничих відході, нове будівництво, Виробничого кооперативу «Екологія», розташований на 7-му км автошляху Білгород-Дністровський, село Софіївка.

19 жовтня 2022 року директором Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації погоджено перегляд і оновлення даних паспорта місця видалення відходів (МВВ), зареєстрований за № 51208230 від 15.03.2006р., згідно якого площа, зайнята МВВ складає 10,0 га, має категорію екологічної безпеки МВВ В, небезпечні. Ступінь державного контролю, заходи щодо підвищення рівня екологічної безпеки включає в себе об`єкти постійного контролю, обов`язковість заходів щодо захисту, моніторингу і локалізації забруднень. Технологія видалення відходів передбачена шляхом пошарового складування з глинистими прошарками, ущільнення відходів, присипка поверхнева ґрунтово-глиниста, поверхневе зволоження, протипилові заходи.

Водночас, ВК «Екологія» допущено забруднення земельної ділянки, експлуатація полігону здійснюється без висновку про оцінку впливу на довкілля (висновку державної екологічної експертизи) та без дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів. Полігон не оснащено технологічним обладнанням, яке забезпечує захист ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, контроль викидів в атмосферне повітря, забруднення ґрунтів і підземних вод. На території полігону зафіксовано ряд пожеж.

Вказані обставини свідчать про використання ВК «Екологія» земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0001 в порушення екологічних вимог, що є підставою для прийняття судом рішення про припинення постійного користування земельною ділянкою.

Статтею 13 Конституції України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст.1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі ст.2 ЗК України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб`єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки).

Відповідно до ч.1 ст.92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

За змістом частини 1 статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що цільове призначення земельної ділянки використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЗК України землями промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.

За приписами статті 3 Закону України «Про охорону земель» до основних принципів державної політики у сфері охорони земель віднесено пріоритет вимог екологічної безпеки у використанні землі як просторового базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва.

Відповідно до положень п. «а», «б» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати захист земель від пожеж, ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про охорону земель» при здійсненні господарської діяльності, пов`язаної із зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням і захороненням відходів, забезпечуються виконання заходів щодо запобігання або зменшення обсягів утворення відходів та екологічно безпечне поводження з ними.

Проте, ВК «Екологія» здійснюється використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0001 всупереч законодавству у сфері охорони довкілля. Так, Державною екологічною інспекцією в Одеській області на підставі погодження Державної екологічної інспекції України від 09.03.2021 № 4.2/372ПГ, наказу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) від 15.03.2021 № 236 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у сферах охорони атмосферного повітря, використання та охорони земель, поводження з відходами, пестицидами та агрохімікатами ВК «Екологія» у період з 15.03.2021 по 26.03.2021.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 26.03.2021 № 149, яким встановлено порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, а саме:

1) Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017 № 2059-VIII, постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 808, - ВК «Екологія» не підготовлено звіт про оцінку впливу на довкілля та не отримано висновок з оцінки впливу на довкілля на господарську діяльність, а саме на утилізацію, видалення, оброблення, знешкодження, захоронення побутових відходів;

2) пп.2.1 розділу ІІ Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, ст. 35-1 Закону України «Про відходи», - ВК «Екологія» на в`їзді до полігона побутових відходів не встановлений щит з такою інформацією: назва полігона побутових відходів; рік введення полігона в експлуатацію; найменування суб`єкта господарювання, що здійснює експлуатацію полігона побутових відходів; режим роботи полігона; види відходів, що приймаються на полігон; тарифи на надання послуг із захоронення побутових відходів; найменування структури, що забезпечує охорону полігона побутових відходів;

3) пп. 2.2 розділу ІІ Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, ст. 35-1 Закону України «Про відходи», - ВК «Екологія» на полігоні побутових відходів не має контрольно-пропускного пункту і не встановлені автомобільні ваги для обліку кількості усіх видів відходів, що надходять на полігон побутових відходів;

4) пп. 2.4 розділу ІІ Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, ст. 35-1 Закону України «Про відходи», - керівництво ВК «Екологія» не забезпечує приймальника контрольно-пропускного пункту такими даними: переліком промислових відходів і речовин, заборонених для захоронення на полігоні побутових відходів; переліком підприємств, з якими оформлені договори на надання послуг із захоронення побутових відходів; інформацією про місткість кузовів та коефіцієнт ущільнення транспортних засобів, в яких підприємства перевозять побутові відходи, зазначені в договорі;

5) пп. 2.5 розділу ІІ Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, ст. 35-1 Закону України «Про відходи», - на полігоні ВК «Екологія» відсутній приймальник та контрольно-пропускний пункт, на якому приймальник має здійснювати контроль прибуття транспортного засобу з відходами і приймати їх за такими документами: дорожній лист; товарно-транспортна накладна, в якій наведено вид та кількість відходів;

6) пп. 2.6 розділу ІІ Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, ст. 35-1 Закону України «Про відходи», - ВК «Екологія» на полігоні побутових відходів на контрольно-пропускному пункті не встановлена вишка для візуального контролю виду відходів, що завозяться бортовими і самоскидними транспортними засобами;

7) пп. 3.1 розділу ІІІ Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, - на полігон ВК «Екологія» в`їзд і проїзд по його території здійснюються не за встановленими маршрутами; а шляху руху транспорту не встановлені таблички, які вказують напрямок;

8) пп. 3.2 розділу ІІІ Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, - на час перевірки плани організації робіт із захоронення відходів, на яких позначаються робочі карти, у ВК «Екологія» відсутні;

9) пп. 3.3, 3.4 розділу ІІІ Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, - на робочій карті полігона побутових відходів ВК «Екологія» не відводять майданчик, який поділяють на дві рівні зони: розвантаження і складування;

10) пп. 3.15, 3.16 розділу ІІІ Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, - на полігоні ВК «Екологія» після заповнення зони розвантаження відходи не розрівняні і не ущільнені шаром від 0,5 до 1,0 м; ступінь ущільнення відходів не контролюється реперами, встановленими по кутах робочої карти;

11) пп. 5.3 розділу V Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, - на полігоні (звалищі) побутових відходів ВК «Екологія» відсутні переносні елементи огорожі, внаслідок чого, легкі фракції відходів потрапляють за межі полігону (звалища);

12) пп. 5.5 розділу V Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, - на полігон ВК «Екологія» проїзд транспортних засобів через дезбар`єр при температурі повітря понад +5 град. С не здійснюється, відповідно не відкачується один раз на 10 днів розчин із дезбар`єру у цистерну з подальшим транспортуванням асенізаційними машинами на очисні споруди каналізації;

13) п. 4 ч. 1 ст. 44 ВК України, пп. 5.9 розділу V Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, - територія полігона побутових відходів не обмежена нагірною канавою для запобігання витіканню за межі полігона забруднених поверхневих вод;

14) пп. 5.11 розділу V Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, ст. 35-1 Закону України «Про відходи», - ВК «Екологія» експлуатується полігон ТПВ без оснащення системами захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату;

15) пп. 5.12 розділу V Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, - на час перевірки на полігоні (звалищі) побутових відходів ВК «Екологія» спеціального звукового та біоакустичного обладнання для відлякування птахів не встановлено;

16) п. 6.7 розділу ІІ Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, Рекомендацій з удосконалення, затверджених наказом № 5, - у ВК «Екологія» наявний ґрунтовий вал по периметру території звалища, який не відповідає встановленим розмірам;

17) абз.16 ст.35 Закону України «Про охорону земель», ст.167 ЗК України - ВК «Екологія» не забезпечується захист земель від забруднення побутовими та іншими відходами, а саме: допущена експлуатація сміттєзвалища без оснащення системами захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату; для визначення показників вмісту забруднюючих речовин у ґрунті проведено відбір проб ґрунту, складено акт та схему відбору проб ґрунтів від 15.03.2021 № 435;

18) п. «і» ч. 1 ст. 32 Закону України «Про відходи», - під час перевірки виявлено, що ВК «Екологія» на полігоні твердих побутових відходів площею 10 га за місцезнаходженням: 0,9 км у Східно - Південному напрямку від с. Абрикосове (46°06'38,8" п.ш. 30°18'32,0"с.д.), (кадастровий номер земельної ділянки: 010060001), здійснює захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів, що підтверджується фото та відео;

19) ч. 1 ст. 29 Закону України «Про відходи», ч. 1 ст. 105 ВК України, - ВК «Екологія» здійснює захоронення побутових відходів на полігоні твердих побутових відходів площею 10 га за місцезнаходженням: 0,9 км у Східно - Південному напрямку від с. Абрикосове (46°06'38,8" п.ш. 30°18'32,0''с.д.), (кадастровий номер земельної ділянки: 010060001); ВК «Екологія» на полігоні не створено належної системи моніторингу стану підземних вод, а саме відсутні локальні мережі спостережувальних свердловин за станом підземних вод;

20) ст. 35-1 Закону України «Про відходи», п. 5.11 розділу V Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, - ВК «Екологія» експлуатується полігон ТПВ без оснащення системами захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату; під час огляду полігону ТПВ зафіксовано горіння твердих побутових відходів, що є наслідком його експлуатації без оснащення системами вилучення біогазу;

21) ч. 2 ст. 33 Закону України «Про відходи», п. 19 Порядку ведення реєстру видалення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 №1216 - інформація, вказана у паспорті МВВ частково не відповідає дійсності, а саме: пп.1.1 п.1 розділу Х. Ведення документації: відсутня форма звітності № 1-ТПВ «звіт про поводження з твердими побутовими відходами».

На підставі виявлених порушень посадовими особами Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно голови ВК «Екологія» ОСОБА_1 :

- № 000670 від 26.03.2021 за фактом порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення, а саме: ВК «Екологія» не здійснює роздільне збирання побутових відходів, відповідальність за що передбачена ст. 82 КУпАП;

- № 000668 від 26.03.2021 за фактом захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів на полігоні твердих побутових відходів ВК «Екологія» за місцезнаходженням: 0,9 км у Східно-Південному напрямку від с. Абрикосове, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 828 КУпАП;

- № 000667 від 26.03.2021 за фактом порушення встановлених правил і режиму експлуатації установок і виробництв з оброблення та утилізації відходів, а також полігонів для зберігання чи захоронення промислових, побутових та інших відходів, а саме: на полігоні твердих побутових відходів ВК «Екологія» за місцезнаходженням: 0,9 км у Східно-Південному напрямку від с.Абрикосове, в тому числі, експлуатацію полігону твердих побутових відходів без оснащення системами захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, відповідальність за що передбачена ст. 826 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення на підставі Акту та протоколу №000667 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 08.04.2021 №000667, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.826 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гривень.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення на підставі Акту та протоколу № 000668 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 08.04.2021 № 000668, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.82 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення на підставі Акту та протоколу № 000670 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 08.04.2021 № 000670, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.82 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

На усунення виявлених порушень Інспекцією видано припис № 85 від 26.03.2021, згідно якого ВК «Екологія» приписано усунути порушення вимог природоохоронного законодавства виявлені в ході проведення перевірки та зафіксовані в Акті.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі № 420/10257/21 застосовано до ВК «Екологія» заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді тимчасової заборони збирання, зберігання та захоронення відходів на місці відходів площею 10 га, розташованого за місцезнаходженням: 0,9 км у Східно-Південному напрямку від с. Абрикосове (46°06'38,8" п.ш. 30°18'32,0"с.д.) для розміщення твердих побутових відходів, до: отримання висновку з оцінки впливу на довкілля; встановлення щиту з наступною інформацією: назва полігона побутових відходів; рік введення полігона в експлуатацію; найменування суб`єкта господарювання, що здійснює експлуатацію полігона побутових відходів; режим роботи полігона; види відходів, що приймаються на полігон; тарифи на надання послуг із захоронення побутових відходів; найменування структури, що забезпечує охорону полігона побутових відходів; облаштування контрольно-пропускного пункту і встановлення автомобільних ваг для обліку кількості усіх видів відходів; встановлення вишки для візуального контролю виду відходів, що завозяться бортовими і самоскидними транспортними засобами; розроблення щорічного технологічного плану організації робіт із захоронення відходів, на яких позначаються робочі карти; відведення майданчика на полігоні ТВП, який поділено на дві рівні зони: розвантаження і складування; встановлення переносних елементів огорожі; обмеження території полігону ТВП нагірною канавою для запобігання витіканню за межі полігона забруднених поверхневих вод; оснащення полігону ТВП системами захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату; встановлення спеціального звукового та біоакустичного обладнання для відлякування птахів; спорудження суцільної огорожі заввишки до 2,0 - 2,5 м або ґрунтовий вал заввишки 1,5 - 1,7 м і завширшки 3,0 - 3,5 м, що забезпечить в`їзд транспортних засобів на полігон побутових відходів лише через контрольно- пропускний пункт; усунення порушень захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів; встановлення локальних мереж спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод.

Водночас, незважаючи на застосування судом до ВК «Екологія» заходів реагування у вигляді тимчасової заборони збирання, зберігання та захоронення відходів, ВК

«Екологія» продовжував здійснювати вказану діяльність в порушення приписів природоохоронного законодавства.

Зокрема, відомостями, опублікованими на майданчику «Прозоро», підтверджуються обставини здійснення ВК «Екологія» послуг зі збирання, зберігання та захоронення відходів на вказаній земельній ділянці:

- UA-2024-02-01-008623-a, Послуги по прийняттю, видаленню та захороненню побутових, виробничих і промислових відходів (ДК 021:20-5 «Утилізація/видалення сміття та поводження зі сміттям»), замовник: КП «Автотранссервіс», вартість 3735000 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2024-02-01-008623-a;

- UA-2022-06-24-003708-a, Прийняття, видалення і захоронення побутових відходів, замовник: КП «Бугаз», вартість 4964 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-06-24-003708-a;

- UA-2022-07-06-008138-a, Прийняття, видалення та захоронення твердих побутових, виробничих та промислових відходів на «Полігоні ТПВ і ПВ», замовник: КП «Бугаз», вартість 199997,86 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-07-06- 008138-a;

- UA-2022-08-23-000206-a, Прийняття, видалення і захоронення побутових відходів, замовник: КП «Бугаз», вартість 13702 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-08-23-000206-a;

- UA-2022-08-29-005041-a, Утилізація/видалення сміття та поводження зі сміттям (прийняття, видалення та захоронення побутових, виробничих і промислових відходів), замовник: ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», вартість 10000 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-08-29-005041-a;

- UA-2022-12-07-006242-a, Експлуатаційні послуги, пов`язані з утриманням прибудинкових територій (вивіз сміття) (ДК 021:2015: 90510000-5: Утилізація сміття та поводження зі сміттям), замовник: Білгород-Дністровський коледж природокористування, будівництва та комп`ютерних технологій, вартість 1000 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-12-07-006242-a;

- UA-2022-12-09-017998-a, Прийняття, видалення та захоронення твердих побутових, виробничих та промислових відходів на «Полігоні ТПВ і ПВ», вартість 85075 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-12-09-017998-a;

- UA-2023-01-20-009641-a, Прийняття, видалення та захоронення вердих побутових, виробничичх та промислових відходів, замовник: Білгород-Дністровський професійний будівельний ліцей, вартість 6000 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-01-20-009641-a;

- UA-2023-01-23-001974-a, Видалення та захоронення твердих побутових, виробничих та промислових відходів, замовник: КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», вартість 10000 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-01-23-001974-a;

- UA-2023-01-27-001256-a, Експлуатаційні послуги, пов`язані з утриманням прибудинкових територій (вивіз сміття) (ДК 021:2015: 90510000-5: Утилізація сміття та поводження зі сміттям), замовник: Білгород-Дністровський коледж природокористування, будівництва та комп`ютерних технологій, вартість 6000 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-01-27-001256-a;

- UA-2023-02-03-015159-a, Послуги по прийняттю, видаленню та захороненню побутових, виробничих і промислових відходів (ДК 021:20-5 «Утилізація/ видалення сміття та поводження зі сміттям»), замовник: КП «Автотранссервіс», вартість 3278500 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-02-03- 015159-a;

- UA-2023-02-07-006323-a, Послуги з прийняття, видалення та захоронення твердих побутових, виробничих та промислових відходів на «Полігоні ТПВ і ПВ», замовник: КП «Асорті», вартість 180000 грн, посилання https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA 2023-02-07-006323-a;

- UA-2023-02-09-013999-a, Утилізація сміття та поводження зі сміттям (Прийняття, видалення та захоронення твердих побутових відходів), замовник: міський центр «Благоустрій», вартість 48288 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA 2023-02-09-013999-a;

- UA-2023-03-31-002118-a, Послуги по прийняттю, видаленню та захороненню побутових, виробничих і промислових відходів, замовник: КП «Бугаз», вартість 69969 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-03-31-002118-a;

- UA-2021-12-31-004327-c, Послуги у сфері поводження зі сміттям, замовник: КП «Асорті», вартість 6500 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2021-12-31-004327-c;

- UA-2022-01-21-001110-c, Видалення та захоронення твердих побутових, виробничих та промислових відходів, замовник: КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», вартість 10000 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-01-21-001110-c;

- UA-2022-01-28-000836-c, Прийняття, видалення та захоронення побутових і промислових відходів, замовник: Білгород-Дністровський професійний будівельний ліцей, вартість 2530,40 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-01-28-000836-c;

- UA-2022-01-31-012418-b, Послуги у сфері поводження зі сміттям та відходами, замовник: КП «Асорті»,вартість 6500 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-01-31-012418-b;

- UA-2022-02-15-000665-b, Утилізація/видалення сміття та поводження зі сміттям, замовник: міський центр «Благоустрій», вартість 20000 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-02-15-000665-b;

- UA-2022-02-15-004612-b, Послуги з прийняття, видалення та захоронення твердих побутових відходів (ДК 021:2015: 90510000-5: Утилізація сміття та поводження зі сміттям), вартість 3500 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-02-15-004612-b;

- UA-2022-03-01-000975-a, Послуги по прийняттю, видаленню та захороненню побутових, виробничих і промислових відходів (ДК 021:20-5-Утилізація/ видалення сміття та поводження зі сміттям»), замовник: КП «Автотранссервіс»,вартість 2686000 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-03-01-000975-a;

- UA-2022-04-09-000005-c, Прийняття, видалення і захоронення побутових відходів, замовник: КП «Бугаз», вартість 14280 грн, посилання: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-04-09-000005-c;

- UA-2022-04-14-001549-b, Послуги у сфері поводження зі сміттям та відходами, замовник: КП «Асорті»,вартість 57400грн, посилання:https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2022-04-14-001549-b.

За фактом забруднення земельної ділянки та невиконання судового рішення прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури до Білгород-Дністровського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00001479 від 29.11.2023 щодо директора ВК «Екологія» Огрохіна С.А., який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.239, ч.3 ст.382 КК України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 12.02.2025 у справі № 495/10117/24 призначено судовий розгляд вказаного обвинувального акту. Крім того, Інспекцією 26.04.2021 складений розрахунок розміру шкоди, зумовленої забрудненням земельних ділянок через порушення природоохоронного законодавства ВК «Екологія», в якому встановлено, що загальний розмір шкоди, заподіяної державі відповідачем внаслідок забруднення земельних ресурсів, становить 11 300 250 гривень.

Згідно з висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 28.05.2024 № 24- 2166, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз:

1. Відповідно до наданих матеріалів справи: встановлена площа забруднення становить 60000 м2; відбір проб проведено відповідно до вимог чинних нормативних документів: ДСТУ ISO 103 81-1:2004 Якість ґрунту. Відбирання проб. Частина 1.Настанови щодо складання програм відбирання проб: ДСТУ ISO 103 81-2:2004 Якістьґрунту. Відбирання проб. Частина 2. Настанови з методів відбирання проб,відповідних методик виконання вимірювань вмісту показників складу і властивостей проб ґрунтів; за результатами інструментально-лабораторного дослідження відібраних проб ґрунтів виявлено забруднення земельних ресурсів амонієм (обмінний), у перерахунку на амоній, сульфатами, у перерахунку на сульфати, фосфором (рухомі форми) у перерахунку на п`ятиоксид фосфору Р2О5, органічними речовинами, що екстрагуються петролейним ефіром (мінеральні та рослинні олії, рослинні та тваринні жири, мила, смоли, важкі вуглеводи тощо).

2. За умов, зазначених у дослідницькій частині висновку, господарська діяльність (використання земельної ділянки (кадастровий номер - :01:006:0001) для розміщення полігону по збереженню та переробці побутового сміття та промислових відходів) здійснюється (період проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), відповідно наданих матеріалів справи) з відступленням від вимог ст.167 Земельного кодексу України та ст. 35 Закону України «Про охорону земель».

3. Здійснення процесу відбору проб регламентується вимогами: ДСТУ ISO 10381-1:2004 Якість ґрунту. Відбирання проб. Частина 1. Настанови щодо складання програм відбирання проб: ДСТУ ISO 103 81-2:2004 Якість ґрунту. Відбирання проб.

Частина 2. Настанови з методів відбирання проб, відповідних методик виконання вимірювань вмісту показників складу і властивостей проб ґрунтів; відповідно до наданих матеріалів справи, кількість відібраних проб ґрунтів становить 5.

4. За умов визначених у дослідницькій частині висновку, загальний розмір відшкодування при одночасному забрудненні земельної ділянки декількома забруднюючими речовинами (розмір шкоди, зумовленої забрудненням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства ВК «Екологія» на полігоні твердих побутових відходів за адресою 0.9 км у Східно Південному напрямку від с. Абрикосове (Одеська область. Білгород - Дністровський р-н, с.Салгани)) становить 11 300 250 грн і відповідає розрахованому Державною екологічною інспекцією Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) розміру шкоди у сумі 11300250 гривень.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.10.2024 у справі № 916/2933/21 задоволено позов керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до ВК «Екологія» та стягнуто 11 300 250 грн шкоди, заподіяної Державі Україна внаслідок забруднення земельних ресурсів.

Проте, до теперішнього часу рішення суду ВК «Екологія» не виконано.

Листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) від 27.08.2024 № 4252/24 повідомлено, що в результаті огляду земельної ділянки при проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні № 0001479 було відібрано 5 точкових проб (об?єднана проба) з першої забрудненої ділянки. 5 точкових проб (об`єднана проба) з другої забрудненої ділянки та одна контрольна (фонова) проба (об`єднана), яка також складається з 5 точкових проб орієнтовано чистої земельної ділянки.

Відповідно до протоколу вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 36 від 17.05.2024 Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) виявлено забруднення земель, що може призвести до край негативних наслідків для навколишнього природного середовища, та є порушенням ст. 35 Закону України «Про охорону земель».

Листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) від 28.05.2024 № 2499/24 надано розрахунок розміру шкоди, зумовленої забрудненням земель ВК «Екологія», у розмірі 18897410,07 гривень.

Висновком судової інженерно-екологічної експертизи ОНДІСЕ від 25.06.2024 № 24-3553 підтверджено, що загальна сума розміру відшкодування (розмір шкоди, зумовленої забрудненням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства ВК «Екологія» на території полігону твердих побутових відходів, що розташований на земельній ділянці із кадастровим номером :01:006:0001) становить 18897410,07 грн і відповідає розрахованому Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) розміру шкоди у сумі 18897410,07 гривень.

ВК «Екологія» здійснює експлуатацію полігону ТПВ та ПВ, що розташований за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, за 0,9 км від с. Абрикосове, який відноситься до об?єктів передбачених абзацом сьомим пункту 11 частини третьої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» оцінка впливу на довкілля здійснюється з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, з урахуванням стану довкілля в місці, де планується провадити плановану діяльність, екологічних ризиків і прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу (прямого та опосередкованого) на довкілля, у тому числі з урахуванням впливу наявних об`єктів, планованої діяльності та об`єктів, щодо яких отримано рішення про провадження планованої діяльності або розглядається питання про прийняття таких рішень.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Пунктом 8 частини 2 статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» перша категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає управління відходами: об`єкти оброблення небезпечних відходів; об`єкти оброблення відходів, що не є небезпечними, потужністю 100 тонн на добу або більше.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про управління відходами» об`єкти оброблення відходів проектуються, споруджуються та експлуатуються відповідно до вимог цього Закону, законодавства у сфері містобудування та у випадках, передбачених Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підлягають оцінці впливу на довкілля.

Частиною третьою статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» визначено, що висновки державної екологічної експертизи одержані до введення в дію цього закону, зберігають чинність та мають статує висновку з оцінки впливу на довкілля.

Статтею 13 Закону України «Про екологічну експертизу», що діяв до 18.12.2017 було передбачено, що здійснення державної екологічної експертизи є обов?язковим для видів діяльності та об?єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Згідно пункту 11 Переліку видів діяльності та об"єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 808, що діяла до 28.02.2019, поводження з побутовими відходами (оброблення, перероблення, утилізація, знешкодження, захоронення) становлять підвищену екологічну небезпеку та потребують проведення державної екологічної експертизи.

Проте, ВК «Екологія» здійснює оброблення (захоронення) побутових відходів на вищезазначеному полігоні без висновку державної екологічної експертизи або висновку з оцінки впливу на довкілля.

Крім того, відповідно до п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про управління відходами» суб`єкти господарювання у сфері управління відходами зобов`язані забезпечувати утримання в належному санітарному і технічному стані об`єктів оброблення відходів, забезпечувати дотримання правил техніки безпеки та пожежної безпеки на них.

Водночас, як повідомлено Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) відповідно до листа від 27.08.2024 № 4252/24 відповідно до офіційної інформації ГУ ДСНС України в Одеській області 14.04.2024, 24.05.2024, 07.06.2024 зафіксовані пожежі на полігоні, який експлуатує ВК «Екологія», що є порушенням п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про управління відходами».

Крім того, відповідно до п.9 ч.2 ст.17 Закону України «Про управління відходами» суб`єкти господарювання у сфері управління відходами зобов`язані мати дозвіл на здійснення операцій з оброблення відходів.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про управління відходами» захоронення відходів здійснюється на полігонах, що відповідають вимогам законодавства та технологічне обладнання яких забезпечує захист ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, контроль викидів в атмосферне повітря, забруднення ґрунтів і підземних вод.

Суб`єкт господарювання, що здійснює управління полігоном, повинен мати дозвіл на здійснення операцій з оброблення відходів, а в разі захоронення небезпечних відходів - ліцензію на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами.

Проте, ВК «Екологія» здійснює експлуатацію полігону ТПВ та ПВ без дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів.

Також Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) повідомлено, що на в?їзді до полігону відсутній щит за такою інформацією: назва полігону побутових відходів; рік введення в експлуатацію; найменування суб`єкта господарювання, що здійснює експлуатацію полігону ПВ; режим роботи: види відходів що приймаються на полігоні; тарифи на надання послуг із захоронення ПВ; найменування структури що забезпечує охорону полігону, що є порушенням п.п.2.1 розділу 2 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435 (далі Правила № 435).

На полігоні ПВ на КПП не встановлена вишка для візуального контролю виду відходів, що завозяться бортовими та самоскидними транспортними засобами, що є порушенням п.п 2.6 розділу 2 Правил № 435.

Відсутні плани організації робіт із захоронення відходів, на яких зазначаються робочі карти, що є порушенням пункту 3.2 Правил № 435.

На робочій карті полігону ПВ не відводять майданчик, якій поділяють на дві рівні зони: розвантаження і складування, що є порушенням пункту 3.3 Правил № 435.

На полігоні ПВ відсутні переносні елементи огорожі, внаслідок чого, легкі фракції відходів потрапляють за межі полігону, що є порушенням п. 5.3 Правил № 435.

Встановлено відсутність спеціального звукового та біоакустичного обладнання для відлякування птахів, що є порушенням пункту 5.12 Правил експлуатації полігонів ПВ.

Таким чином, на спірній земельній ділянці ВК «Екологія» допущено порушення екологічних вимог, що підтверджуються проведеними перевірками Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), а також обставинами, встановленими рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №420/10257/21, рішенням Господарського суду Одеської області від 09.10.2024 у справі № 916/2933/21.

Станом на дату звернення із вказаним позовом ВК «Екологія» будь-яких дій щодо усунення вказаних порушень не вжито. Більш того, керівництво ВК «Екологія» продовжує допускати порушення вимог екологічного законодавства шляхом самоусунення та протиправної бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, шо кожна особа має право на захисту свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1,2 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Способи захисту цивільного права чи інтересу це визначені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника, і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, від 22.06.2021 у справах № 334/3161/17 і № 200/606/18, від 29.06.2021 у справі № 916/964/19, від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19, від 25.01.2022 у справі № 143/591/20, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18.

Стаття 143 Земельного кодексу України передбачає підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку, де примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені приписами органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки; ґ-1) примусового звернення стягнень на право емфітевзису, суперфіцію за зобов`язаннями особи, яка використовує земельну ділянку на такому праві.

Положеннями статті 144 Земельного кодексу України визначено порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства, зокрема шляхом звернення до суду із позовом про припинення права користування земельною.

Так, на спірній земельній ділянці ВК «Екологія» допущено порушення екологічних вимог, зокрема неусунення допущених порушень законодавства (не забезпечується захист земель від забруднення побутовими та іншими відходами, а саме: допущена експлуатація сміттєзвалища без оснащення системами захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату; здійснює захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів; експлуатується полігон ТПВ без оснащення системами захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату; під час огляду полігону ТПВ зафіксовано горіння твердих побутових відходів, що є наслідком його експлуатації без оснащення системами вилучення біогазу).

Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 378 ЦК України передбачено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з п.«ґ» ч.1,2 ст.211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням. Законом може бути встановлено відповідальність і за інші порушення земельного законодавства.

Відповідно до п.«ґ» ч.1 ст.141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Згідно з п.«а» ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 287/584/16-ц, 18.05.2020 у справі № 287/576/16-ц, від 03.06.2020 у справі № 287/581/16-ц, від 05.06.2020 у справі № 287/589/16-ц, від 01.07.2020 у справі № 287/575/16-ц, від 19.08.2020 у справі № 287/587/16-ц використання переданої у власність земельної ділянки не за цільовим призначенням тягне за собою наслідки, які передбачені статями 141, 143 ЗК України, що полягають у: припиненні права користування земельною ділянкою, або ж примусовому припиненні прав на землю (в цьому випадку може йтися і про право власності) (пункт «ґ» частини першої статті 141, пункт «а» частини першої статті 143 ЗК України).

Також згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Верховний Суд у постанові від 04.11.2020 у справі № 910/7648/19 зазначив, що з 16.01.2020, тобто на час ухвалення оскаржуваної постанови, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак апеляційний суд помилково зазначив про необхідність застосування позивачем способу судового захисту, який у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а отже не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19 та від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19.

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 154/883/19, ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений (постанова Великої палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17).

Таким чином, наведені обставини переконливо свідчать про наявність підстав для прийняття судом рішення про припинення права власності ВК «Екологія» на земельну ділянку площею 10 га, що розташована в с.Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області з кадастровим номером :01:006:0001 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Статутом ВК «Екологія», затвердженим загальними зборами членів кооперативу протоколом № 6 від 27.12.2018, зазначено, що завданням є будівництво та й експлуатація «Полігону по похованню відходів», утримання «Полігону» за рахунок самооплатності на договірній основі, контроль за відходами, що привозяться на «Полігон», їх облік, а також, одночасно з будівництвом «Полігону», проведення робіт з рекультивації відходів, їхньої утилізації і санітарної обробки, похованню.

Крім того, предметом діяльності Кооперативу серед іншого визначено спільне співробітництво з державними службами, що відповідають за охорону природи та навколишнього середовища, спільна з ними робота щодо інформаційного забезпечення населення і підприємств по широкому колу екологічних питань і проблем, участь у профілактичній роботі і природоохоронних заходах; розробка проектно-кошторисної документації із залученням необхідних фахівців, підприємств, господарств, а також забудовників для реалізації природоохоронних програм регіонального рівня, а також комплексного плану по охороні навколишнього середовища.

В той же час, ВК «Екологія» достеменно усвідомлюючи характер та предмет своєї господарської діяльності, відповідальність та специфіку, проігноровано вказані норми законодавства.

Ураховуючи викладене, право постійного користування ВК «Екологія» земельною ділянкою площею 10 га, яка розташована в с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області з кадастровим номером :01:006:0001, підлягає припиненню, а рішення державного реєстратора Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області Сарафанюк Юлій Віталіївни від 06.09.2024 № 74921005 в частині державної реєстрації права постійного користування за ВК «Екологія» - скасуванню.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, критерії сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод такі: 1) чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі; 2) чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті; 3) чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право на мирне володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право на мирне володіння майном передбачена законом, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або для контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання держави у право на мирне володіння майном особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 01.06.2006). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу можна позбавити її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності слід дотримуватися справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також ЄСПЛ у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 07 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року).

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Належна ВК «Екологія» на праві постійного користування земельна ділянка має відповідний правовий режим, обов`язковим є врахування категорії земель та вид використання земельної ділянки, а також розташування території для видалення та захоронення побутових відходів за межами територій водоохоронних зон та прибережних захисних смуг.

Під час розміщення полігону ТПВ слід враховувати дотримання норм щодо відстані від житлової забудови, об`єктів інфраструктури, сільськогосподарських угідь, автомобільних та залізничних шляхів, тощо.

Правовий режим земель це встановлений законодавством порядок можливої поведінки суб`єкта земельних правовідносин щодо об`єкта цих правовідносин земельної ділянки, який включає в себе індивідуальний комплекс відповідних правових засобів (дозволів, заборон, позитивних зобов`язань, стимулів, обмежень тощо).

Неправильне поводження з відходами може призвести до виникнення інфекційних захворювань, адже найчастіше мешканцями звалищ є синантропні види тварин, які здатні переносити різні небезпечні для людини захворювання. Також, це загрожує забрудненням ґрунту, ґрунтових вод, атмосфери і навіть виникненням пожеж. Серед основних загроз забруднення ґрунтових вод та ґрунтів токсичним фільтратом, пилове забруднення атмосферного повітря небезпечними речовинами, ускладнення санітарно-епідеміологічної ситуації.

У відповідності до ч.7 ст.41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Власність не тільки надає переваги власнику, а й покладає на нього низку обов`язків перед суспільством та державою. Поняття «власність зобов`язує» пов`язане з принципом поєднання інтересів власника та інших осіб обов`язком використовувати власність у своїх інтересах з неухильним обов`язком поважати інтереси всього суспільства.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.02.2020 у справі № 826/13788/15.

За таких обставин у даній справі не вбачається покладення надмірного тягару на відповідача, оскільки посадові особи ВК «Екологія» були обізнані з інформацією щодо цільового призначення земельної ділянки, особисто звертались щодо перегляду і оновлення даних паспорта місця видалення відходів (МВВ), біли відповідачами у адміністративній та господарській справах щодо функціонування та наслідків господарської діяльності, тому проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про необхідність додержання вимог екологічного законодавства і їх невиконання ставить їх добросовісність під час користування земельною ділянкою під обґрунтований сумнів.

Таким чином, у цій справі не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Це узгоджується із правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2510ц15, постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 № 357/9328/15-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.13, 41 Конституції України, ст.391 ЦК України, ст.1 ЗК України та зважаючи на те, що власність не повиннавикористовуватися на шкоду людині і суспільству, використовуючи належну на праві власності земельну ділянку, ВК «Екологія» не діяло добросовісно і мало усвідомлювати про можливість виникнення у подальшому ситуації, за якої до нього буде пред`явлено вимогу про припинення права власності на земельну ділянку.

Припинення права власності на земельну ділянку, яка тривалий час не використовується, більш того на сьогоднішній день становить реальну загрозу екологічній безпеці та санітарно-епідеміологічній ситуації, має легітимну мету у правомірному використанні земельної ділянки відповідно до загальних інтересів, які полягають у тому, щоб таке використання відбувалося відповідно до вимог законодавства.

Тобто той захист і охорона, які забезпечує держава в особі відповідних органів, у тому числі шляхом звернення із позовом про припинення права власності, відповідають легітимній меті і спрямовані на захист громадських інтересів, які полягають у раціональному використанні земель в межах цільового призначення.

Власність не тільки надає переваги власнику, а й покладає на нього низку обов`язків перед суспільством та державою. Поняття «власність зобов`язує» пов`язане з принципом поєднання інтересів власника та інших осіб обов`язком використовувати власність у своїх інтересах з неухильним обов`язком поважати інтереси всього суспільства.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.02.2020 у справі № 826/13788/15.

За таких обставин «суспільним», «публічним» інтересом звернення обласної прокуратури до суду в інтересах держави з вимогою про припинення права власності на земельну ділянку є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання використання за цільовим призначенням земель рекреаційного призначення, а також захист суспільних інтересів загалом, екологічних прав та права власності на землю Українського народу.

Піддаючи аналізу пропорційність втручання з дотриманням основоположних принципів ст.1 Першого протоколу Конвенції у справі Хамер проти Бельгії Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 27.11.2007 вперше зазначив, що навколишнє середовище, не будучи безпосередньо зазначеним у Конвенції, тим не менш являє собою цінність, в збереженні якої зацікавлені як суспільство, так і публічна влада і економічні імперативи та навіть деякі основні права не повинні превалювати над екологічними міркуваннями, особливо якщо держава прийняла законодавство з цього питання.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також зауважує, що при визначенні суспільних інтересів, знаючи потреби суспільства, національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони перші виявляють проблеми, що можуть виправдати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року).

Окрім того, Європейський суд з прав людини розглядаючи справу № 34044/02 «Депаль проти Франції» (рішення від 29.03.2010) підтвердив, що політика облаштування території і охорона навколишнього природного середовища, де переважаюче місце займає загальносуспільний інтерес, надає державі більш широку свободу дій, а ніж при врегулюванні приватних правовідносин (п. 83-84).

У зв`язку з цим право вирішувати, які саме заходи необхідно вживати для захисту земель, належить, в першу чергу, національній владі (п. 87, 92, 93).

Отже, закріплена в Конвенції система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як способи позбавлення права власності і користування, так і необхідність запровадження заходів для усунення несправедливості.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року чітко визначає, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

За таких обставин позов Білгород-Дністровської окружної прокуратури по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого протоколу.

Обґрунтовуючи наявність порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором у суді, прокурор зазначив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з п.2 Рекомендацій СМ/Rес (2012) щодо ролі державних прокурорів за межами системи кримінального судочинства, прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 19.09.2012, обов`язками та повноваженнями прокурора за межами системи кримінального провадження є представництво загальних та громадських інтересів, захист прав людини та основоположних свобод, а також підтримка верховенства права.

Відповідно до висновку № 3 (2008) Консультативної Ради Європейських прокурорів «Про роль прокуратури за межами сфери кримінального права» прокурор має реалізовувати функції від імені суспільства та на захист державних інтересів.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію проте, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.

В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п.З мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій-чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям; прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подаватиметься позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції, у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Відповідно до ч.3, 4 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що в судовому процесі, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Прокурор, вважаючи, що діями (бездіяльністю) відповідача порушуються державні інтереси, має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту, передбачених процесуальним Законом (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15).

Необхідність пред`явлення цього позову зумовлена потребою в забезпеченні на загальнодержавному рівні екологічної безпеки та охорони землі як національного багатства.

Суспільство, Український народ як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей, також має, з огляду на ст. 1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, конституційне право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення законності при охороні навколишнього природного середовища і розраховувати на те, що держава вживатиме усіх можливих законних засобів і способів для відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки.

Згідно ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення.

Стаття 10 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» серед гарантій екологічних прав громадян містить як участь громадських організацій та громадян у діяльності щодо охорони навколишнього природного середовища, так і невідворотність відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Порушені права громадян у галузі охорони навколишнього природного середовища можуть бути поновлені, а їх захист відбувається в судовому порядку відповідно до законодавства України (ст.11 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 3 ст.140, 145 Конституції України в Україні місцеве самоврядування є правом територіальної громади (жителів села, селища та міста) самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України; місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

28.04.2021 Верховна рада України прийняла Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ, який набрав чинності 27.05.2021.

Відповідно до пункту 58 цього Закону, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, визначених підпунктами а - е пункту 58 є комунальною власністю.

Отже, на виконання п.58 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ, земельна ділянка площею 10 га, кадастровий номер 512088600:01:006:0001 фактично є комунальною власністю Шабівської сільської ради.

Зазначене також підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на положення частин першої та другої статті 83 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Також стаття 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» наголошує на тому, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території та здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Частиною 1 статті 270 ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи віднесено право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

В світлі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава має позитивний обов`язок регулювати і контролювати екологічні проблеми, які порушують права, передбачені Конвенцією.

Нездатність держави захистити людину від шкідливого впливу навколишнього середовища може бути визнана Судом як порушення прав, передбачених статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа Lopes Ostra v Spain A 303-C (1994).

При цьому, встановлення порядку забезпечення екологічних прав покладається саме на державу (справа «Гуерра та інші проти Італії» (Case of Guerra and Others v. Italy) (заява №14967/89, рішення від 19.02.1998).

Терміном «потерпілий» у статті 34 Конвенції позначається особа або особи, що є прямо чи непрямо потерпілими від оскаржуваного порушення. Таким чином, стаття 34 Конвенції стосується не лише особи або осіб, що прямо потерпіли від оскаржуваного правопорушення, а й також будь-якого непрямо потерпілого, якому це порушення могло завдати збитків або який має серйозний особистий інтерес щодо його припинення.

Поняття «потерпілий» тлумачиться автономно і незалежно від національних норм, що стосуються зацікавленості або здатності до подання позову, навіть якщо ЄСПЛ доводиться взяти до уваги той факт, що заявник був стороною у національному провадженні. Це поняття не передбачає наявності шкоди. Заявником може бути і юридична особа, об`єднання громадян, у випадку порушення прав таких суб`єктів. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 910/8122/17 від 11.12.2018.

З урахуванням статей 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Згідно з ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області є представницьким органом Шабівської сільської територіальної громади, який зобов`язаний здійснювати захист інтересів та екологічних прав територіальної громади.

Отже, Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області на підставі ст. 2 ГПК України, ч. 4 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» уповноважена на звернення до суду з позовною заявою про припинення права постійного користування земельною ділянкою та скасування рішення державного реєстратора.

Відповідно до висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді окружною прокуратурою до Шабівської сільської ради направлено лист від 10.03.2025 № 55-1564вих-25, яким повідомлено про обставини порушення ВК «Екологія» інтересів держави при використанні належної йому на праві власності земельної ділянки.

Шабівською сільською радою листом від 13.03.2025 № 806/02.2-10/1266 будь-якої інформації щодо вжитих заходів реагування не надано та повідомлено про необхідність вжиття таких заходів окружною прокуратурою.

Таким чином, Шабівська сільська рада обізнана про необхідність захисту інтересів держави та мала відповідні повноваження для їх захисту, проте таких заходів не вжила.

Необхідність пред`явлення цього позову зумовлена потребою в забезпеченні на загальнодержавному рівні екологічної безпеки та охорони землі як національного багатства.

Суспільство, Український народ як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей, також має, з огляду на ст. 1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, конституційне право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення законності при охороні навколишнього природного середовища і розраховувати на те, що держава вживатиме усіх можливих законних засобів і способів для відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки.

Згідно ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення.

Стаття 10 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» серед гарантій екологічних прав громадян містить як участь громадських організацій та громадян у діяльності щодо охорони навколишнього природного середовища, так і невідворотність відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Порушені права громадян у галузі охорони навколишнього природного середовища можуть бути поновлені, а їх захист відбувається в судовому порядку відповідно до законодавства України (ст.11 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1,3 ст.140, 145 Конституції України в Україні місцеве самоврядування є правом територіальної громади (жителів села, селища та міста) самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України; місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

28.04.2021 Верховна рада України прийняла Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ, який набрав чинності 27.05.2021.

Відповідно до пункту 58 цього Закону, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, визначених підпунктами а - е пункту 58 є комунальною власністю.

Отже, на виконання пункту 58 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних З огляду на положення частин першої та другої статті 83 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно пункту 35 рішення Європейського сулу з прав людини у справі від 15.01.2009 у справі «Менчинська проти російської федерації», суд встановив, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

У рішенні ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» суд наголосив, що засіб захисту повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Подання позову прокурором за таких умов є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави. Прокурор повідомив Позивача про представництво інтересів держави в особі Шабівської сільської ради (докази додано).

Як вже зазначено судом, Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно з ч.8 ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст.4, 12, 53, 129, 162, 232-233, 237-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Припинити право постійного користування виробничого кооперативу «Екологія» (67725, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Салгани, вул.Шабська, 41, ) земельною ділянкою площею 10 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, село Салгани, кадастровий номер :01:006:0001 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, номер запису про інше речове право 56562711).

3. Скасувати рішення державного реєстратора Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області Сарафанюк Юлії Віталіївни від 06.09.2024 № 74921005 в частині державної реєстрації за виробничим кооперативом «Екологія» (67725, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Салгани, вул.Шабська, 41, ) права постійного користування земельною ділянкою площею 10 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, село Салгани, кадастровий номер :01:006:0001 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208, номер запису про інше речове право 56562711).

4. Стягнути з відповідача Виробничого кооперативу "Екологія" (67725, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Салгани, вул.Шабська, 41, ) на користь Одеської обласної прокуратури за наступними реквізитами: отримувач коштів Одеська обласна прокуратура (адреса: 65026, м. Одеса, вул. Італійська, 3); код отримувача за ; рахунок отримувача: UA0000564; банк отримувача: ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820172; код класифікації доходів бюджету 22030101 сплачений судовий збір в сумі 4844 (Чотири тисячі вісімсот сорок чотири)грн.,80коп. за подачу позову.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 18 вересня 2025 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна