ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2025 р. Справа№ 910/349/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Раєцький А. О.

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: не з`явився

від третьої особи-3: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення господарського суду міста Києва від 08.04.2025 (повний текст рішення складено 22.04.2025)

у справі № 910/349/23 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом ОСОБА_2

до Федерації велосипедного спорту України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_3 ,

1) ОСОБА_4 ,

3) Громадська спілка "Українська федерація велосипедного спорту України"

про визнання рішення недійсним

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В січні 2023 року позивач - ОСОБА_2 (позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Федерації велосипедного спорту України (відповідача) про визнання недійсним рішення звітно-виробничої Конференції Федерації велосипедного спорту України від 15.11.2022, які оформлені протоколом № 16 від 15.11.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем було скликано та проведено конференцію, на якій прийнято рішення, оформлені протоколом № 16 від 15.11.2020 з численними порушеннями вимог законодавства України та статуту Федерації велосипедного спорту України, що на думку позивача, є порушенням інтересів позивача, як члена вказаної федерації.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/349/23 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні документи, визначені пунктами 4.6 та 4.10 статуту, які б підтверджували набуття позивачем статусу індивідуального члена федерації. Тобто, відсутність права, на захист якого подано позов, є беззаперечною та виключною підставою для відмови судом в задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/349/23, ОСОБА_2 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач на момент прийняття спірного наказу не був президентом ФВСУ, оскільки на переконання позивача, такі висновки суду спростовують відомості про позивача, які були внесені до ЄДР (в яких міститься інформація, що у період з 27.06.2022 по 23.12.2022 та з 06.04.2023 по 18.04.2023 керівником відповідача був саме ОСОБА_2 ..

Федерація велосипедного спорту України подала до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що позивач не обґрунтував, яким чином визнання недійсним рішення конференції Федерації велосипедного спорту України могло б відновити його начебто порушене право на управління Федерації велосипедного спорту України, особливо враховуючи, що ОСОБА_2 не обіймав посади Президента Федерації велосипедного спорту України на момент прийняття оскаржуваного рішення, а заявлені позивачем позовні вимоги не відповідають критеріям ефективного способу судового захисту, оскільки не спрямовані на реальне поновлення його начебто порушеного права та інтересу.

Треті особи по справі не скористалися своїм правом подати письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2025 (колегія суддів у складі: головуючої Ходаківської І.П., суддів Демидової А.М., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/349/23 та розгляд якої призначено у судовому засіданні на 10.09.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 за клопотаннями представників ОСОБА_2 та Федерації велосипедного спорту України розгляд справи постановлено здійснювати у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 10.09.2025 в режимі відеоконференції взяв участь представник ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

У судовому засіданні 10.09.2025 в режимі відеоконференції взяв участь представник Федерації велосипедного спорту України, який заперечив проти апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Представники третіх осіб у судове засідання 10.09.2025 не з`явились.

Враховуючи, що явка представників у судове засідання не визнавалась обов`язковою, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників третіх осіб, повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

15.11.2022 відбулося засідання звітно-виробничої конференції Федерації велосипедного спорту України (відповідач, Федерація, ФВСУ), порядком денним якого було: вибори Президента ФВСУ; вибори Першого Віце-президента; звіт Президента ФВСУ ОСОБА_3. за 2022 рік; фінансовий звіт ФВСУ за 2022 рік; різне:

1. Звіти тренерів;

2. Внесення змін до Статуту ФВСУ і затвердження Статуту ФВСУ у новій редакції;

3. Надання повноважень представництва Громадській спілці "Українська федерація велосипедного спорту" ();

4. Державна реєстрація відповідних змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у встановленому законодавством порядку.

За наслідком вказаного засідання, було прийнято рішення, яке оформлені протоколом № 16 від 15.11.2022.

Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, позивач посилався на те, що він є членом Федерації, а рішення відповідача від 15.11.2022, оформлене протоколом № 16 порушує його права, прийняте з порушенням законодавства та статуту Федерації та підлягає визнанню недійсним.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Предметом спору у даній справі є визнання про визнання недійсним рішення звітно-виробничої Конференції Федерації велосипедного спорту України від 15.11.2022, які оформлені протоколом № 16 від 15.11.2022.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, що застосуванню певного способу захисту передує встановлення порушення матеріального права позивача, а саме порушення його прав та законних інтересів унаслідок прийняття оскаржуваного рішення.

Отже, у даному випадку право та його порушення повинні перебувати у логічній та часовій послідовності, а саме первинним є виникнення у позивача відповідного матеріального права, законного інтересу та наступне його порушення, невизнання, оспорення.

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2019 на засіданні позачергової конференції громадської організації "Федерації велосипедного спорту України" прийнято рішення, оформлене протоколом № 3, про визнання роботи позивача, як президента федерації, незадовільною та про припинення повноважень президента ОСОБА_2 з 20.08.2019 відповідно до частини 3 статті 99 Цивільного кодексу України.

За результатами розгляду справи про оскарження вказаного рішення, рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.04.2024 у справі № 757/230/20-ц у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Отже, як на момент звернення до суду з розглядуваним позовом так і під час розгляду справи та ухвалення рішення судом, ОСОБА_2 не був президентом федерації, а отже, у нього відсутнє матеріальне право, яке підлягає захисту.

Судова колегія вважає за необхідним зауважити на тому, що захисту підлягає лише наявне право, проте за обставин даної справи та враховуючи наявність чинного рішення про припинення повноважень президента, судом не встановлено взагалі наявність у позивача права на управління юридичною особою-відповідача, та як наслідок - можливість порушення такого права будь-яким чином.

Водночас, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2019 у справі № 643/17966/14-ц "якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення".

Враховуючи наведене, судова колегія вважає обґрунтованими заперечення відповідача в частині того, що позивач - ОСОБА_2 не займав посаду Президента ФВСУ з 20.08.2019, а не з дати скасування рішення Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2020 та постанови Київського апеляційного суду від 02.11.2021 у справі № 757/230/20-ц.

Отже, позивач не займав посаду Президента ФВСУ на момент прийняття оскаржуваного рішення, а легітимним керівником ФВСУ був ОСОБА_3 , який і підписав оскаржуване рішення звітно-виробничої Конференції Федерації велосипедного спорту України від 15.11.2022.

Також, на спростування доводів апеляційної скарги, колегія суддів констатує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач є індивідуальним членом Федерації велосипедного спорту України (не в складі виконавчого органу).

Зокрема, статутом відповідача передбачено, що індивідуальним членом може бути громадянин України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, особа віком від 14 років, яка заявила про своє бажання приймати участь в діяльності федерації та взяла на себе обов`язок виконувати передбачені статутом федерації обов`язки, визнає принципи, мету, завдання та статут федерації, сплачує відповідні вступні та членські внески (п. 4.4 статуту відповідача).

Відповідно до п. 4.6 статуту федерації прийом індивідуальних членів до федерації та вихід з неї здійснюється на підставі поданої письмової або електронної заяви, яка має містити інформацію про прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, адресу проживання та реєстрації, контактний телефон, електронну адресу.

Рішення про прийом до складу членів федерації та/або вихід з неї (припинення членства, виключення, позбавлення) приймається відповідним рішенням дирекції (п. 4.10 статуту).

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) позивач доказів наявності у нього членства у федерації - не надав; матеріали справи не містять визначені пунктами 4.6. та 4.10. статуту відповідача документи, які б надати можливість суду встановити що позивач є індивідуальним членом відповідача і як наслідок - встановити порушення прав позивача, зокрема, як індивідуального члена.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів констатує, що відсутність права, на захист якого подано позов, є беззаперечною та виключною підставою для відмови судом в задоволенні позовних вимог.

Верховним Судом неодноразово, зокрема, у постановах від 13.05.2021 по справі №910/6393/20, від 08.06.2021 по справі №910/11203/20, від 08.09.2021 по справі №913/690/20, від 21.12.2021 по справі №917/713/19, від 23.12.2021 по справі № 924/1351/20 (924/620/20) вказано, що відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Такої ж позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17.

Також, судова колегія зауважує на тому, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що встановивши те, що відсутність порушених прав і законних інтересів позивача, суди попередніх судових інстанцій за відсутності необхідності вдалися також й до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, не врахували того, що встановлена ними відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові.

Подібні позиції викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20.

Підсумовуючи викладене в сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору.

В свою чергу, викладені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу аргументи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі №910/349/23 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова складена 23.09.2025 (у зв`язку з перебуванням суддів Ходаківської І. П., Демидової А. М. у відпустці з 15.09.2025 по 19.09.2025 та 22.09.2025 та судді Владимиренко С. В. з 12.09.2025 по 22.09.2025).

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко