ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. Справа№ 910/756/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання : Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Галдецький Я.А. (в залі суду);

від відповідача: не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025

у справі № 910/756/25 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Фізичної особи - підприємця Шабшай Галини Миколаївни

про стягнення 500 339,15 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Шабшай Галини Миколаївни про стягнення боргу за послуги з постачання теплової енергії в сумі 376 834,49 грн, інфляційних втрат в сумі 95 484,49 грн, 3% річних в сумі 26 353,41 грн, пені в розмірі 927,06 грн, плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в розмірі 432,60 грн, плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води в сумі 307 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25 позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Фізичної особи - підприємця Шабшай Галини Миколаївни про стягнення боргу за послуги з постачання теплової енергії в сумі 376 834,49 грн, інфляційних втрат в сумі 95 484,49 грн, 3% річних в сумі 26 353,41 грн, пені в розмірі 927,06 грн, плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в розмірі 432,60 грн, плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води в сумі 307 грн задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Шабшай Галини Миколаївни на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» борг за послуги з постачання теплової енергії в сумі 359 947,30 грн, інфляційні втрати в сумі 95 484,49 грн, 3% річних в сумі 26018,75 грн, пеню в розмірі 927,06 грн, плату за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в розмірі 359,34 грн, плату за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води в сумі 255,01 грн та судовий збір в розмірі 7244,88 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить визнати поважними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 10.03.2025 року по справі №910/756/25 та поновити його. Відкрити апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою. Скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25 в частині відмови позовних вимог. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» до Фізичної особи-підприємця Шабшай Галини Миколаївни задовольнити повністю. Стягнути залишок судового збору за подання позовної заяви в сумі 260,21 грн. Стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 4 542,00 грн.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник зазначає, що при поданні позовної заяви, що розглядалась в межах справи №910/756/25 позивачем вже здійснено належний розподіл нарахувань за послуги з постачання теплової енергії та нарахування було здійснено до 19 липня 2023 року.

На думку скаржника, при ухваленні рішення, судом І інстанції не враховано пояснення позивача та не взяті до уваги залучені до позовної заяви докази, а саме розрахунок заборгованості за послуги з постачання теплової енергії (ТЕ), акт звіряння взаєморозрахунків за послуги з постачання теплової енергії (ТЕ), деталізовану інформацію про коригування за послугу з постачання теплової теплової енергії, які відображають інформацію про здійснені у грудні 2023 року коригування у сторону зменшення з підстав уточнення показників будинкового лічильника та з підстав зміни власника. Скориговані суми відображаються у деталізованій інформації (без ПДВ).

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві, поданому до суду, вказав на те, що позивач не наведено розрахункових формул, не послався на нормативні температури або погодні дані, не зазначив площу будівлі. Відсутнє пояснення, як і чому використано коефіцієнти (2.42, 2.66, 3.68 та інші). Це є прямим порушенням Методики № 315 та виключає можливість визнання розрахунку достовірним. Таким чином, Позивач, нараховуючи плату за тепло при відсутності лічильника, повинен був застосувати Методику № 315 та надати докази розрахунку згідно з нею (із розшифруванням використаних показників: площі, нормативи, коефіцієнти тощо). Невиконання цього обов`язку означає неправильне визначення обсягу боргу, а отже необґрунтованість позовних вимог.

Щодо нарахування пені відповідач вказує на те, що відповідно до п. 4 ч. 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Водночас, відповідач у прохальній частині апеляційної скарги просить апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25 без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу передачі судової справи № 910/756/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25. Призначено справу № 910/756/25 до розгляду у судовому засіданні 13.05.2025.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 Оголосити перерву у розгляді справи № 910/756/25 за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 до 01.07.2025.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М., який є суддею-доповідачем, та перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці, розгляд справи призначений на 01.07.2025 не відбувся.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на вихід суддів Гаврилюка О.М. з лікарняного та Ткаченка Б.О. з відпустки, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду та враховуючи перебування колегії суддів у період із 14.07.2025 по 27.07.2025 у відпустці, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25 на 26.08.2025.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/756/25 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників у судове засідання та позиція учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 26.08.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, просили скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25 та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 26.08.2025 не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 30.12.2020 між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як споживачем, як власником нежитлового приміщення № 5 у будинку АДРЕСА_1, укладено договір №50101 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання, згідно п.1 якого позивач зобов`язався своєчасно надавати відповідачу відповідної якості послугу з централізованого постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а відповідач зобов`язався оплачувати надану послугу за встановленим тарифом у строки і на умовах, що передбачені договором.

За умовами п.2 договору №50101 від 30.12.2020 відповідачем послуги з централізованого постачання гарячої води є власник (орендар) нежитлового приміщення (квартири).

Тарифи на комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджується органом виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (п.5 договору №50101 від 30.12.2020).

У п.6 договору №50101 від 30.12.2020 вказано, що на момент укладання цього договору тариф на послугу становить 98,07 грн м3 (з ПДВ), затверджений розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.12.2018 №2340.

У разі зміни тарифу оплата за централізоване постачання гарячої води споживачу здійснюється за новим тарифом з часу його введення та внесення змін до цього договору.

Плата за надану послуг справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 №630.

Оплата послуги за показаннями засобів обліку, встановлених у приміщенні, проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору гарячої води у приміщенні незалежно від наявності засобів обліку на вводах у будинок (п.п.7-9 договору №50101 від 30.12.2020).

У п.12 договору №50101 від 30.12.2020 вказано, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуги щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуги платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

За несвоєчасну оплату послуги відповідач сплачує пеню в розмірах, встановлених законодавством (п.14 договору №50101 від 30.12.2020).

Цей договір діє з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до дати набрання чинності новим договором про надання комунальних послуг з постачання гарячої води, укладеного за правилами, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України сторони погодили, що умови договору застосовуються до відносин, які існували з 12.03.2020.

Як вбачається із матеріалів справи, договір №50101 від 30.12.2020 у передбаченому чинним законодавством України порядку недійсним визнано не було. Доказів зворотного матеріали справи не містять, отже, з огляду на встановлений ст.204 ЦК України принцип правомірності правочину, договір № 50101 від 30.12.2020 є належною підставою у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Наразі, за твердженнями позивача, відповідачем належним чином не виконувались свої зобов`язання з оплати наданих у період з листопада 2021 по жовтень 2023 року послуг з постачання теплової енергії, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість на суму 376 834,59 грн, що стало підставою для нарахування 3% річних, інфляційних втрат, пені та звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом абз. 2 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Таким чином, позивач набув функцій виконавця послуг з постачання теплової енергії та гарячої води для мешканців вищезазначеного будинку за збігом терміну 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті позивача, таким чином, з 01.11.2021 споживачам за адресою: 04070, м.Київ, вул. Набрежно- Хрещатицька, буд.15-17/18, надаються послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за договорами з постачання теплової енергії та гарячої води, які є договорами приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Витрати, пов`язані з обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, відшкодовуються: шляхом сплати споживачами комунальних послуг виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, - у разі укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; за рахунок співвласників багатоквартирного будинку - у разі укладення колективного договору про надання комунальних послуг, договорів про надання комунальних послуг з колективним споживачем або у разі прийняття співвласниками відповідного рішення про обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку. Порядок та умови обслуговування та заміни вузла комерційного обліку визначаються правилами і типовими договорами про надання відповідних комунальних послуг.

За положеннями п. 11 ч, 1 ст. 1, ч. 5 ст. 13 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII, постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» споживачем щомісяця однією сумою вноситься виконавцю комунальної послуги плата за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, і яка є платежем, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат, пов`язаних з укладенням договору, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонента за індивідуальним договором (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води).

В матеріалах справи наявні акти виконаних робіт з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води, акти виконаних робіт з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії корінці нарядів на включення/відключення опалення, чим підтверджуються обставини споживача теплової енергії у спірний період у відповідному обсязі.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що відповідачем обставини споживання теплової енергії, у спірний період, у обсягах, які визначені позивачем не заперечувались й належним чином доказово не спростовані.

Водночас, відповідно наявного у матеріалах справи витягу з державного реєстру речових прав №339691602 від 19.07.2023, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1717, виданого 19.07.2023, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., було здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно - нежитлові приміщення (група приміщень №5), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , тобто з 19.07.2023 право власності Шабшай Галини Миколаївни на нежитлові приміщення, до яких здійснювалось теплопостачання зі спірним договором було припинено, що фактично вказує на відсутність підстав для стягнення з відповідача плати за спірні послуги після 19.07.2023.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що обґрунтованим є стягнення з відповідача заборгованості за листопад 2021 по липень 2023 (19.07.2023) за послуги поставки теплової енергії на загальну суму 359 947,30 грн, за абонентське обслуговування послуги з постачання тепловох енергії на суму 359,34 грн та абонентського обслуговування послуги з постачання гарячої води на суму 255,01 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.275 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання").

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що твердження позивача про наявність у відповідача заборгованості з оплати с спожитої у період за період за листопад 2021 по липень 2023 (19.07.2023) на загальну суму 359 947,30 грн обґрунтовані наявними у матеріалах справи належними доказами, у зв`язку із чим, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту теплову енергію на суму 359 947,30 грн, заборгованості з оплати за абонентське обслуговування послуги з постачання тепловох енергії на суму 359,34 грн та заборгованості за оплату абонентського обслуговування послуги з постачання гарячої води на суму 255,01 грн, а в решті позовних вимог про стягнення заборгованості відмовити.

Також позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 95 484,49 грн, 3% річних в сумі 26 353,41 грн, пені в розмірі 927,06 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Згідно із ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За приписами ч.1 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що арифметично, сума розрахованої позивачем пені є вірною, а отже, позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, у зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати спожитої теплової енергії за договором, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційних втрат в сумі 95 484,49 грн, 3% річних в сумі 26 353,41 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з оплати послуг з постачання теплової енергії, перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про стягнення з відповідача 3% річних на суму у розмірі 26 018,75 грн та інфляційних втрат на суму у розмірі 95 484,49 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в сумі 359 947,30 грн, інфляційних втрат в сумі 95 484,49 грн, 3% річних в сумі 26018,75 грн, пені в розмірі 927,06 грн, плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в розмірі 359,34 грн та плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води в сумі 255,01 грн, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Доводи скаржника про те, що ним здійснено коригування заборгованості на суму у розмірі 16 900,56 грн, спростовуються змістом розрахунку (а.с. 25), зокрема, у графі за « 01.10.2023» позивачем здійснено нарахування відповідачу суми, яка включена до загальної суми заборгованості.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про те, що доводи відзиву на апеляційну скаргу в частині заперечення щодо задоволення позовних вимог не можуть братись до уваги, оскільки відповідачем рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у цій частині не оскаржувалось.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25, відсутні.

Скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Заступника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 910/756/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 910/756/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 22.09.2025, зокрема, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко