ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2025 р. Справа №909/866/24

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Зварич О.В.,

Панова І.Ю..

секретар судового засідання Бабій М.М.

явка учасників справи: не з`явились,

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Стефурин Василя Васильовича, б/н від 28.04.2025 (вх № 01-05/1330/25 від 02.05.2025)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2025, суддя Кобецька С.М., м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 07.04.2025

у справі №909/866/24

за позовом фізичної особи - підприємця Стефурина Василя Васильовича,

до відповідача приватного підприємства Виробничо-комерційного підприємства "Забереж",

про визнання договору оренди нежитлових приміщень продовженим,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог позивача

Фізична особа - підприємець Стефурин Василь Васильович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до приватного підприємства виробничо-комерційного підприємства "Забереж" (далі - відповідач) про визнання Договору оренди нежитлових приміщень № 1/20 від 21.09.2020, укладеного між сторонами, продовженим на строк 1 рік 9 місяців та 30 календарних днів на тих самих умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої договірні зобов`язання та порушив умови договору оренди, зокрема щодо дотримання строку орендних відносин, який є істотною умовою договору. Позивач зазначає, що протягом двох років відповідач створював перешкоди в користуванні орендованим приміщенням, чим фактично позбавив його можливості реалізовувати своє право користування об`єктом оренди. У зв`язку з цим позивач вважає, що договір оренди не може вважатися припиненим у зв`язку із закінченням строку його дії та підлягає продовженню на період, протягом якого він був позбавлений права користування майном з вини орендодавця, і на тих самих умовах.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 року у справі №909/866/24 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що орендні правовідносини між сторонами припинилися 21.08.2024, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди №1/20 від 21.09.2020, який був пролонгований у відповідності до рішенням Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/278/23.

Відповідач у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, повідомив позивача про припинення договору з цієї дати, що є одностороннім волевиявленням, яке не потребує погодження з іншою стороною.

Підстав для визнання договору продовженим на інший строк не встановлено, оскільки відсутні ознаки поновлення договору у передбаченому законом порядку, зокрема відсутні докази фактичного користування майном після завершення дії договору за відсутності заперечень з боку орендодавця.

Посилання позивача на перешкоди у користуванні приміщенням не є належною підставою для продовження строку договору, оскільки ці обставини вже були предметом судового розгляду в іншій справі, рішення у якій виконано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та заперечення позивача

02.05.2025 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Стефурин Василя Васильовича, б/н від 28.04.2025 (вх № 01-05/1330/25 від 02.05.2025) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2025 у справі №909/866/24.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував преюдиційні обставини, встановлені рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2023 у справі №909/278/23, яке набрало законної сили. У вказаній справі суд підтвердив чинність договору оренди №1/20 від 21.09.2020, пролонгованого до 21.08.2024, а також встановив факт створення орендодавцем перешкод у користуванні майном з 09.08.2022, що є порушенням умов договору.

Вказаними діями орендодавець порушив договірне зобов`язання щодо забезпечення доступу до об`єкта оренди та обов`язок не втручатися в господарську діяльність орендаря. Таке порушення є істотним, оскільки орендар повністю позбавлений можливості використовувати майно за призначенням майже два роки. У зв`язку з цим строк дії договору оренди підлягає продовженню на період фактичного позбавлення орендаря права користування майном, оскільки орендодавцем не були виконані умови договору щодо забезпечення безперешкодного користування орендованим майном.

Відповідач своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2025 справу №909/866/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Малех І.Б., суддів Зварич О.В., Панова І.Ю..

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2025 (в особі головуючого (судді-доповідача) Малех І.Б.) апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Стефурин Василя Васильовича б/н від 28.04.2025 (вх № 01-05/1330/25 від 02.05.2025р.) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 року у справі №909/866/24 залишено без руху.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 справу №909/866/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Зварич О.В., Панова І.Ю..

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Стефурин Василя Васильовича, б/н від 28.04.2025 (вх № 01-05/1330/25 від 02.05.2025) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2025 у справі №909/866/24.

Ухвалою від 04.08.2025 призначено справу №909/866/24 до розгляду у судовому засіданні на 17.09.2025.

У судове засідання 17.09.2025 учасники справи не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату час та місце розгляду справи в порядку, визначеному ч.5 ст. 242, ст. 285 ГПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

21.09.2020 між ПП Виробничо-комерційного підприємства "Забереж" (по договору орендодавець/по справі відповідач) та ФОП Зіником В. В., правонаступником якого є ФОП Стефурин В. В., у зв`язку із зміною найменування, зміни прізвища із Зіник на Стефурин (Свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 від 20.01.2017) (по договору орендар/по справі позивач) укладено Договір оренди нежитлових приміщень №1/20 (далі Договір оренди/Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору орендодавець зобов`язався передати орендарю в безкоштовне користування наступні приміщення: - адміністративну будівлю, загальною площею 44,8 кв.м, зазначена у плані літерою А, що розташоване в урочищі Сигли, с. Слобода Небилівська, Рожнятівського району, Івано-Франківської області; - виробничий цех пилорама загальною площею 316,6 кв.м., зазначену в плані літерою Б, що розташоване в урочищі Сигли, с. Слобода Небилівська, Рожнятівського району, Івано-Франківської області; - виробниче приміщення цех готової продукції загальною площею 352,1 кв.м., зазначену в плані літерою В, що розташоване в урочищі Сигли, с. Слобода Небилівська, Рожнятівського району, Івано-Франківської області; - виробниче приміщення навіс, загальною площею 181 кв.м, зазначену в плані літерою Г, що розташоване в урочищі Сигли, с. Слобода Небилівська, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, а орендар зобов`язався прийняти це майно, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути орендоване майно в належному стані.

Відповідно до п. 3.1 Договору сторони обумовили, що орендар сплачує орендну плату за орендоване майно в сумі 7 000,00 грн протягом строку дії договору. Оплата здійснюється в останній місяць строку дії договору на розрахунковий рахунок орендодавця протягом 5 робочих днів.

Згідно п. 6.1 Договору сторони погодили, що строк дії договору - з моменту підписання і діє до 21.08.2023 з наступною пролонгацією на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання.

З урахуванням вказаного вище пункту договору термін дії договору пролонгований з 21.08.2023 до 21.08.2024.

Зазначена обставина встановлена і підтверджена рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2023 у справі №909/278/23, яке набрало законної сили, яке враховано судом першої інстанції.

Листом від 21.05.2024 відповідач звернувся до позивача, в якому керуючись ст. 763 ЦК України та п. 5.4. Договору оренди повідомив останнього про припинення договірних відносин за Договором оренди №1/20 від 21.09.2020 з 21.08.2024 та про звільнення орендованих приміщень та передачу майна з оренди за актом приймання-передачі .

Позивач вимоги щодо повернення майна не виконав, проте звернувся до суду із позовом про визнання спірного договору продовженим на строк 1 рік 9 місяців та 30 календарних днів на тих самих умовах.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2025 у цій справі оскаржується позивачем у повному обсязі.

Предметом позовних вимог є визнання договору оренди нежитлових приміщень № 1/20 від 21.09.2020 продовженим на строк 1 рік 9 місяців та 30 календарних днів на тих самих умовах.

У пункті 1 частини другої статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір оренди нежитлових приміщень № 1/20 від 21.09.2020 за правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Наведена норма визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Згідно із частиною четвертою статті 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Суть поновлення договору оренди у розумінні наведених норм полягає у тому, що орендар продовжує користуватися орендованим майном після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує протягом одного місяця після закінчення строку договору в його поновленні. Відсутність такого заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді" і у такому випадку орендар у силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як встановлено судами, ПП ВКП «Забереж» у відповідності до умов договору повідомило Стефурина В.В. про відсутність наміру продовжувати орендні відносини за договором оренди № 1/20 від 21 вересня 2020 року, який був пролонгований відповідно до встановлених судом фактів у справі № 909/278/23 до 21 серпня 2024 року. Відповідно, орендні відносини припинилися у зв`язку із закінченням строку їх дії.

У контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу З частини третьої статті 202 ЦК України.

Подібного за змістом правового висновку дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19. Аналогічну правову позицію також викладено у постановах Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 904/2275/22 та від 21.03.2024 у справі № 910/6947/22.

Законодавець розрізняє два способи продовження договору оренди за ініціативою орендаря: перший це автоматичне поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах за відсутності заперечень з боку орендодавця (ст. 764 Цивільного кодексу України); другий реалізація орендарем права на переважне укладення договору оренди на новий строк, якщо таке право передбачене умовами договору.

Як встановлено судами, у межах чинного строку дії договору оренди, після отримання повідомлення від орендодавця ПП ВКП «Забереж» про відсутність наміру продовжувати орендні правовідносини після 21.08.2024, ФОП Стефурин В.В. не вчинив жодних дій, спрямованих на продовження договору оренди або укладення нового договору на інший строк. Зокрема, позивач не звертався до орендодавця із заявою про намір скористатися правом на поновлення договору або переважним правом оренди, не ініціював переговорів щодо нових умов договору та не заявляв про будь-які заперечення стосовно припинення правовідносин. Вказані обставини свідчать про відсутність волевиявлення орендаря на продовження договору у встановлений законом спосіб.

Водночас, ФОП Стефурин В.В. звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом про визнання Договору оренди нежитлових приміщень № 1/20 від 21.09.2020 продовженим на строк 1 рік 9 місяців та 30 календарних днів на тих самих умовах.

За наведених обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку має місце припинення дії Договору оренди № 1/20 від 21 вересня 2020 року, у зв`язку із закінченням строку його дії - 21.08.2024, а позивачем не наведено належних та достатніх правових підстав для визнання договору продовженим.

Заявлені вимоги про визнання договору оренди продовженим на 1 рік 9 місяців і 30 днів на тих самих умовах ґрунтуються на твердженні позивача(підстави позову) про наявність порушень умов договору орендодавцем у частині доступу до майна.

Проте як правильно зазначив суд першої інстанції, порушення з боку орендодавця вже були предметом судового розгляду в справі №909/278/23, за результатами якого Господарським судом Івано-Франківської області встановлено факт існування договору оренди №1/20 від 21.09.2020, його пролонгацію до 21.08.2024 та порушення з боку ПП ВКП «Забереж» щодо забезпечення доступу до орендованих приміщень. У зв`язку з цим відповідача було зобов`язано усунути ці порушення шляхом надання доступу орендареві до майна.

Рішення у справі №909/278/23 набрало законної сили, залишене без змін судом апеляційної інстанції та Верховним Судом, і виконане в повному обсязі, що підтверджується актом державного виконавця від 12 червня 2024 року у межах виконавчого провадження ВП №74274279.

За таких обставин посилання апелянта на преюдиційні факти у справі №909/278/23 не є належною підставою для задоволення вимог у цій справі. Вказані факти вже отримали належну правову оцінку в окремому провадженні та були реалізовані у передбачений законом спосіб. Позиція апелянта про необхідність продовження договору на період фактичного позбавлення права користування майном не ґрунтується на нормах цивільного законодавства та не відповідає встановленим обставинам по справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до неправильної правової кваліфікації спірних правовідносин та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо припинення договору в зв`язку із закінченням строку його дії, відсутності правових підстав для його продовження.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що згідно з ч.ч.1-3ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, здійснивши повну та об`єктивну перевірку рішення суду першої інстанції, погоджується з його висновками, визнає їх обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного між сторонами договору та положенням чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними доказами і не спростовують правомірність ухваленого судом першої інстанції рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2025 в справі №909/866/24 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Стефурин Василя Васильовича, б/н від 28.04.2025 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2025 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.09.2025.

Головуючий суддя Бойко С.М.

Судді Зварич О.В.

Панова І.Ю.