17.09.2025Справа № 910/7234/25
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/7234/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН"
про стягнення 273 304,60 грн
Суддя Удалова О.Г.
без виклику представників сторін
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/7234/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН" про стягнення 273 304,60 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача основний борг у розмірі 100 720,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 11 053,23 грн, 3% річних в розмірі 2 133,75 грн, 1 366,88 грн судового збору.

Крім того, ухвалено на підставі ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати, починаючи з 30.05.2025 та до моменту виконання цього рішення, 3% річних за формулою: С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, та стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА".

01.09.2025 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, сформована в системі 01.09.2025, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 45 000,00 грн.

05.09.2025 від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких останній просив відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

09.09.2025 від позивача надійшла відповідь на заперечення відповідача.

Ухвалою суду від 09.09.2025 прийнято до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі, а також встановлено відповідачу строк для подання письмових пояснень чи заперечень стосовно клопотання про розподіл судових витрат у даній справі до 20.06.2025.

Копія вказаної ухвали суду доставлена до електронного кабінету позивача та його представника 09.09.2025.

11.09.2025 від відповідача надійшла відповідь на заперечення, в якій останній просить залишити без задоволення заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, визнати неналежними і недопустимими докази, подані без дотримання ч. 8 ст. 129 ГПК України та без детального опису робіт.

Суд не вбачає підстав для залишення без розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення залишається без розгляду в разі неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом встановленого строку, тобто до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Вказана справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження під час розгляду, в якому судові дебати не проводяться.

Поряд з цим, у позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, до якого включено, зокрема, витрати на правничу допомогу в сумі 45 000,00 грн.

Зважаючи на ухвалення рішення у даній справі 27.08.2025, докази понесення витрат подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/7234/25, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вказано вище, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Так, у попередньому (орієнованому) розрахунку суми судових витрат позивач вказував про понесення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 45 000,00 грн.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем до позову долучено:

- довіреність позивача від 20.05.2025, видану на ім`я Костишеної В.Л.;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6207, видане 27.08.2018 Костишеній В.Л.

До заяви про ухвалення рішення позивачем долучені:

- довіреність позивача від 25.06.2025 на ім`я Мовчанюк Н.П.;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 10658/10, видане 20.06.2022 Мовчанюк Н.П.;

- договір № 21-05-2025-1 від 21.05.2025, укладений між позивачем (клієнтом) та Адвокатським об`єднанням «КОЛТ» (виконавець);

- додаткову угоду № 1 від 21.05.2025;

- акт приймання-передачі № 55 від 01.09.2025 на суму 45 000,00 грн;

Розглянувши надані позивачем докази, оцінивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, а також заперечення відповідача, суд зазначає про наступне.

Відповідно до пунктів 1.1. Договору АО «КОЛТ» зобов`язується надати, а ТОВ «ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА» прийняти та оплати замовлені юридичні послуги на умовах та в порядку, визначених Договором.

Згідно з 1.2 Договору перелік правової допомоги, її обсяг, вартість та строки надання узгоджуються Сторонами за окремими замовленнями Клієнта, які погоджуються Сторонами у Додаткових угодах до Договору.

Як погоджено п. 1 додаткової угоди, виконавець (АО «КОЛТ») зобов`язуються в порядку та на умовах, визначених Договором, надати, а Клієнт (ТОВ «ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА») - прийняти та оплатити правову допомогу, надану Виконавцем, пов`язану з представництвом інтересів Клієнта щодо стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» (, надалі - Боржник) та/або з боржника Боржника за Договором № ПК/2022-028 про виконання робіт від 14.02.2022, укладеного між Клієнтом та Боржником, та/або актом приймання роботи із підключення системи вентиляції на об`єкті за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 4 від 05.08.2022, актом надання послуг № 4482 від 08.08.2022, та штрафних санкцій, інфляційних втрат і 3% річних, які будуть нараховані на основну суму боргу за Договором № ПК/2022/-028 рол виконання робіт від 14.02.24 (далі по тексту - штрафні санкції), а також судових витрат. Попередня сума заборгованості становила 100 720,00 гривень. Остаточна сума заборгованості визначається рішенням суду та/або виконавчим документом.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що приймання-передача наданих послуг здійснюється шляхом підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг (далі - Акт), який готується Виконавцем по факту надання послуг у двох примірниках та разом із рахунком направляється Клієнту.

Відповідно до п. 4.1. Договору вартість правової допомоги за даним Договором погоджується Сторонами в Додаткових угодах до даного Договору.

Згідно з п. 2.1 Додаткової угоди № 1 від 21.05.2025 на виконання п. 1 цієї Додаткової угоди Виконавець зобов`язаний підготувати позовну заяву про стягнення заборгованості, подати до суду цей процесуальний документ, готувати інші необхідні процесуальні документи щодо захисту прав та інтересів Клієнта та представляти інтереси Клієнта в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2. 2 договору вартість правової допомоги, передбаченої п. 2.1. цієї Додаткової угоди, становить 45 000,00 грн. Ці послуги Виконавця оплачуються Клієнтом шляхом переказу грошових коштів на рахунок Виконавця упродовж 30 (тридцяти) днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.

01.09.2025 року Сторони підписали Акт приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги) № 55, у п. 2 якого визначено детальний опис наданої правової допомоги: згідно п. 1.1 Додаткової угоди Адвокатським об`єднанням надано правову допомогу Клієнту вартістю 45 000,00 грн.: аналіз документів, наданих Клієнтом, щодо виконання робіт згідно з Актом надання послуг № 4482 від 08.08.2022, у тому числі, первинна документація, листування між сторонами, супровідна документація, формування правового висновку, консультування щодо прав та обов`язків Клієнта під час розгляду справи, підготовка позовної заяви, Відповіді на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» по справі № 910/7234/25.

Заперечуючи проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідач вказував, що:

- доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, надану представником Кстишеною В.Л., суду не надано, так само, як і не заявлено належним чином про такі витрати. При цьому Адвокатське об`єднання «КОЛТ» не брало участі у справі, не подавало від свого імені жодних документів та не видавало ордерів. Відповідно, відповідач стверджує, що доказів того, що саме АО «КОЛТ» здійснювало надання правничої допомоги у межах даної справи не подано;

- зазначення представником позивача Костишеною В.Л. у позові узагальненої вимоги про розмір витрат на правову допомогу не є належним зверненням до суду АО «КОЛТ» з заявою про відшкодування судових витрат (у тому числі на правничу допомогу), адже за такого викладу без мотивів та обґрунтувань суд позбавлений можливості встановити представника, який здійснював представництво, склад таких витрат, факт їх понесення та розмір;

- витрати у розмірі 45 000 грн при заявленій до стягнення у справі суми 273 000,00 грн та розгляді справи у письмовому провадженні без участі представника в судових засіданнях, а також за підсумком стягнення значно меншої суми - є непропорційними;

- також відповідач посилається на бездіяльність представника позивача - адвоката Костишеної В.Л., яка не сприяла мирному врегулюванню спору шляхом укладення мирової угоди.

Таким чином, відповідач стверджує, що позивач не довів належного представництва та фактичного надання правничої допомоги саме у цій справі (ч.4 ст. 60 ГПК України; ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), не виконав вимоги ст. 124, 126 та ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо своєчасного заявлення і підтвердження судових витрат, а заявлена сума є необґрунтованою та неспівмірною. За таких обставин, за твердженням відповідача, підстав для ухвалення додаткового рішення за п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України немає, а у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

У заперечення на вказані доводи позивач надав суду накази № 1/09-2023к від 22.09.2023 та № 3/07-2025к від 07.07.2025 АО «КОЛТ», згідно з якими Костишена В.Л. та Мовчанюк Н.П. працюють адвокатами у вказаному об`єднанні.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

У наведеній постанові колегія суддів зазначила, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Судом не беруться до уваги посилання відповідача на те, що у даній справі не підтверджено здійснення представництва інтересів позивача АО «КОЛТ», оскільки позивачем додані до справи накази № 1/09-2023к від 22.09.2023 та № 3/07-2025к від 07.07.2025 АО «КОЛТ», згідно з якими Костишена В.Л. та Мовчанюк Н.П. працюють адвокатами у вказаному об`єднанні.

Крім того, суду надані довіреності від 20.05.2025 та 25.06.2025, видані позивачем на ім`я Костишеної В.Л. та Мовчанюк Н.П.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Аналогічна норма закріплена в ст. 26 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Таким чином, довіреність юридичної особи, видана на адвоката, є належним доказом для підтвердження представництва інтересів клієнта в суді. Згідно з наказами № 1/09-2023к від 22.09.2023 та № 3/07-2025к від 07.07.2025 Костишена В.Л. та Мовчанюк Н.П. працюють адвокатами у вказаному об`єднанні.

Також судом відхиляються доводи відповідача стосовно не подання позивачем доказів понесення витрат у встановлені строки.

Так, як вказано вище, 27.08.2025 судом ухвалено рішення у даній справі, таким чином, 5-денний строк на подання доказів спливав 01.09.2025, при цьому заява про ухвалення додаткового рішення з доказами понесення витрат подана 01.09.2025, тобто в межах строку.

Крім того, акт приймання-передачі наданих послуг від 01.09.2025, який містить в собі детальний опис наданої допомоги, не міг бути поданий раніше, ніж 01.09.2025 (дата підписання вказаного акту).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги у даній справі задоволені частково, розмір витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 18 754,95 грн (113 906,98 * 45000 / 273 304,60).

Проте, зважаючи, що розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, позивачем з заяв по суті подані позовна заява та відповідь на відзив, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат до 15 000,00 грн, а в решті витрати на правничу допомогу залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА" про стягнення судових витрат у справі № 910/7234/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 86 Б, код 37479424) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА" (04212, м. Київ, вул. Лук`яненка Левка, буд. 9, код 33399780) 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч грн 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

3. В решті заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 17.09.2025.

Суддя О.Г. Удалова