ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2653/17 (911/2757/25)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Добробут» (08296, Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель, вул. Великого Жовтня, 60; ) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 68, оф. 293; свідоцтво № 1732 від 11.11.2015)

до відповідача 1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідача 2 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; )

відповідача 3 Державного підприємства «Сетам» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6; )

та відповідача 4 Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Проперті» (20301, Черкаська обл., м. Умань, вул. Успенська, буд. 29, оф. 3; )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріонорте» (20301, Черкаська обл., м. Умань, вул. Успенська, буд. 29, оф. 7; )

про визнання недійсними електронних торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння

у відокремленому провадженні в межах справи № 911/2653/17

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Добробут» (08296, Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель, вул. Великого Жовтня, 60; )

Суддя Наріжний С.Ю.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ фірма «Добробут» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою від 28.08.2025 № 02-86/142 (вх. № 7084) до відповідачів ОСОБА_1 , ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, ДП «Сетам» та ТОВ «К-Проперті» про визнання недійсними електронних торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння, за участю третьої особи ТОВ «Ріонорте».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.09.2025 відкрито провадження за вказаною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження в межах справи № 911/2653/17 про банкрутство ТОВ фірма «Добробут»; встановлено учасникам у справі процесуальні строки для подачі відзивів на позов, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

Судом встановлено, що текст позовної заяви містить заяву Позивача про забезпечення позову, зокрема Позивач просить суд:

Вжити заходи забезпечення позовної заяви шляхом накладення арешту на нерухоме майно: цілісний майновий комплекс табору відпочинку «Дружний», РНОНМ 109, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н. (до зміни адміністративно-територіального устрою - м. Ірпінь), смт Ворзель, вул. Кленова (колишня - Леніна), буд. 13, та розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: :01:056:0011, цільове призначення: для обслуговування бази відпочинку, площа: 1,515 га, відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: спальний корпус, А, площа 559,4 кв.м.; фундамент, Б; їдальня, В, площа 279,6 кв.м.; прохідна, І, площа 17,4 кв.м.; майстерня, К, площа 23,7 кв.м.; холодильна камера, Я, Ю; альтанка, Ц; колодязь, 9; альтанка, Г; спальний корпус, З, площа 29,8 кв.м.; ізолятор, И, площа 48,8 кв.м.; душова, І; альтанка, У; склад, Е; площадка, 11; вбиральня, О; сміттєзбірник, М.

В обґрунтування заяви Позивач посилається на положення ст. 136, 137 ГПК України і зазначає, що після вибуття з власності Боржника спірний об`єкт нерухомого майна в найкоротші строки змінив двох власників (пов`язаних між собою) внаслідок внесення нерухомого майна до статутного капіталу підприємств; вибуття нерухомості у такий спосіб не характеризується ознаками звичайної господарської діяльності через спрямованість таких дій на виведення майна.

У зв`язку з цим Позивач вважає наявними підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, що на думку Позивача є співмірним у взаємозв`язку із матеріально-правовою вимогою про витребування майна.

Статтею 136 ГПК України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, предмету спору, з обраним заявником способом забезпечення, майновими наслідками заборони відповідачеві або іншим особам вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд вважає за необхідне зазначити, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів іпотеки чи застави тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З поданої Позивачем заяви про забезпечення позову суд не вбачає достатніх підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову, оскільки доводи Позивача зводяться до обставин внесення спірного нерухомого майна Відповідачем 1 до статутного капіталу - спочатку Третьої особи, у 2017 році, а потім до статутного капіталу Відповідача 4, у 2021 році, після чого зміни власника спірного майна не відбувалось.

Водночас заява не містить жодного документального підтвердження обставин, ймовірність настання яких припускає Позивач, зокрема вчинення підготовчих дій щодо відчуження нерухомого майна.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ фірма «Добробут» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. про забезпечення позову (яка викладена в тексті позовної заяви від 28.08.2025 № 02-86/142).

Керуючись ст. 136, 137, 140, 232-235, 255 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ТОВ фірма «Добробут» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. про забезпечення позову (яка викладена в тексті позовної заяви від 28.08.2025 № 02-86/142) у справі № 911/2653/17 (911/2757/25).

2. Копію ухвали надіслати учасникам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати підписання ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Дата підписання ухвали 17.09.2025.

Суддя С.Ю. Наріжний