ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 912/3809/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Зуєва В. А., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,

за участю представників:

позивача - не з`явилися,

відповідача - не з`явилися,

третьої особи-1 - не з`явилися,

третьої особи-2 - Боруш А. О. (адвоката),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 (колегія суддів: Верхогляд Т. А. - головуючого, Дармін М. О., Парусніков Ю. Б.) та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.05.2024 (суддя Кабакова В. Г.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Згода"

до Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: 1) Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, 2) ОСОБА_1 ,

про визнання переважного права на поновлення договору, визнання недійсним рішення, визнання укладеною додаткової угоди, визнання поновленим договору,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Згода" (далі - ТОВ "Згода") звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Олексіївської сільської ради про визнання недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 29.01.2016 № 69; визнання переважного права ТОВ "Згода" на поновлення договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі Державного підприємства КРФ "Центр державного земельного кадастру" (далі - Добровеличківський відділ ДП КРФ "ЦДЗК") 07.10.2008 № 51; визнання недійсним рішення про заперечення у поновленні договору оренди землі, викладеного в листі-відповіді від 27.07.2016 № 75-01-22/1; визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 № 52, укладеного між Добровеличківською районною державною адміністрацією (далі - Добровеличківська РДА) та ТОВ "Згода", в редакції позивача; визнання поновленим на вісім років договору оренди землі від 07.10.2008, укладеного між ТОВ "Згода" і Добровеличківською РДА та зареєстрованого 07.10.2008 за № 51.

1.2. Позовні вимоги ТОВ "Згода" обґрунтовані положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі". Зокрема, позивач зазначав, що відповідач безпідставно відмовив ТОВ "Згода" в укладенні додаткової угоди до договору оренди про його поновлення, а тому за рішенням суду має бути укладена додаткова угода.

Позивач також зазначав, що відповідач, відмовляючи в укладенні додаткової угоди про поновлення спірного договору оренди, з порушенням положень частин 3, 4 статті 181 Господарського кодексу України не надав позивачу ні протокол розбіжностей до спірного договору, ні додаткову угоду про зміну розміру орендної плати. ТОВ "Згода" зазначало, що наданий сільською радою лист-відповідь від 27.07.2016 також не містить пропозицій щодо перегляду орендної плати, а тому, за твердженням позивача, між сторонами немає розбіжностей щодо розміру орендної плати. Тому відмова відповідача в укладенні додаткової угоди про поновлення спірного договору оренди, на думку позивача, є необґрунтованою та безпідставною.

Відтак, посилаючись на положення статті 21 Цивільного кодексу України, статей 179, 181, 187, 188 Господарського кодексу України, статті 123 Земельного кодексу України, статті 33 Закону України "Про оренду землі", позивач зазначав про безпідставну відмову відповідача у продовженні договірних відносин з позивачем.

1.3. Позивач 09.02.2017 подав заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої ТОВ "Згода" просило змінити пункт 3 прохальної частини позовної заяви та визнати недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142.

1.4. Господарський суд Кіровоградської області в ухвалі від 10.02.2017 у справі № 912/3809/16 зазначив, що, враховуючи положення статті 22 Господарського процесуального кодексу України, приймає подану заяву і продовжує розгляд справи з її урахуванням.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 01.03.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 у справі № 912/3809/16, позовні вимоги ТОВ "Згода" задоволено частково. Визнано недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 29.01.2016 № 69 в частині надання в оренду строком на 49 років гр. ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 39,9967 га - ріллі (кадастровий № :02:000:0661). Визнано переважне право ТОВ "Згода" на поновлення договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 за № 51. Визнано недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 2707.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 року на земельну ділянку площею 40,00 га". Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 за № 52, укладеного між Добровеличківською РДА та ТОВ "Згода", в редакції, викладеній у резолютивній частині судового рішення. Визнано поновленим на вісім років договір оренди землі від 07.10.2008, укладений між ТОВ "Згода" і Добровеличківською РДА та зареєстрований 07.10.2008 за № 51. У задоволенні решти позовних вимог ТОВ "Згода" відмовлено.

2.2. Постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2017 у справі № 912/3809/16 рішення та постанову судів попередніх інстанцій скасовано, справу № 912/3809/16 направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

2.3. Вищий господарський суд України, скасовуючи судові рішення, зазначив, що господарські суди попередніх інстанцій не перевірили, чи є рішення Олексіївської сільської ради від 29.01.2016 № 69 вичерпаним його виконанням (укладенням договору оренди з третьою особою), враховуючи, що порушення прав позивача в такому випадку пов`язане саме з укладенням договору оренди з третьою особою для здійснення нею відповідного виду діяльності.

Як виснував Вищий господарський суд України, суди попередніх інстанцій не взяли до уваги того, що за наслідками прийнятих судових рішень фактично залишаються дійсними одночасно два договори оренди спірної земельної ділянки та, відповідно, чинними права кожного із двох орендарів на спірну земельну ділянку, що не є вирішенням спору про право оренди на земельну ділянку та не забезпечує захисту чи відновлення порушеного права позивача.

За висновками Вищого господарського суду України, суди попередніх інстанцій, всупереч змісту переважного права на поновлення договору оренди, визнаючи поновленим договір оренди з позивачем на попередніх умовах, не перевірили, чи є умови, запропоновані позивачем для поновлення договору оренди, рівними, чи більш сприятливими порівняно з укладеним попереднім договором оренди, тобто не перевірили дотримання прав відповідача як орендодавця при поновленні договору оренди земельної ділянки.

2.4. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 09.02.2018 у справі № 912/3809/16 позовні вимоги ТОВ "Згода" задоволено частково:

- визнано недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 29.01.2016 № 69 в частині надання в оренду строком на 49 років ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 39,9967 га - ріллі (кадастровий номер :02:000:0661);

- визнано переважне право ТОВ "Згода" на поновлення договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 за № 51;

- визнано недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 на земельну ділянку площею 40,00 га";

- визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 за № 52, укладеного між Добровеличківською РДА та ТОВ "Згода", в редакції, визначеній у рішенні суду;

- визнано поновленим на вісім років договір оренди землі, укладений між ТОВ "Згода" і Добровеличківською РДА, від 07.10.2008 та зареєстрований 07.10.2008 за № 51.

У задоволенні решти позовних вимог ТОВ "Згода" відмовлено.

2.5. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 912/3809/16 рішення суду першої інстанції скасоване, прийнято нове рішення, яким позов ТОВ "Згода" задоволено частково. Визнано недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 29.01.2016 № 69 в частині надання в оренду строком на 49 років ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 39,9967 га - ріллі (кадастровий номер :02:000:0661). У задоволенні решти позовних вимог ТОВ "Згода" відмовлено.

2.6. Постановою Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 912/3809/16 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2019 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.02.2018 у справі № 912/3809/16 скасовано, справу № 912/3809/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

2.7. Верховний Суд, скасовуючи судові рішення, зазначив, що за змістом оспорюваного рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142, ТОВ "Згода" відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки у зв`язку з недосягненням домовленості щодо орендної плати. Згідно з пунктом 9 договору оренди землі в редакції додаткової угоди, зареєстрованої 30.03.2012, розмір орендної плати визначено 4% від грошової оцінки земель із урахуванням коефіцієнта індексації. Проте, як зазначив Суд, суди попередніх інстанцій не встановили, чи відповідає визначений сторонами у договорі розмір орендної плати нормам законодавства.

Верховний Суд також констатував, що суд апеляційної інстанції не з`ясував питання про дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі, належне виконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення та обґрунтованість його відмови. За висновком Верховного Суду, суд апеляційної інстанції також не з`ясував дотримання сторонами порядку погодження істотних умов договору, зокрема, розміру орендної плати, та наявність підстав для зміни встановленого договором розміру орендної плати. Суд першої інстанції, за висновком Верховного Суду, задовольняючи позов ТОВ "Згода" в повному обсязі, наведених обставин також не з`ясував, зосередившись на встановленні факту порушення прав позивача наданням Олексіївською сільською радою спірної земельної ділянки іншому орендодавцю.

Крім того, Верховний Суд виснував, що однією з вимог позивача у цій справі, яка розглянута судами попередніх інстанцій, є визнання недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 29.01.2016 № 69 в частині надання в оренду строком на 49 років ОСОБА_1. земельної ділянки загальною площею 39,9967 га - ріллі (кадастровий номер :02:000:0661). Проте суди попередніх інстанцій, розглядаючи зазначену вимогу ТОВ "Згода", не з`ясували, чи є ці позовні вимоги похідними або нерозривно пов`язаними з вимогами щодо поновлення договору оренди ТОВ "Згода", та не з`ясували з огляду на суб`єктний склад можливості їх розгляду в порядку господарського судочинства.

2.8. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.05.2024, яке залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 у справі № 912/3809/16, позовні вимоги ТОВ "Згода" задоволено частково.

Визнано недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 року на земельну ділянку площею 40,00 га".

Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 № 52, укладеного між Добровеличківською РДА та ТОВ "Згода", в редакції, наведеній у рішенні суду.

Закрито провадження в частині позовних вимог ТОВ "Згода" про визнання недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 29.01.2016 № 69 на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог ТОВ "Згода" відмовлено.

2.9. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Згода", виходив із того, що переважне право на поновлення договору оренди землі позивача порушено.

Господарський суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання недійсним рішення відповідача від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 на земельну ділянку площею 40,00 га" є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. При цьому суд першої інстанції послався на наявність укладеного договору із ОСОБА_1 до закінчення строку дії договору оренди землі від 07.10.2008, який укладено ТОВ "Згода" та Добровеличківською РДА, а також на необґрунтованість відмови відповідача в поновленні договору оренди землі від 07.10.2008.

Суд першої інстанції, враховуючи той факт, що позивач після закінчення строку дії договору оренди землі від 07.10.2008 продовжує користуватися земельною ділянкою площею 40,00 га, відповідач не звертався з вимогою про повернення вказаної земельної ділянки, задовольнив позовну вимогу ТОВ "Згода" та визнав укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 за № 5, укладеного між Добровеличківською РДА та ТОВ "Згода", в редакції, наведеній у позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.12.2016, та визнав поновленим на вісім років договір оренди землі, укладений між ТОВ "Згода" і Добровеличківською РДА, від 07.10.2008 та зареєстрований 07.10.2008 за № 51. При цьому суд першої інстанцій виключив зі змісту додаткової угоди пункт: "Вказана угода набирає чинності з моменту підписання сторонами".

Разом із цим суд першої інстанцій дійшов висновку, що вимога позивача про визнання переважного права ТОВ "Згода" на поновлення договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 за № 51, та вимога про визнання поновленим на вісім років договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 за № 51, є неефективними способами захисту, тому в цій частині позовних вимог відмовив.

Суд першої інстанції також, посилаючись на положення пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що провадження у справі № 912/3809/16 підлягає закриттю в частині позовної вимоги про визнання недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 29.01.2016 № 69 про надання земельних ділянок на умовах оренди гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства.

2.10. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд першої інстанції встановив факт своєчасного звернення позивача до відповідача із листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі від 07.10.2008 з наданням проекту додаткової угоди (на той самий строк та на тих самих умовах) та факт порушення відповідачем процедури реалізації переважного права позивача на поновлення вказаного договору, а також урахував, що станом на час розгляду спору позивач продовжив належне користування земельною ділянкою (сплачував орендну плату). Тому суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про наявність підстав для визнання недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 року на земельну ділянку площею 40,00 га" та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 07.10.2008 в редакції, викладеній в резолютивній частині рішення суду.

Суд апеляційної інстанції виснував, що доводи апеляційної скарги про те, що рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 на земельну ділянку площею 40,00 га" було прийняте з дотриманням місячного строку, визначеного частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про те, що таке рішення було прийняте відповідачем із порушенням обов`язку щодо узгодження з орендарем істотних умов договору за наявності заперечень.

Посилання скаржника на неефективність способу захисту, за висновком апеляційного суду, є безпідставним, оскільки рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142 суперечить частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та порушує право позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк. Як зазначив суд апеляційної інстанції, можливість оскарження відмови в поновленні договору оренди землі прямо передбачена нормами статті 33 Закону України "Про оренду землі". Суд апеляційної інстанції також виснував, що не вливає на правомірність висновків суду першої інстанції і наявність договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та Олексіївською сільською радою. Суд апеляційної інстанції встановив, що в іншій частині рішення не оскаржується, а тому не переглядається судом в апеляційному порядку.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 у справі № 912/3809/16 в частині задоволення позовних вимог скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Згода" про визнання недійсним рішення та визнання укладеною додаткової угоди відмовити.

3.2. Скаржниця, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржниця посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, від 29.03.2023 у справі № 924/1057/20, від 28.05.2024 у справі № 604/648/23, від 12.04.2024 у справі № 131/970/23, від 12.01.2021 у справі № 908/454/17, від 21.09.2022 у справі № 926/2720/21, від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23, від 28.01.2025 у справі № 914/1025/24, від 09.04.2024 у справі № 902/453/23, від 05.06.2024 у справі № 910/5994/23, від 09.04.2024 у справі № 910/4930/23, від 06.08.2024 у справі № 912/300/23, від 27.09.2022 у справі № 912/1803/21, від 25.08.2020 у справі № 922/1188/19, від 06.12.2018 у справі № 910/18875/17, від 05.09.2019 у справі № 615/595/18, від 27.06.2023 у справі № 912/1552/20, від 31.01.2024 у справі № 906/1315/12, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23, від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц та № 159/5756/18, від 18.08.2021 у справі № 910/6701/20, від 08.11.2022 у справі № 910/18853/21.

Скаржниця також долучила до касаційної скарги заяву про вирішення питання про розподіл судових витрат, в якій просить вирішити питання про стягнення судових витрат, понесених ОСОБА_1 , після ухвалення судом касаційної інстанції остаточного судового рішення.

3.3. ТОВ "Згода" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.05.2024 у справі № 912/3809/16 залишити без змін. Позивач вважає, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 07.10.2008 між Добровеличківською РДА (орендодавець) та ТОВ "Згода" (орендар) укладено договір оренди землі. Відповідно до умов цього договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Олексіївської сільської ради, площею 40,00 га, в тому числі 40,00 га ріллі.

4.2. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 434 710,00 грн (пункт 5 договору оренди землі від 07.10.2008).

4.3. Відповідно до пункту 9 цього договору орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій формі, 3,0% від грошової оцінки землі, в розмірі 13 041,30 грн.

4.4. Обчислення розміру орендної плати за землю відповідно до пункту 10 договору оренди землі від 07.10.2008 здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

4.5. Відповідно до пункту 8 договору оренди землі від 07.10.2008 договір укладено на 3 роки. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

4.6. Невід`ємними частинами договору оренди землі від 07.10.2008 є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та поновлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди.

4.7. Договір оренди землі від 07.10.2008 підписаний повноважними представниками сторін та зареєстрований у Добровеличківському відділі ДП КРФ УДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.10.2008 № 51.

4.8. У подальшому Добровеличківська РДА (орендодавець) та ТОВ "Згода" (орендар) уклали угоду про внесення змін до договору оренди землі від 07.10.2008, відповідно до якої сторони погодили такі зміни:

- продовжено строк дії договору до 07.10.2016;

- розмір орендної плати змінено з 3% до 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки;

- визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки земель;

- передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у строки згідно із чинним законодавством.

4.9. Угода про внесення зазначених змін підписана представниками сторін договору, скріплена печатками та зареєстрована у відділі Держкомзему в Добровеличківському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.03.2012 за № 00031.

4.10. Відповідно до пункту 20 договору оренди землі від 07.10.2008 передача земельної ділянки орендарю здійснюється в тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

4.11. Суди попередніх інстанцій установили, що земельна ділянка загальною площею 40,00 га, в тому числі 40,00 га ріллі, відповідно до схеми передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ "Згода".

4.12. Як зазначили суди попередніх інстанцій, згідно із Законом України від 06.09.2012 № 5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" з 1 січня 2013 року розмежовано землі державної та комунальної власності.

Власником спірної орендованої земельної ділянки була Олексіївська сільська рада, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про право власності від 21.07.2014 № 24521507, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24520338 від 21.07.2014, та листом Відділу Держгеокадастру у Добровеличківському районі Кіровоградської області від 30.05.2016 року № ДС-99-1110-99.2-652/15-16.

4.13. Олексіївська сільська рада листом від 18.07.2014 № 40-01-21/1 попередила позивача, що на земельні ділянки, в тому числі площею 40,00 га, які орендує ТОВ "Згода", отримала речове право, є власником цієї земельної ділянки, тому ці земельні ділянки не потрібно обробляти, оскільки вони будуть надані в оренду іншому орендареві.

4.14. У відповідь на це попередження ТОВ "Згода" в листі від 27.10.2014 № 1041 повідомило Олексіївську сільську раду, що договори оренди землі, укладені між товариством та Добровеличківською РДА, не містять умов про розірвання договору у разі переходу права власності на земельну ділянку до іншої особи, а тому в ТОВ "Згода" відсутні підстави для припинення обробітку земельних ділянок, вказаних у попередженні.

4.15. У подальшому позивач на виконання умов пункту 8 договору оренди землі від 07.10.2008 та положень частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" звернувся до Олексіївської сільської ради з листом-повідомленням від 30.06.2016 № 781, у якому зазначив про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі від 07.10.2008. До цього листа-повідомлення ТОВ "Згода" додало проект додаткової угоди, згідно з якою договір оренди землі від 07.10.2008 поновлюється на тих самх умовах та на той самий строк (8 років згідно з угодою про внесення змін від 30.03.2012 № 000031).

4.16. За результатами розгляду цього листа-повідомлення Олексіївська сільська рада рішенням дев`ятнадцятої сесії Олексіївської сільської ради сьомого скликання від 27.07.2016 № 142 відмовила ТОВ "Згода" в поновленні договору оренди землі від 07.10.2008 на земельну ділянку площею 40,00 га з підстав недосягнення домовленостей щодо відсотків орендної плати в додатковій угоді на згадану земельну ділянку.

4.17. Разом з тим 29.01.2016 четвертою сесією Олексіївської сільської ради сьомого скликання прийнято рішення № 69 "Про надання земельних ділянок на умовах оренди ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства".

Згідно з цим рішенням Олексіївська сільська рада вирішила:

1. Надати в оренду строком на 49 років гр. ОСОБА_1 земельні ділянки загальною площею 137,2275 га, у тому числі:

площа 27,9943 га -рілля (кадастровий номер :02:000:9018),

площа 39,9967га - рілля (кадастровий номер :02:000:0661),

площа 50,001 га -- рілля (кадастровий номер 352178600:02:000:9016),

площа 19,2355 га - рілля (кадастровий номер :02:000:9013)

для ведення фермерського господарства без розробки документації із землеустрою (код класифікатора видів цільового призначення земель - 01.02) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі, розташовані на території Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

2. Гр. ОСОБА_1 виготовити нормативну грошову оцінку на земельні ділянки та встановити річну орендну плату за користування вказаними земельними ділянками у розмірі 5% відсотків від їх нормативної грошової оцінки.

3. Доручити сільському голові Олексіївської сільської ради укласти договір оренди з гр. ОСОБА_1 на використання цих земельних ділянок.

4. Зобов`язати гр. ОСОБА_1 :

4.1. Виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог статей 96, 103 Земельного кодексу України.

4.2. Використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням та у відведених межах.

4.3. Приступити до використання земельних ділянок після встановлення їх меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації.

5. Контроль за використанням рішення покласти на постійну комісію сільської ради з питань врегулювання земельних відносин, благоустрою та соціального розвитку села.

4.18. 28.04.2016 між Олексіївською сільською радою (орендодавець) та гр. ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець, на підставі рішення Олексіївської сільської ради від 29.01.2016 року № 69, надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради загальною площею 59,2322 га, у тому числі рілля - 59,3222 га. Кадастровий номер земельної ділянки площею 19,2355 га - :02:000:9013; кадастровий номер земельної ділянки площею 39,9967 га - :02:000:0661.

4.19. До цього договору сторони склали акт приймання-передачі земельної ділянки, яка надана в оренду, від 28.04.2016. Згідно із цим актом Олексіївська сільська рада передала гр. ОСОБА_1 земельні ділянки в розмірі 59,2322 га земель, з таким складом: рілля - 59,2322 га.

4.20. За змістом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.05.2016 № 58516539, право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0661 площею 39,9967 га 28.04.2016 зареєстровано за орендарем ОСОБА_1 на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 69 від 29.01.2016.

4.21. Спір у цій справі виник у зв`язку з наявністю чи відсутністю правових підстав для визнання переважного права на поновлення договору, визнання недійсним рішення, визнання укладеною додаткової угоди, визнання поновленим договору.

5. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

5.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025 проведено автоматизований розподіл судової справи № 912/3809/16, визначено колегію суддів: Багай Н. О. - головуюча, Дроботова Т. Б., Чумак Ю. Я.

Ухвалою Верховного Суду від 31.07.2025 (у складі колегії суддів: Багай Н. О. - головуюча, Дроботова Т. Б., Чумак Ю. Я.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.05.2024 у справі № 912/3809/16.

Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 08.09.2025 № 32.2-01/2221 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 912/3809/16 у зв`язку з перебуванням судді Дроботової Т. Б. на лікарняному.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 912/3809/16, визначено колегію суддів: Багай Н. О. - головуюча, Зуєв В. А., Чумак Ю. Я.

5.2. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Таким чином, Суд перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права лише в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи.

5.3. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи - ОСОБА_1., дослідивши наведені в касаційній скарзі та відзиві доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

5.4. Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги ТОВ "Згода" про визнання переважного права на поновлення договору, визнання недійсним рішення, визнання укладеною додаткової угоди, визнання поновленим договору.

Позовні вимоги ТОВ "Згода" обґрунтовані порушенням відповідачем переважного права на поновлення договору оренди землі як орендаря земельної ділянки. Позивач також зазначав, що наданий сільською радою лист-відповідь від 27.07.2016 про відмову в укладенні додаткової угоди та продовження оренди земельної ділянки є необґрунтованим. Тому відмова відповідача в укладенні додаткової угоди про поновлення спірного договору оренди, на думку позивача, є безпідставною.

5.5. Предметом касаційного перегляду є судові рішення в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Згода", зокрема, в частині визнання недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 року на земельну ділянку площею 40,00 га" та про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 за № 52, укладеного між Добровеличківською РДА та ТОВ "Згода", в редакції, викладеній в рішенні суду першої інстанції.

У зв`язку із цим Верховний Суд не перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права поза межами доводів та вимог касаційної скарги, зокрема, не переглядає судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ "Згода" та в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог ТОВ "Згода" про визнання недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 29.01.2016 № 69.

5.6. Верховний Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом із насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

5.7. Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначені в Законі України "Про оренду землі" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

5.8. Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

5.9. Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

5.10. Поновлення договору оренди землі врегульовано статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

5.11. Так, частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

5.12. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

5.13. Згідно із частиною 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

5.14. Відповідно до частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

5.15. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

5.16. Згідно із частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

5.17. За змістом частини 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

5.18. Відтак для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти:

- орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором;

- орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк;

- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

- орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 у подібних правовідносинах за позовом ТОВ "Згода" до Олексіївської сільської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Добровеличківської районної державної адміністрації, ОСОБА_1., про визнання укладеною додаткової угоди.

5.19. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця стосовно невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені в листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, а також у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16.

.

5.20. У справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій установили, що позивач у цій справі, діючи добросовісно, розумно та в повній відповідності до вимог частин 1- 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі", завчасно надіслав відповідачу лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, додавши до листа три примірники додаткової угоди про поновлення договору.

Проте, як установили суди попередніх інстанцій, 27.07.2016 відповідач листом повідомив позивача, що розмір орендної плати є однією з істотних умов договору, і пропозиція щодо орендної плати, запропонована ТОВ "Згода", не влаштовує територіальну громаду. Суди попередніх інстанцій зазначили, що у зв`язку з недосягненням згоди щодо розміру орендної плати рішенням сесії Олексіївської сільської ради договори оренди не продовжено. Суди попередніх інстанцій установили, що свою відмову в поновленні договору оренди землі відповідач оформив рішенням від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 року на земельну ділянку площею 40,00 га". При цьому, як зазначили суди попередніх інстанцій, відповідач не додав до матеріалів справи жодних доказів про спроби врегулювати розбіжності щодо розміру орендної плати.

Крім того, за встановленими судами обставинами, ще під час дії договору оренди землі від 07.10.2008 відповідач прийняв рішення від 29.01.2016 № 69 про надання спірної земельної ділянки в оренду на 49 років іншій особі із сплатою орендної плати в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі, а в подальшому - уклав з нею договір оренди землі.

При цьому, як установили суди попередніх інстанцій, договір оренди землі від 07.10.2008 із позивачем не був розірваний чи визнаний недійсним, земельна ділянка у позивача не вилучалася і дотепер перебуває в користуванні позивача.

5.21. Відтак суд апеляційної інстанції зазначив, що дії відповідача під час процедури поновлення з позивачем договору оренди землі від 07.10.2008 року не можна визнати добросовісними.

Установивши факт своєчасного звернення позивачем до відповідача із листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі від 07.10.2008 із наданням проекту додаткової угоди (на той самий строк та на тих самих умовах) та факт порушення відповідачем процедури реалізації переважного права позивача на поновлення цього договору відповідно до вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі", а також установивши, що станом на момент розгляду спору позивач продовжив належне користування земельною ділянкою (сплачує орендну плату), суди дійшли висновків про наявність підстав для визнання недійсним рішення Олексіївської сільської ради № 142 від 27.07.2016 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 року на земельну ділянку площею 40,00 га" та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 07.10.2008 в редакції, викладеній в резолютивній частині рішення суду.

5.22. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, скаржниця звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, скаржниця посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.23. Пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

5.24. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстав, зазначених у пункті 1 частини 2 цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.25. Касаційна скарга з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивована, зокрема, тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, від 29.03.2023 у справі № 924/1057/20, від 28.05.2024 у справі № 604/648/23, від 12.04.2024 у справі № 131/970/23, від 12.01.2021 у справі № 908/454/17, від 21.09.2022 у справі № 926/2720/21, від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23, від 28.01.2025 у справі № 914/1025/24, від 09.04.2024 у справі № 902/453/23, від 05.06.2024 у справі № 910/5994/23, від 09.04.2024 у справі № 910/4930/23, від 06.08.2024 у справі № 912/300/23, від 27.09.2022 у справі № 912/1803/21, від 25.08.2020 у справі № 922/1188/19, від 06.12.2018 у справі 910/18875/17, від 05.09.2019 у справі № 615/595/18, від 27.06.2023 у справі № 912/1552/20, від 31.01.2024 у справі № 906/1315/12, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23, від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц та № 159/5756/18, від 18.08.2021 у справі № 910/6701/20, від 08.11.2022 у справі № 910/18853/21.

5.26. Колегія суддів, розглянувши наведені доводи скаржниці, установила, що в постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц та № 159/5756/18 сформульовано висновки щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі". Зокрема, в цих постановах зазначено, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору.

5.27. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, на яку посилається скаржниця, крім того, наведено такі висновки:

"Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).

…41. Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин.

42. Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (див. постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).

43. Єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, а саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій-восьмій, одинадцятій статті 33 Закону № 161-XIV додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті. Тому помилковим є висновок суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, про те, що передбачені у частинах першій-п`ятій і шостій статті 33 Закону № 161-XIV підстави для поновлення договору оренди землі не пов`язані між собою".

5.28. Як зазначає скаржниця, в постанові Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 924/1057/20 викладено висновок про те, що відмова орендодавця від поновлення договору оренди на новий строк, яка прийнята у місячний строк за результатами розгляду листа орендаря у формі рішення, за умови своєчасного вчинення дій відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі", є такою, що не суперечить закону.

5.29. Як зазначає скаржниця, в постановах Верховного Суду від 28.05.2024 у справі № 604/648/23, від 12.04.2024 у справі № 131/970/23, від 12.01.2021 у справі № 908/454/17, наведено висновок про те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця як власника земельної ділянки щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

5.30. У постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 926/2720/21, на яку посилається скаржниця, визначено алгоритм застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" у контексті дій сторін договору, зокрема зазначено таке:

"…якщо орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, проаналізував його умови, у тому числі перевірив його на відповідність вимогам закону, однак не погодився із запропонованими умовами та заперечив щодо поновлення договору, то в цьому випадку він діє в межах своїх повноважень, а отже, суди повинні також відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним".

5.31. У постанові Верховного Суду від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23, на яку посилається скаржниця, сформульовано такий висновок:

"6.33. У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору".

5.32. У постанові Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 914/1025/24 викладено такий висновок:

"Норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має. Воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності його згоди зі зміненими умовами".

Подібні висновки, як зазначає скаржниця, викладені в постанові Верховного Суду від 09.04.2024 у справі № 902/453/23.

5.33. ОСОБА_1 зазначає, що в постановах від 05.06.2024 у справі № 910/5994/23, від 09.04.2024 у справі № 910/4930/23, від 06.08.2024 у справі № 912/300/23 Верховний Суд виснував, що відповідно до положень статті 122 Земельного кодексу України, пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття сесією відповідного рішення. Чинне законодавство України не визначає форму висловлення заперечення орендодавця стосовно поновлення договору оренди за Законом України "Про оренду землі". Водночас рішення ради (колегіального органу місцевого самоврядування) найбільш повно відповідає положенням пункту 34 частини 1 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" для дотримання письмового волевиявлення.

Подібні висновки, як зазначає скаржниця, викладені в постановах Верховного Суду від 27.09.2022 у справі № 912/1803/21, від 25.08.2020 у справі № 922/1188/19, від 06.12.2018 у справі 910/18875/17.

5.34. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 615/595/18, за твердженням скаржниці, зазначено, що направлення орендодавцем орендарю в місячний строк заперечення проти поновлення договору оренди землі на новий строк свідчить про відсутність волевиявлення орендодавця щодо поновлення договору оренди землі, у зв`язку із чим орендар втратив переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк.

5.35. Як стверджує скаржниця, в постанові Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 912/1552/20 зазначено, що в разі відмови у поновленні договору оренди землі у зв`язку з недосягненням згоди щодо розміру орендної плати, орендар не позбавляється права та можливості звернення в подальшому до орендодавця з метою узгодження сторонами нових істотних умов договору оренди землі.

5.36. Як уже зазначалося, у справі, що розглядається, господарські суди встановили, що позивач як користувач земельної ділянки, реалізуючи своє переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк відповідно до умов пункту 8 договору оренди землі від 07.10.2008 та частин 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", звернувся до Олексіївської сільської ради з листом-повідомленням № 781 від 30.06.2016. При цьому позивач додав до листа листа-повідомлення проект додаткової угоди, згідно з якою договір оренди землі від 07.10.2008 поновлюється на той самий строк та на тих самих умовах.

5.37. Господарські суди не встановили обставин щодо порушення позивачем умов договору оренди землі протягом його дії.

Проте суди встановили, що під час дії договору оренди землі від 07.10.2008 відповідач прийняв рішення від 29.01.2016 № 69 про надання спірної земельної ділянки в оренду на 49 років іншій особі. Суди попередніх інстанцій зазначили, що наведене свідчить про те, що відповідач не мав наміру поновлювати договір оренди землі від 07.10.2008 з позивачем. Відтак суд апеляційної інстанції виснував, що дії відповідача під час процедури поновлення з позивачем договору оренди землі від 07.10.2008 не можна визнати добросовісними.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи апеляційної скарги про те, що рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 на земельну ділянку площею 40,00 га" було прийняте з дотриманням місячного строку, визначеного частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про те, що таке рішення було прийнято відповідачем з порушенням обов`язку щодо узгодження з орендарем істотних умов договору за наявності заперечень.

5.38. Верховний Суд зазначає, що відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, в тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому в конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 у подібних правовідносинах.

5.39. У постановах Верховного Суду від 16.01.2024 у справі № 910/14543/20, від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції також акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.

5.40. З урахуванням наведеного та з урахуванням установлених судами обставин у цій справі безпідставними є доводи скаржниці про те, що у спірних правовідносинах Олексіївська сільська рада, ухвалюючи рішення № 142 про відмову в поновленні договору оренди землі від 07.10.2008, діяла від імені власника - територіальної громади міста в межах своєї компетенції, визначеної відповідно до статті 140 Конституції України, статей 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статей 12, 116, 124 Земельного кодексу України, статті 4 Закону України "Про оренду землі", та про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" у спірних правовідносинах.

5.41. Оскільки спірне рішення органу місцевого самоврядування було прийняте відповідачем з порушенням обов`язку щодо узгодження з орендарем істотних умов договору за наявності заперечень, тому дії відповідача під час процедури поновлення з позивачем договору оренди землі від 07.10.2008 не можна визнати добросовісними. Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій щодо застосування положень частин 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", статті 122 Земельного кодексу України, пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається скаржниця.

5.42. ОСОБА_1 в касаційній скарзі також зазначає, що, на її думку, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту, адже задоволення цієї позовної вимоги не здатне поновити майнову сферу позивача, тому така вимога не відповідає ефективному способу захисту. Як стверджує скаржниця, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок, як зазначає ОСОБА_1, сформульований, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.

5.43. При цьому скаржниця зазначає, що в постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 910/6701/20, від 08.11.2022 у справі № 910/18853/21 та від 31.01.2024 у справі № 906/1315/12 викладено висновки про те, що, вирішуючи спір в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ради, суди попередніх інстанцій не врахували того, що сам по собі такий спосіб захисту, як визнання укладеним договору оренди землі на запропонованих позивачем умовах, не потребує вжиття додаткових способів захисту, а тому скасування спірного рішення відповідача є неналежним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові.

5.44. У постанові Верховного Суду від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23, на яку посилається скаржниця, викладено такий висновок:

"6.45. Разом із цим, вирішуючи спір в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Міськради, суди попередніх інстанцій не врахували того, що сам по собі такий спосіб захисту, як визнання укладеним додаткових угод до договору оренди землі, не потребує вжиття додаткових способів захисту, а тому скасування спірних рішень відповідача є неналежним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові".

5.45. Колегія суддів зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Зазначені правові позиції неодноразово висловлювалися Великою Палатою Верховного Суду і Верховним Судом та узагальнено викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

5.46. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

5.47. Водночас ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При цьому Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 та постановах Верховного Суду від 12.11.2024 у справі № 911/3292/23, від 06.02.2024 у справі № 916/1431/23, від 20.12.2022 у справі № 914/1688/21, від 18.10.2022 у справі № 912/4031/20, від 13.09.2022 у справі № 910/9727/21.

5.48. Згідно із пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

5.49. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

5.50. Відповідно до пункту "г" частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

5.51. Згідно із частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України та частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

5.52. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

5.53. У справі, яка розглядається, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про визнання недійсним рішення відповідача від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 року на земельну ділянку площею 40,00 га", установив факт укладення договору із ОСОБА_1 до закінчення строку дії договору оренди землі від 07.10.2008, укладеного між ТОВ "Згода" та Добровеличківською РДА, та дійшов висновку про необґрунтованість відмови відповідача у поновленні договору оренди. Тому господарський суд виснував про обґрунтованість вимог позивача про визнання недійсним зазначеного рішення відповідача від 27.07.2016 № 142.

Суд апеляційної інстанції встановив, що спірне рішення органу місцевого самоврядування від 27.07.2016 № 142 суперечить частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та порушує право позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що можливість оскарження відмови в поновленні договору оренди землі прямо передбачена статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

5.54. Колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 (пункт 9.67), від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21 (пункт 8.13), від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21 (пункт 180), вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення відповідного договору, є неефективним способом захисту прав особи.

Водночас у справі, що розглядається, спірне рішення органу місцевого самоврядування від 27.07.2016 № 142 є чинним та породжує негативні наслідки для позивача - позбавляє позивача права на поновлення договору оренди землі на новий строк, а також прийняте з порушенням частини 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Крім того, колегія суддів зазначає, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді відповідно до частини 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Тому доводи скаржниці про те, що визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту, а задоволення цієї позовної вимоги не здатне поновити майнову сферу позивача, є безпідставними.

Відтак висновки судів попередніх інстанцій про визнання недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 року на земельну ділянку площею 40,00 га" не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається скаржниця.

5.55. З урахуванням установлених фактичних обставин у цій справі, що розглядається, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій наведених скаржником норм матеріального права не можуть слугувати підставами для скасування судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Згода", зокрема в частині визнання недійсним рішення Олексіївської сільської ради від 27.07.2016 № 142 "Про розгляд листа-повідомлення про поновлення договору оренди від 07.10.2008 року на земельну ділянку площею 40,00 га" та в частині визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 07.10.2008, зареєстрованого в Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 за № 52, укладеного між Добровеличківською РДА та ТОВ "Згода", в редакції, викладеній в рішенні суду першої інстанції, не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, на які посилається скаржниця.

5.56. При цьому судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ "Згода" та в частині закриття провадження у справі не є предметом касаційного оскарження, тому з урахуванням меж касаційного розгляду справи не переглядаються судом касаційної інстанції.

5.57. За результатами перегляду судових рішень в оскаржуваній частині у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судами із правильним застосуванням норм матеріального права. Водночас Верховний Суд не встановив порушення господарськими судами попередніх інстанцій приписів процесуального законодавства. Тому в цьому випадку відсутні правові підстави для скасування чи зміни судових рішень, що оскаржуються, в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Згода".

5.58. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками господарських судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень у цій справі.

5.59. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, уже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому суд касаційної інстанції не може взяти їх до уваги згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

6.3. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6.5. Ураховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень в оскаржуваній частині немає.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.05.2024 у справі № 912/3809/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді В. А. Зуєв

Ю. Я. Чумак