ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1268/25

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

Керівника Вишгородської окружної прокуратури (07301, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 13) в інтересах держави в особі:

Димерської селищної ради (07330, Київська обл., Вишгородський р-н, смт Димер, вул. Соборна, будинок 19, код: 04359488)

Державної екологічної інспекції Столичного округу (03035, м. Київ, вул. Солом`янська 1, код: 42163667)

до

Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9а, код: 44768034)

про стягнення 250647,69 гривень,

Керівником Вишгородської окружної прокуратури (надалі по тексту прокурор/прокуратура) за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Господарського суду Київської області 08.04.2025 сформовано позовну заяву в інтересах держави в особі Димерської селищної ради (надалі по тексту позивач-1/Селищна рада) та Державної екологічної інспекції Столичного округу (надалі по тексту позивач-2/Інспекція) про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (надалі по тексту відповідач/ДСП «Ліси України») шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті незаконної порубки лісу у розмірі 250647,69 гривень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.04.2025 відкрито провадження у справі № 911/1268/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.

Представником відповідача в підсистемі «Електронний суд» 07.05.2025 сформовано відзив на позов, за змістом якого відповідач заперечив пред`явленні позовні вимоги та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а прокуратурою 08.05.2025 сформовано відповідь на відзив, згідно якої прокурор заперечує проти доводів відповідача наведених у відзиві.

Також відповідач 29.05.2025 сформував до суду заяву про залишення позову без розгляду, у задоволенні якої ухвалою суду від 14.07.2025 відмовлено.

Враховуючи те, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З викладених у позовній заяві обставин слідує, що Вишгородською окружною прокуратурою під час вивчення стану додержання вимог законодавства щодо відшкодування збитків, завданих порушенням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища встановлено факт невідшкодування шкоди в сумі 250647,69 гривень.

Згідно встановлених прокуратурою обставинами працівниками відділу № 3 Департаменту безпеки ДП «Ліси України» за результатами акта перевірки філії «Димерське лісове господарство» від 08.04.2024 при обстеженні лісових масивів виявлено факт незаконної порубки 15 дерев породи сосна звичайна (сироростуча) у кварталі 49 виділ 3 Катюжанського лісництва філії «Димерське лісове господарство» ДП «Ліси України», що розташоване в адміністративних межах Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області.

За результатами виявлення вказаної вище незаконної рубки лісничим Катюжанського лісництва Богданом Сергієм Андрійовичем за участю майстра лісу Катюжанського лісництва Сябрука Сергія Миколайовича 08.04.2024 складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства та здійснено розрахунок шкоди нанесеної лісовому господарству за вирубані або пошкоджені до ступеня припинення росту дерева, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» від 23.07.2008 № 665, розмір якої становить 250647,69 гривень.

За фактом здійснення незаконної рубки 15 дерев, на підставі наказу Філії від 09.04.2024 № 98/20.13-4 «Про проведення службового розслідування щодо виявлених недоліків згідно акту перевірки від 08.04.2024, в межаж Руднянського та Катюжанського лісництв», комісією у складі начальника відділу лісового господарства, охорони та захисту лісу і провідного інженера лісового господарства, інженера лісового господарства І категорії з відводів проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок службового розслідування від 12.04.2024, затверджений наказом директора Філії від 15.04.2024 № 104/20.13, в якому зазначено, що в діях лісничого Катюжанського лісництва Сергія Богдана та майстра Сергія Сябрука встановлено склад дисциплінарного правопорушення, яке полягає в невиконанні своїх службових обов`язків.

На підтвердження вказаних обставин прокурор долучив до позовної заяви копії акта огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 10.04.2024, розрахунку шкоди, нанесеної лісовому господарству за вирубані або пошкоджені до ступеня припинення росту дерева від 10.04.2024, наказу Філії № 110/20.13 від 19.04.2024 «Про проведення службового розслідування», висновку службового розслідування від 23.04.2024 та наказу директора Філії №117/20.13 від 24.04.2024 «Про результати проведення службового розслідування».

На підтвердження того, що земельна ділянка, на якій виявлено факт незаконної рубки дерев, відноситься до земель лісогосподарського призначення Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», прокуратура долучила до матеріалів справи копію проекту організації та розвитку лісового господарства Державного підприємства «Димерське лісове господарство».

Звертаючись до суду з розглядуваним позовом прокурор посилається на те, що ДСГП «Ліси України», як лісокористувач в порушення положень Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Лісового кодексу України не забезпечив охорону та збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив самовільну вирубку лісу, чим заподіяно матеріальну шкоду лісового фонду України в розмірі заявленої до стягнення суми 250647,69 гривень.

Заперечуючи проти пред`явлених вимог відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що прокурором у позовній заяві не вказано, яке з порушень, перелічених у ст. 105 Лісового кодексу України, допустив відповідач, адже виявлення порушення (незаконної порубки) відбулося лише внаслідок активних дій саме з боку відповідача по виконанню своїх обов`язків в сфері охорони лісового господарства.

На думку відповідача відсутній причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача та шкідливими наслідками у вигляді завдання шкоди незаконною порубкою, також відсутня вина відповідача, адже останній намагався запобігти вчиненню незаконної рубки дерев на території Катюжанського лісництва, а саме філією «Димерське лісове господарство» була проведена службова перевірка та службове розслідування, розроблений акт огляду місця правопорушення та складений розрахунок завданої шкоди.

Наданий прокурором розрахунок завданої шкоди, на переконання відповідача, не містить даних щодо того, який індекс інфляції застосовано, та на підставі якого документа його отримано, відтак, не може бути підставою для встановлення розміру шкоди, не містить даних про те, яким чином та із застосуванням якого вимірювального засобу інженер Наталія Подгайна здійснювала заміри діаметрів пнів при оформленні розрахунку завданої шкоди та чи проходив такий прилад повірку, що має суттєве значення при розгляді даної справи, адже за відсутності вказаних даних неможливо встановити достовірність вихідних даних які використовувались для проведення обрахунку шкоди відповідно до чинних норм.

Відповідач звертає увагу на те, що прокурором не було проведено ряд досудових процедур: не зібрано достатніх і допустимих доказів, не проведено розслідування, не були пред`явлені до суду висновки Державної екологічної інспекції Столичного округу, витяги з ЄРДР або ж протоколи про адміністративні правопорушення.

На переконання відповідача, ним вживалися усі можливі дії, спрямовані на організацію належної охорони лісу та недопущення самовільних та незаконних рубок на території лісового фонду. В свою чергу, прокурором не визначено та не доведено, які конкретно дії, виконання яких законодавством покладено на відповідача, не були вчиненні останнім.

Окрім іншого, відповідач у силу дії форс-мажорних (введення воєнного стану на території України та встановлення комендантської години на території України) обставин не мав можливості та в повній мірі здійснювати заходи щодо охорони лісів.

Спростовуючи доводи відповідача прокурор у відповіді на відзив зазначив, що у позовній заяві детально зазначено порушення вимог лісового законодавства, яке здійснив відповідач, як постійний лісокористувач, за результатами чого наявна шкода у розмірі ціни даного позову.

Протиправна поведінка відповідача у формі бездіяльності, за твердженнями прокурора, полягає у незабезпеченні підприємством достатньої, необхідної, належної охорони і захисту лісів від незаконної порубки на підвідомчій території, що спростовує твердження відповідача про недоведення прокурором протиправності його поведінки, яка проявилася у бездіяльності. Відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, спрямованих на ефективне, а не формальне забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконної вирубки невстановленими особами дерев та заподіяння збитків

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства, (лісові відносини) регулюються, зокрема Лісовим кодексом України.

За приписами ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства;

Положеннями ст. 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Частиною 5 ст. 86 Лісового кодексу України передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на, зокрема постійних лісокористувачів.

За приписами ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у, зокрема незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, які передбачають, зокрема, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Суд зазначає, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Системний аналіз положень ст. 86, п. 1 ч. 2 ст. 105, ст. 107 Лісового кодексу України дає підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, до того ж, підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 30.01.2025 у справі № 907/48/24, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17).

Судом встановлено, що земельна ділянка у 49 кварталі Катюжанського лісництва, на якій 08.04.2024 було виявлено незаконну порубку, відноситься до земель лісогосподарського призначення ДСП «Ліси України», яке, зі свого боку, відповідно до матеріалів лісовпорядкування є її постійним лісокористувачем, на якого чинним законодавством покладено обов`язок забезпечити охорону лісів на підвідомчій йому території.

З наявної в матеріалах справи копії акта огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 08.04.2024 слідує, що у кварталі 49 виділі 3 Катюжанського лісництва виявлено незаконну рубку 15 дерев породи сосна звичайна (сироростуча).

Отже, відповідач, як постійний лісокористувач, не забезпечив належне виконання покладених на нього законодавством обов`язків, допустив протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування третіми особами дерев.

Факт виявлення незаконної рубки лісу та відсутність дій відповідача направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконне вирубування лісу.

Відповідач внаслідок службового недбальства допустив незаконну рубку лісу, яке, в свою чергу, спричинило шкоду навколишньому природному середовищу, що є підставою для стягнення з нього відповідної шкоди.

Посилання відповідача на відсутність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та шкідливими наслідками у вигляді завдання шкоди незаконною порубкою, а також провини відповідача судом відхиляються, оскільки обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Виявлення відповідачем незаконної порубки дерев на території Катюжанського лісництва філії «Димерське лісове господарство», проведення службової перевірки та службового розслідування, розроблення акту огляду місця правопорушення та складення розрахунку завданої шкоди жодним чином не впливає на дотримання відповідачем, як постійним лісокористувачем, визначеного законодавством та положенням обов`язку з забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, чого відповідачем дотримано не було.

Згідно з наданим прокуратурою розрахунком шкоди, нанесеної лісовому господарству за вирубані або пошкоджені до ступеня припинення росту дерева від 08.04.2024, шкода, заподіяна внаслідок незаконної вирубки дерев, розрахована за кожне дерево, вирубане до ступеня припинення росту таких діаметрів, розмір якої становить 250647,69 гривень.

Розрахунок розміру шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства внаслідок незаконної порубки дерев, здійснено відповідно до такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев та чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008, з урахуванням індексації цін.

Індексація такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, проводиться, починаючи з 1 січня 2009 року за формулою:

Ні = Нп х І / 100, де:

Ні - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у поточному році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю;

Нп - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у попередньому році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю;

І - індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік, відсотків.

Перевіривши розрахунок розміру шкоди на предмет правильності та обґрунтованості, суд встановив, що останній є обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства, а тому вимога прокуратури про стягнення з відповідача шкоди, завданої внаслідок незаконної вирубки лісу у розмірі 250647,69 гривень є законною, обґрунтованою та такою, що належить до задоволення.

Щодо посилань відповідача на те, що в силу дії форс-мажорних (введення воєнного стану на території України та встановлення комендантської години на території України) обставин не мав можливості та в повній мірі здійснювати заходи щодо охорони лісів, суд зазначає наступне.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України та ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 виокремив наступні елементи форс-мажорних обставин: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

У постановах Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 912/750/22, від 07.06.2023 у справі № 906/540/22, від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22, від 29.06.2023 у справі № 922/999/22 та від 13.12.2023 у справі № 922/193/23 також зазначено, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Суд зауважує, що матеріалами справи не підтверджено здійснення вирубки дерев саме під час дії комендантської години, як і неможливості виконання своїх обов`язків щодо забезпечення охорони лісових насаджень та недопущення незаконної вирубки дерев внаслідок дії воєнного стану, посилання відповідача на введення на території України воєнного стану та запровадження комендантської години на території Київської області є необґрунтованими.

Оскільки відповідач не надав доказів відсутності його вини та вчинення ним дій, спрямованих на збереження та охорону лісів та недопущення незаконної рубки лісу, суд дійшов висновку про наявність повного складу цивільного правопорушення та правових підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене вище, вимога прокурора про відшкодування відповідачем завданої державі шкоди в сумі 250647,69 гривень є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а відтак підлягає задоволенню.

При цьому, суд зауважує, що решта доводів та міркувань учасників справи, викладених у заявах по суті справи, були ретельно досліджені судом та відхилені як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо обґрунтованості позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору у сумі 3007,77 гривень, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Димерської селищної ради та Державної екологічної інспекції Столичного округу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9а, код: 44768034) на користь Димерської селищної ради (07330, Київська обл., Вишгородський р-н, смт Димер, вул. Соборна, будинок 19, код: 04359488) 250647,69 гривень шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу.

3. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9а, код: 44768034) на користь Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, код: 02909996) 3007,77 гривень судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.09.2025.

Суддя Р.М. Колесник