ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Справа № 924/1457/15

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Гудак А.В. , суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Заславській В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 28.07.2025 у справі №924/1457/15 (суддя Вибодовський О.Д.)

за заявою Головного управління ДПС у Хмельницькій області, м.Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ", м. Хмельницький

про визнання банкрутом

за участю представників:

апелянта - Щавінська Т.А. (в режимі відеоконференції);

арбітражний керуючий - Побережний В.Т. (в режимі відеоконференції);

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2015 прийнято заяву про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ" до розгляду та призначено підготовче засідання суду.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 01.10.2015 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ". Введено процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ" на строк 115 календарних днів. Призначено розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ" арбітражного керуючого Дранченко Валентину Михайлівну, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ліцензія серія АВ 600563 від 08.12.2011, свідоцтво №407 від 26.02.2013, E-mail ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Постановою Господарського суду Хмельницької області від 17.02.2016 визнано банкрутом ТОВ "УкрЕЛКОМ", зареєстроване Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області за адресою: м.Хмельницький, вул.Пілотська, буд.77Б, код: 32679931.

Розпочато ліквідаційну процедуру ТОВ "УкрЕЛКОМ", на строк 12 місяців і ліквідатором призначено арбітражного керуючого Дранченко Валентину Михайлівну.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13.09.2016 припинено повноваження ліквідатора ТОВ "УкрЕЛКОМ", арбітражного керуючого Дранченко Валентину Михайлівну та призначено ліквідатором ТОВ "УкрЕЛКОМ" арбітражного керуючого Побережного Володимира Трохимовича.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 22.12.2021 задоволено клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Побережного В.Т. від 15.11.2021 про відсторонення від виконання обов`язків ліквідатора ТОВ «УкрЕЛКОМ» у справі №924/1457/15. Відсторонено арбітражного керуючого Побережного В.Т. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ «УкрЕЛКОМ». Призначено ліквідатором арбітражного керуючого Білика В.А.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 14.12.2022 задоволено клопотання Білика Володимира Анатолійовича про припинення повноважень ліквідатора про банкрутство ТОВ "УкрЕЛКОМ" у справі №924/1457/15. Призначено ліквідатором арбітражного керуючого Побережного Володимира Трохимовича.

11.06.2025 до Господарського суду Хмельницької області від ліквідатора надійшов для розгляду та затвердження ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора про проведену роботу та клопотання про затвердження звіту арбітражного керуючого Побережного В.Т. про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ" пропорційно кредиторським вимогам в розмірі 639558,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області 28.07.2025 у справі №924/1457/15:

- затверджено звіт ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ" арбітражного керуючого Побережного В.Т. про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ" пропорційно кредиторським вимогам в розмірі 639558,00 грн;

- стягнуто з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь арбітражного керуючого Побережного Володимира Трохимовича 165197,83 грн - основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в результаті проведення ліквідаційної процедури у справі №924/1457/15;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Недержавна виконавча служба" на користь арбітражного керуючого Побережного Володимира Трохимовича 474360,17 грн - основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в результаті проведення ліквідаційної процедури у справі №924/1457/15.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі зазначає, що Кодексом України з процедур банкрутства чітко визначені джерела оплати послуг арбітражного керуючого, серед яких не передбачено відшкодування з кредиторів грошової винагороди ліквідатора у випадку відсутності активів боржника.

Апелянт стверджує, що Пебережного Володимира Трохимовича призначено ліквідатором у справі №924/1457/15 13.09.2016, однак звіт ліквідатора за результатами ліквідаційної процедури не містить інформації щодо виконання ним фактичної роботи ліквідатора за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021, 2023 роки.

Зважаючи на обсяги проведеної ОСОБА_1 роботи у ліквідаційній процедурі ТОВ «УкрЕЛКОМ» та те, що дана робота виконувалась впродовж майже 9 років, можна дійти висновку, що звіт ліквідатора про нарахування та виплату основної грошової винагороди цілком не підлягає затвердженню.

Також ГУ ДПС у Хмельницькій області звертає увагу, що протоколом №4 зборів кредиторів ТОВ «УкрЕЛКОМ» від 29.05.2025 звіт ліквідатора банкрута про нарахування грошової винагороди в ліквідаційній процедурі не схвалено (щодо оплати послуг ГУ ДПС у Хмельницькій області голосували проти).

Тому у судовому засіданні суду першої інстанції 28.07.2025 представник кредитора Головного управління ДПС у Хмельницькій області також заперечував проти задоволення клопотання про затвердження звіту арбітражного керуючого Побережного В.Т. про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ" пропорційно кредиторським вимогам в розмірі 639558,00 грн.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав оцінку аргументам контролюючого органу у запереченнях щодо заяви ліквідатора щодо затвердження його звіту про грошову винагороду, тоді як звіти ліквідатора відображають, що фактично вчинені ним дії у ліквідаційній процедурі є неспівмірними з нарахованою грошовою винагородою.

Також зазначає, що в умовах воєнного стану фінансування податкових органів суттєво обмежене. Відтак, контролюючий орган об`єктивно позбавлений можливості щодо виплати основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого за виконання повноважень у справі №924/1457/15

На підставі викладеного просить суд скасувати оскаржену ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у затвердженні звіту ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ" арбітражного керуючого Побережного В.Т. про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ" пропорційно кредиторським вимогам в розмірі 639558,00 грн та відмовити у стягненні з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь арбітражного керуючого Побережного Володимира Трохимовича 165197,83грн - основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в результаті проведення ліквідаційної процедури у справі №924/1457/15.

Листом від 11.08.2025 матеріали справи витребувано з Господарського суду Хмельницької області.

18.08.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 28.07.2025 у справі №924/1457/15 та призначено розгляд апеляційної скарги на 22 вересня 2025 р. об 15:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м.Рівне, вул.Яворницького, 59, у залі судових засідань №4. Запропоновано учасникам провадження у строк до 10.09.2025 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України.

08.09.2025 до суду від арбітражного керуючого Побережного В.Т. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві арбітражний керуючий зазначає, що відповідно до КУзПБ мінімальний розмір винагороди арбітражному керуючому - ліквідатору був встановлений на рівні трьох мінімальних заробітних плат (ст.30).

Згідно з розрахунком розмір грошової винагороди арбітражного керуючого (ліквідатора ) у справі №924/1457/15 про визнання банкрутом ТОВ «Укрелком» за період з 14.12.2022 по 14.05.2025 становить - 639558,00 грн.

Арбітражний керуючий зазначає, що надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2020 справа №918/454/18). Крім цього, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг керуючого реалізацією/керуючого реструктуризацією в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

На підставі викладеного арбітражний керуючий просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ГУ ДПС у Хмельницькій області, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 27.08.2025 у справі №924/1457/15 залишити без змін.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 22.09.2025 представник апелянта підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, надав пояснення по справі; просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у затвердженні звіту ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЕЛКОМ" арбітражного керуючого Побережного В.Т. про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора.

Арбітражний керуючий Побережний В.Т. заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ДПС у Хмельницькій області, надав пояснення по справі; просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 27.08.2025 у справі №924/1457/15 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:

Згідно з статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, у справі про банкрутство виносяться ухвали господарського суду, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ч.1 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором (ч. 6).

Як встановлено ч.2 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів чи комітетом кредиторів, а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку (ч.6 ст.30 Кодексу).

Таким чином, звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат має бути схвалений комітетом кредиторів, а звіт за підсумками судових процедур (розпорядження майном, санації, ліквідації та ін.) - затверджений господарським судом.

Як вбачається із матеріалів справи, арбітражним керуючим Побережним В.Т. складено та винесено на розгляд комітету кредиторів звіт про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат понесених в ліквідаційній процедурі за час виконання повноважень ліквідатора боржника в сумі 639558,00грн з період з 14.12.2022 по 14.05.2025.

В свою чергу, протоколом №4 зборів кредиторів ТОВ "УкрЕлком" від 29.05.2025 звіт ліквідатора банкрута про нарахування грошової винагороди в ліквідаційній процедурі не схвалено (щодо оплати послуг проголосували проти).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, порядок визначення та сплати грошової винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого передбачено нормами Кодексу України з процедур банкрутства. При цьому, Кодекс з процедур банкрутства не містить заборони винесення на затвердження господарського суду звіту про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат у разі його не схвалення комітетом кредиторів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постановах від 24.07.2018 у справі №5019/2862/11 та від 04.06.2019 у справі №Б-24/172-09 неприйняття зборами кредиторів (комітетом кредиторів) рішення щодо схвалення або погодження звітів арбітражного керуючого не позбавляє господарський суд права розглянути їх самостійно.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції правомірно розглянув поданий арбітражним керуючим звіт.

Відповідно до поданого звіту сума основної грошової винагороди ліквідатора складає - 639558,00грн за період з 14.12.2022 по 14.05.2025.

Перевіривши в апеляційному провадженні заявлену суму грошової винагороди за вказаний період, колегія суддів констатує, що відповідний розрахунок здійснений арбітражним керуючим арифметично правильно.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про затвердження звіту арбітражного керуючого Побережного В.Т. про нарахування та виплату основної грошової винагороди при виконанні повноважень ліквідатора ТОВ "УкрЕЛКОМ" по справі про банкрутство №924/1457/15 на загальну суму 639558,00грн за виконанням ним повноважень ліквідатора за період з 14.12.2022 по 14.05.2025.

Крім цього, як правильно зазначено в оскарженій ухвалі, Кодексом України з процедур банкрутства передбачено декілька джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого/розпорядника майна, керуючого санацією ліквідатора, разом з тим Кодекс не містить заборони здійснювати таку оплату за рахунок коштів кредиторів.

При цьому, відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст.4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926р. про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930р. ратифіковану Україною 10.08.1956р., Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957р. ратифіковану Україною 05.10.2000р.), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996р. тощо) та суперечить ст.43 Конституції України.

Виходячи з аналізу наведених норм, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого/розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Кодексу України з процедур банкрутства), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Тобто, не виявлення ліквідатором в процедурі ліквідації боржника його майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов`язків у цій процедурі, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, заявлена до оплати ліквідатором сума складає передбачений та встановлений як ст.115 Закону про банкрутство та і розмір в межах визначених ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства, тобто мінімальний розмір оплати послуг арбітражного керуючого за весь період виконання ним обов`язків ліквідатора у справі №924/1457/15.

При цьому, заявлений період нарахування основної грошової винагороди - з 14.12.2022 по 14.05.2025. Тому, колегія суддів не приймає твердження апелянта про те, що звіт ліквідатора за результатами ліквідаційної процедури не містить інформації щодо виконання ним фактичної роботи ліквідатора за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021 роки.

Колегія суддів відмічає, що матеріали справи не містять та кредиторами не надано доказів, що ліквідатором при здійсненні ліквідаційної процедури не виконано вимоги, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Кодексом про банкрутство.

Також, у матеріалах справи відсутні подані чи задоволені скарги чи заперечення щодо дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Побережного В.Т. або інших обставин, які б свідчили про неналежне виконання ним своїх повноважень з метою затягування розгляду справи про неплатоспроможність боржника.

При цьому, як було встановлено в процедурі банкрутства, фінансово-господарський стан підприємства характеризується ознаками стійкої неплатоспроможності, що свідчить про відсутність можливості відновлення платоспроможності підприємства, нездійснення підприємством господарської діяльності та відсутність активів тощо.

Про всі вжиті заходи щодо пошуку майна банкрута та отриману інформацію від реєструючих органів про відсутність майна на праві власності за банкрутом, яке б дозволило здійснити погашення вимог кредиторів, звітувалось ліквідатором на засіданнях зборів кредиторів та надавались копії документів представникам кредиторів.

Вжиті ліквідатором заходи, поданий звіт ліквідатора, отримана інформація від реєструючих органів, банківських установ, а також ліквідаційних баланс засвідчили про відсутність майнових активів (майно та майнові права, грошові кошти) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання, отже відсутні кошти для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого в повному обсязі.

Наявність понесених витрат підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.

Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16.

Таким чином, за відсутності у боржника будь-яких майнових активів, покладення оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого та його витрат у справі на кредиторів боржника є правильним, як у разі створення ними фонду для авансування таких витрат відповідно до ч.5 ст.30 КУзПБ, так і за ухвалою суду пропорційно сумам визнаних вимог, адже залишається єдиним можливим засобом дотримання принципу оплатності послуг арбітражного керуючого у відповідності до приписів ст. 43 Конституції України та ст.30 КУзПБ (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №5002-17/1718/2011).

Кредитори боржника на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство можуть відмовитися від своїх вимог до боржника, заявлених у порядку статті 45 КУзПБ, припинивши свою участь у процедурі неплатоспроможності як учасники провадження.

Беручи участь у справі про банкрутство, кредитор не тільки має певні процесуальні права, зокрема на задоволення своїх грошових вимог, а й як учасник провадження (сторона) може нести певні обов`язки, пов`язані з розглядом провадження у справі. За ухвалою суду на нього можуть покладатися певні судові витрати: оплата послуг перекладача, судового експерта, арбітражного керуючого.

У постанові Верховного Суду від 07.03.2023 у справі №908/1946/15-г викладено висновок про те, що кредитори, які очікують на результат діяльності арбітражного керуючого, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий, в свою чергу, правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, а оплата грошової винагороди, у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел, має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника. За відсутності у боржника будь-яких майнових активів, покладення оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого та його витрат у справі на кредиторів боржника є правильним, як у разі створення ними фонду для авансування таких витрат відповідно до частини п`ятої статті 30 КУзПБ, так і за ухвалою суду пропорційно сумам визнаних вимог, адже залишається єдиним можливим засобом дотримання принципу платності послуг арбітражного керуючого у відповідності до приписів статті 43 Конституції України та статті 30 КУзПБ.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зобов`язання сплати грошової винагороди ліквідатора Побережного В.Т. слід покласти на кредиторів боржника пропорційно до розміру визнаних їх кредиторських вимог у даній справі про банкрутство, оскільки фонд оплати послуг ліквідатора кредиторами не утворювався, майна необхідного для покриття витрат не виявилось, договір між ліквідатором та кредиторами про оплату його послуг на певну суму не укладався, а також на засіданні комітету кредиторів (протокол №4 від 29.05.2025), був затверджений звіт ліквідатора про проведену роботу та ліквідаційний баланс.

Колегія суддів перевіривши здійснений судом першої інстанції перерахунок в межах заявленої ліквідатором до стягнення з кредиторів основної грошової винагороди, вважає правомірним стягнення основновної грошової винагороди в заявленому ліквідатором розмірі: з Головного управління ДПС у Хмельницькій області 165197,83 грн - основної грошової винагороди та з ТОВ "Недержавна виконавча служба" 474360,17 грн - основної грошової винагороди.

В силу ч.ч.1, 2 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про затвердження звіту ліквідатора ТОВ "УкрЕЛКОМ" арбітражного керуючого Побережного В.Т. про нарахування та виплату грошової винагороди, стягнення з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь арбітражного керуючого 165197,83 грн та стягнення з ТОВ "Недержавна виконавча служба" на користь арбітражного керуючого 474360,17 грн - основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в результаті проведення ліквідаційної процедури у справі №924/1457/15.

Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України") одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 28.07.2025 у справі №924/1457/15 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 24.09.2025.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Коломис В.В.