ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.09.2025 Справа№914/2601/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Манюка П.Т. за участі секретаря Амбіцької І.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , м. Львів,

про забезпечення позову

у справі № 914/2601/25 за позовом:

позивача 1: ОСОБА_1 , м. Львів,

позивача 2: ОСОБА_2 , м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження Захід ЛТД», м. Львів,

про стягнення вартості часток у статутному капіталі.

Представники учасників справи:

від позивача 1: ОСОБА_1 , Солдатенко Андрій Вікторович представник;

від позивача 2: ОСОБА_2 , Солдатенко Андрій Вікторович представник

від відповідача: не з`явився.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в Господарський суд Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження Захід ЛТД» про стягнення вартості часток у статутному капіталі у розмірі 3 021 100, 00 грн кожній.

Ухвалою господарського суду від 27.08.2025 відкрито провадження у справі № 914/2601/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.09.2025.

Разом із позовною заявою, на адресу суду 25.08.2025 від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявники просять накласти арешт на належні відповідачеві об`єкти нежитлової нерухомості, розташовані за адресами м. Львів, вул. Окружна, будинок, 8, № 1 (2 секція), площею 43, 0 кв. м, № 2, площею 34, 2 кв. м, № 3, площею 19, 1 кв. м, - загальна площа складає 96, 3 кв. м, та гараж, загальною площею 37, 6 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 », гаражний кооператив «Автолюбитель-7», гараж НОМЕР_1 , а також на грошові кошти, належні протилежній стороні і розміщені на рахунках у банківських установах - у межах позовних сум. Ухвалою господарського суду від 27.08.2025 розгляд заяви позивачів про забезпечення позову призначено у судовому засіданні 22.09.2025, запропоновано відповідачу подати свої пояснення щодо вказаної заяви.

Розглянувши у підготовчому судовому засіданні 22.09.2025 заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правові позиції Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводяться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або оплаті відповідачу і знаходяться в нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Як на підставу своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що позивачі були учасниками відповідача з частками по 25 % кожна, 20.12.2023 та 21.12.2023 року позивачі звернулись на адресу відповідача з письмовими нотаріально посвідченими заявами, якими повідомили його про вихід із його складу та про виплату вартості належних їм часток у статутному капіталі. На момент цього звернення зміни до складу учасників цієї юридичної особи вже були належним чином зареєстровані, а тому позивачі, з урахуванням вимог ст. 24 ч. 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» мали статус учасників, які вже вийшли зі складу відповідача. Проте, як зазначають позивачі, відповідачем не було здійснено виплату їхніх часток.

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/4669/21).

Виконання в майбутньому судового рішення у даній справі, за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження Захід ЛТД» про стягнення вартості часток у статутному капіталі, у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежатиме від наявності грошових коштів на рахунках відповідача або наявності майна для здійснення такого стягнення (за наявності у відповідача можливості відчужити вказане майно), тому застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно та грошові кошти в межах позовних вимог, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивачів в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Арешт майна, як спосіб забезпечення позову, передбачає накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 червня 2022 року у справі № 908/2382/21, Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 504/3408/22 (провадження № 61-18041св23)).

У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на предмет позовних вимог.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 року у справі «Продан проти Молдови» Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконанню ухваленого судового рішення, що повністю відповідає позиції Європейського суду, зазначеній вище.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При розгляді заяви про забезпечення позову судом враховано, що Верховний Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів, можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. (Вказана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22).

Суд вважає, що запропонований позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача та не завдасть збитків Товариству з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження Захід ЛТД», оскільки об`єкти нежитлової нерухомості фактично залишаються у володінні та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження Захід ЛТД», а обмежується лише можливість розпорядження ними до вирішення спору по суті.

За таких обставин, суд вважає вимоги заяви позивачів про забезпечення позову такими, що підлягають до задоволення, оскільки накладення арешту на майно та грошові кошти в межах розміру позовних вимог, по суті спрямоване на можливе виконання рішення у майбутньому, у випадку задоволення позову.

Відповідно до частини 1 та частини 4 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Отже, з наведеного вбачається, що зустрічне забезпечення є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

Комплексний аналіз процесуальних норм свідчить, що вирішення питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення саме за ініціативою суду є виключно правом суду, і лише подача відповідного клопотання зацікавленим учасником справи створює вже обов`язок суду вирішити позитивно чи негативно дане питання. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах від 31.07.2019 у справі № 904/4900/18 та від 20.08.2020 у справі № 910/6503/19.

Розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, не є порушенням норм статей 139, 140 ГПК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст.ст. 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

ухвалив:

1. Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі № 914/2601/25 - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у справі № 914/2601/25 шляхом:

2.1. Накласти арешт на належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження - Захід ЛТД» (79036, м. Львів, вул. Пимоненка, 15а, ) об`єкти нежитлової нерухомості, розташовані за адресами м. Львів, вул. Окружна, будинок, 8, № 1 (2 секція), площею 43, 0 кв. м, № 2, площею 34, 2 кв. м, № 3, площею 19, 1 кв. м, - загальна площа складає 96,3 кв. м, та гараж, загальною площею 37, 6 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 », гаражний кооператив «Автолюбитель-7», гараж НОМЕР_1 .

2.2. Накласти арешт на грошові кошти, належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження - Захід ЛТД» (79036, м. Львів, вул. Пимоненка, 15 а, ) і розміщені на рахунках у банківських установах в межах загальної суми позову в розмірі 6 042 200, 00 грн,.

3. Дана ухвала відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання становить три роки.

4. Сторонами у виконавчому провадженні за даною ухвалою є:

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Стягувач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження - Захід ЛТД» (79036, м. Львів, вул. Пимоненка, 15 а, ).

5. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

6. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

7. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

8. Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку визначеному ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Манюк П.Т.