ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025м. ДніпроСправа № 904/4480/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення 383 472,35 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 383 472,35 грн, з яких: 64 415,18 грн 3% річних, 319 057,17 грн інфляційні втрати.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 14.08.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Задовольнив клопотання позивача та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

28.08.2025 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що позивач помилково ототожнює строк підписання накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами (два робочі дні від дня надання послуг) із строком здійснення оплати, змішуючи при цьому строк оплати та строк списання коштів з особового рахунку відповідача. В даному випадку відповідач не може вважатись таким, що прострочив виконання зобов`язання, оскільки зобов`язання по оплаті наданих послуг було виконано ним ще до їх надання шляхом попередньої оплати. Відповідач не порушував грошового зобов`язання (не прострочив його виконання) перед позивачем, оскільки здійснив попередню оплату, що підтверджує і сам позивач в позовній заяві. Таким чином, підстави, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: порушення грошового зобов`язання (прострочення його виконання), за наявності яких можливе стягнення з відповідача інфляційних втрат з моменту підписання накопичувальної картки та відомості плати за користування вагонами та контейнерами із застереженнями та 3% річних - відсутні. Позивачем, в свою чергу, не доведено, що відповідач порушив строки оплати, встановлені п. 4.2. договору. Договором не визначено строк виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг у разі не підписання ним таких документів або наявності спору щодо наданих послуг. Правила розрахунків за перевезення вантажів також не визначають строку виконання замовником (вантажовласником) обов`язку з оплати наданих перевізником послуг у випадку наявності спірних питань між сторонами договору. При цьому настання строку виконання зобов`язання з оплати послуг не входить до предмета доказування, що пояснюється особливостями нормативного регулювання оплати послуг залізниці. За вказаних обставин, з огляду на наявність спору між сторонами стосовно надання послуг та їх вартості, виникнення у відповідача (замовника) обов`язку з оплати таких послуг перед позивачем безпосередньо пов`язано з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 по справі № 904/3194/24, яке набрало законної сили 04.06.2025 (аналогічна правова позиція викладена у постановах Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2024 у справі № 904/256/24 та від 01.08.2025 у справі № 904/1561/25). Як зазначає позивач, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 по справі № 904/3194/24, яке набрало законної сили 04.06.2025, було добровільно виконано відповідачем 09.06.2025, що відповідач також підтверджує. Таким чином, прострочення відповідача існувало в період з 05.06.2025 (наступний день після набрання рішенням суду у справі № 904/3194/24 законної сили) до 08.06.2025 (день, що передує дню оплати), тобто 4 календарних дні. На підставі вищевикладеного відповідач просить суд відмовити у стягненні інфляційних втрат в повному обсязі, а у стягненні 3% річних відмовити в частині стягнення 63 784,16 грн.

03.09.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 по справі № 904/3194/24 (суддя Мілєва І.В.) позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 1 919 353,80 грн, з яких: 59 924,52 грн збір за зберігання вантажу, 1 859 429,28 грн плата за користування вагонами.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 у справі № 904/3194/24 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 у справі № 904/3194/24 залишено без змін.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач зазначає, що 09.06.2025 платіжним дорученням № ПрАТ «Інгулецький ГЗК» було перераховано на рахунок залізниці суму 1 919 353,80 грн, на підтвердження чого позивач надав реєстр документів зі спеціальним режимом використання (а.с. 91) та довідку (а.с. 92). Згідно з пунктом 5.1 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і Тех ПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці. Отже оплата послуг перевізника здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати на підставі підписаних без заперечень накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами. Тобто отримання залізницею коштів поставлене в залежність від виконання відповідачем певних дій, зокрема, підписання ним накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами без заперечень. Водночас, 30.06.2020 між АТ «Українська залізниця» та ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 45-00190905/2020-0001 (далі - договір). Так, відповідно до п. 1.4. договору надання послуг може підтверджуватись, зокрема, накопичувальною карткою та відомістю плати за користування вагонами, які, відповідно до п. 2.1.7. договору зі сторони відповідача повинні підписуватись не пізніше двох робочих днів від дня їх складення. Ненадання відповідачем згоди на списання його коштів унеможливлює отримання залізницею належних їй платежів у строк, визначений договором, а саме не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами). Відповідно, на думку позивача, прострочення платежів починається після двох робочих днів від дня складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.

Позивач зазначає, що зі змісту винесеного по справі № 904/3194/24 рішення слідує, що відповідач, не маючи належних підстав, проставив заперечення у відомостях плати за користування вагонами ф.ГУ-46 № 21049239, 21049236, 22049241, 22049242, 23049243, 23049246, 23049245, 23049244, 24049247, 24049248, 25049249, 25049250, 26049251, 26049252 та накопичувальні картки ф.ФДУ-92 № 22049062, 24049069, 05059078, 19049050, 20049055, 21049059, 22049060, 22049063, 22049065, 22049066, 30059104, 01069106, 01069107, 01069110, чим у свою чергу унеможливив списання залізницею належних їй коштів (1 919 353,80 грн, з яких: 59 924,52 грн збір за зберігання вантажу, 1 859 429,28 грн плата за користування вагонами) у строк, визначений договором (не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами)). Таким чином, як зазначає позивач, вказані неправомірні дії відповідача призвели до порушення з його боку строку виконання грошового зобов`язання по договору, а тому відповідач має сплатити позивачу 3% річних та інфляційні втрати.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 24.04.2024 по 08.06.2025 у розмірі 64 415,18 грн та інфляційні втрати за той же період у розмірі 319 057,17 грн.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За приписами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною 2 цієї статті установлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яка полягає у тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 598, ст. 599, 600, 604-609 Цивільного кодексу, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 по справі № 904/3194/24 (суддя Мілєва І.В.) позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 1 919 353,80 грн, з яких: 59 924,52 грн збір за зберігання вантажу, 1 859 429,28 грн плата за користування вагонами.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 у справі № 904/3194/24 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 у справі № 904/3194/24 залишено без змін.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 по справі № 904/3194/24 (суддя Мілєва І.В.) набрало законної сили 04.06.2025.

Після набрання судовим рішенням законної сили відповідач платіжним дорученням № від 09.06.2025 сплатив заборгованість у розмірі 1 919 353,80 грн.

Позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 24.04.2024 по 08.06.2025 у розмірі 64 415,18 грн та інфляційні втрати за той же період у розмірі 319 057,17 грн.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та встановлено, що він виконаний неправильно, а саме позивачем не правильно визначено період прострочення виконання зобов`язання.

Так, укладеним сторонами договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі договір) передбачений обов`язок замовника сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника (п. 2.1.4. договору).

Згідно з умовами п. 2.1.7 зазначеного договору замовник зобов`язаний підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу замовника підписувати та надавати перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги.

Відповідно до п. 1.4 договору надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / збирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

Проте вказаним договором не визначено строк виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг у разі не підписання ним таких документів або наявності спору щодо наданих послуг.

Порядок оплати належних залізниці платежів передбачений Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085) (далі Правила розрахунків за перевезення вантажів).

Однак, Правилами розрахунків за перевезення вантажів також не визначено строку виконання замовником (вантажовласником) обов`язку з оплати наданих перевізником послуг у випадку наявності спірних питань між сторонами договору.

Обставини, встановлені судом у справі № 904/3194/24, свідчать про те, що між сторонами у позасудовому порядку не було досягнуто згоди щодо збору за зберігання вантажу та плати за користування вагонами. Тому, стягнення вказаних платежу здійснювалось у судовому порядку за позовом залізниці.

За вказаних обставин, з огляду на наявність спору між сторонами стосовно надання послуг та їх вартості, виникнення у відповідача (замовника) обов`язку з оплати послуг перед позивачем безпосередньо пов`язано з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 у справі № 904/3194/24, яке набрало законної сили 04.06.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Оскільки обов`язок з оплати спірної суми виник у відповідача з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 у справі № 904/3194/24, обґрунтованим періодом нарахування 3% річних, з урахуванням меж позовних вимог, є період з 05.06.2025 по 08.06.2025.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають 3% річних за період з 05.06.2025 по 08.06.2025 у розмірі 631,02 грн.

Стосовно нарахованих позивачем інфляційних втрат господарський суд зазначає наступне.

Позивач нараховує інфляційні втрати за період з 24.04.2024 по 08.06.2025.

В той же час, оскільки обов`язок з оплати спірної суми виник у відповідача з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 у справі № 904/3194/24, обґрунтованим періодом нарахування інфляційних втрат, з урахуванням меж позовних вимог, є період з 05.06.2025 по 08.06.2025.

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

З огляду на викладене, оскільки обґрунтованим періодом нарахування інфляційних втрат з урахуванням меж позовних вимог є період з 05.06.2025 по 08.06.2025 - втрати від інфляції за червень 2025 року не нараховуються. А отже в задоволенні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 319 057,17 грн належить відмовити.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 631,02 грн 3% річних.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 4594,31 грн (99,84 %), на відповідача 7,36 грн (0,16 %).

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, буд. 47, ідентифікаційний код 00190905) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (49600, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108, ідентифікаційний код ВП 40081237) 638,38 грн, а саме: 631,02 грн 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 7,36 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.09.2025

Суддя І.В. Мілєва