РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2025Справа № 910/6614/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс Груп»

про стягнення 2 357 780, 64 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 15.09.2025.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення 2 357 780, 64 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 було відкрито провадження у справі, розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.07.2025.

У судовому засіданні 07.07.2025 представник позивача надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2025 було відкладено розгляд справи на 21.07.2025.

У судовому засіданні 21.07.2025 представник позивача надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 04.08.2025.

У судове засідання 04.08.2025 представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 15.09.2025.

У судовому засіданні 15.09.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (далі - Позивач/Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» (далі - Відповідач/Постачальник) укладено договір поставки вугілля від 08.11.2023 року №111/9, з додатковою угодою №1 від 29.01.2024 року до нього (далі - Договір поставки).

Позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджує витяг №036 з реєстру платників податку на додану вартість.

Відповідач є платником податку на додану вартість, що підтверджує витяг №407 з реєстру платників податку на додану вартість.

За умовами Договору поставки, Відповідач в порядку та на умовах договору, поставляє (передає) у власність Позивача вугільну продукцію (п. 1).

Відповідно до п. 2.1. договору поставка вугілля по договору здійснюється залізничним транспортом на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з «Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі», з урахуванням передбачених договором особливостей.

Необхідні для виконання Договору поставки відомості зазначаються в специфікації, такі як: кількість вугільної продукції, яка має бути поставлена, вантажоотримувач, місце передачі, виробник, вантажовідправник, станція відправлення, марка (група) вугільної продукції, строк (термін) поставки.

Сторонами Договору поставки укладені та підписані наступні специфікації : №1 від 08.11.2023, обсяг поставки 1 (+- 5%) тисяч тонн; №2 від 20.11.2023, обсяг поставки 5 (+- 5%) тисяч тонн; №3 від 28.11.2023, обсяг поставки 2 (+- 5%) тисяч тонн; №4 від 05.12.2023, обсяг поставки 5 (+- 5%) тисяч тонн; №5 від 27.12.2023, обсяг поставки 16 (+- 5%) тисяч тонн; №6 від 04.01.2024, обсяг поставки 10 (+- 5%) тисяч тонн; №7 від 23.01.2024, обсяг поставки 20 (+- 5%) тисяч тонн; №8 від 29.01.2024, обсяг поставки 22 (+- 5%) тисяч тонн; №9 від 05.02.2024, обсяг поставки 10 (+- 5%) тисяч тонн.

За умовами п. 2.3 Договору доставку вугілля до залізничної станції призначення по території України здійснює АТ «Укрзалізниця» (далі - Перевізник) або приватний оператор залізничного рухомого складу (далі - Експедитор) в відкритих, технічно справних, очищених від залишків попередніх вантажів, залізничних вантажних напіввагонах (далі вагони).

Приймання вугілля за Договором поставки здійснюється спільно вантажоотримувачем і уповноваженими представниками постачальника в місці надходження на території і на обладнанні вантажоотримувача (п. 3.1. Договору поставки).

Згідно з п. 3.2 Договору поставки вантажоотримувач самостійно приймає вугілля за якістю та кількістю, якщо уповноважені представники постачальника не прибули до місця надходження вугілля для його спільного приймання та/або відсутні на момент подачі вагонів для зважування чи опробування біля відповідного обладнання вантажоотримувача. Результати самостійного приймання вугілля вантажоотримувачем вважаються достовірними, рівноцінними з результатами спільного приймання та використовуються для виконання умов договору крім випадків, вказаних в пункті 3.4. Договору поставки.

За умовами п. 3.6 Договору поставки результати приймання вугілля в місці надходження використовуються для виконання умов договору, відображаються в Актах звіряння кількості і якості та Актах приймання-передачі вугілля. Акт звіряння кількості та якості отриманого по договору вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) назви виробника та вантажовідправника, період відвантаження та надходження, марку вугілля, номери посвідчень якості, визначені відповідно до умов договору кількісні і якісні показники, прізвища, ініціали та підписи уповноважених представників постачальника та вантажоотримувача. Акт приймання - передачі вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) основні дані, вказані в Акті звіряння кількості та якості, розрахунок фактичної ціни та фактичної вартості поставленого вугілля відповідно до умов договору, ПДВ у разі його нарахування, код товару згідно з УКТ ЗЕД (не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду), прізвища, ініціали і підписи уповноважених представників вантажоотримувача, покупця та постачальника, завірені печатками (за умови, що відповідні особи здійснюють діяльність з використанням печатки).

Згідно з п. 6.1 Договору загальна сума договору складається з визначеної відповідно до умов договору фактичної вартості поставленого вугілля, вартості доставки вугілля від залізничної станції відправлення до залізничної станції призначення територією України (далі - вартість доставки) у випадку її оплати постачальником і відшкодування покупцем, ПДВ у випадку його нарахування та не може перевищувати 550000000 грн.

Пунктом 6.5 Договору сторони погодили, що вартість доставки вугілля до залізничної станції призначення вважається транспортно-заготівельними витратами покупця. Вартість доставки перевізнику оплачує постачальник або третя особа за дорученням постачальника з наступним відшкодуванням покупцем в встановленому договором порядку.

Підставою для відшкодування покупцем вартості доставки є Акт відшкодування вартості доставки до кожного Акту приймання-передачі вугілля, який повинен містити (в тому числі, але не виключно) назву вантажовідправника та залізничної станції відправлення, № залізничної накладної, № залізничного вагону, кількість вугілля, вартість доставки, яка підлягає відшкодуванню, № та дату відповідного Акту приймання-передачі вугілля.

Відповідно до п. 7.1 Договору оплата вартості вугілля та відшкодування вартості його доставки здійснюється покупцем на підставі підписаних сторонами Актів приймання-передачі вугілля та Актів відшкодування вартості доставки в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту підписання відповідних Актів. Покупець має право здійснити попередню оплату за вугілля.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє по 31.12.2024, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п.11.1 Договору).

На виконання Договору, за отримання та доставку (відшкодування вартості доставки) вугільної продукції, Публічним акціонерним товариством «Центренерго» сплачено на користь ТОВ «Енерго Ресурс Груп» кошти, що підтверджується платіжними інструкціями перелік яких наведено у позовній заяві.

Вартість витрат з доставки (відшкодування вартості витрат з доставки) вугільної продукції на виконання умов Договору відшкодовано ПАТ «Центренерго» на користь ТОВ «Енерго Ресурс Груп», про що складені відповідні акти, копії яких долучено з позовом.

Відповідно до п. 10.8 Договору постачальник зобов`язаний своєчасно скласти та зареєструвати податкові накладні (розрахунки коригування до податкових накладних).

Відповідно до п.п. 10.8.1. Податкова накладна та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної повинні відповідати наступним умовам:

- складена (і) за формою та в порядку передбаченими законодавством України;

- заповнена (і) у відповідності до вимог законодавства України;

- складена (і) в електронній формі та зареєстрована (і) в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- підписана (і) електронним підписом уповноваженої особи Постачальника із дотриманням умови щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з п.п. 10.8.3 Договору у разі відсутності реєстрації податкових накладних протягом 365 днів за дати виникнення податкового зобов`язання, в результаті чого покупець втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, Постачальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки покупцем відповідної вимоги Постачальнику сплатити Покупцю грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та компенсувати покупцю всі пов`язані з таким порушенням збитки.

Позивач, в позові зазначає, що відповідачем не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 365 днів з дати виникнення відповідного податкового зобов`язання, у зв`язку з чим позивачем як покупцем втрачено право на податковий кредит на суму 1 992 225, 18 грн. Перелік податкових накладних зазначено у позовній заяві.

Крім того, на суму основного боргу позивачем нараховано відповідачу 305 476, 90 грн. інфляційних втрат та 60 078, 55 грн. 3% річних.

Позивач зазначає, що звертався до відповідача з відповідною претензією, щодо оплати збитків, однак відповідачем не було виконано її вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти за Договором відповідними платіжними інструкціями. В свою чергу відповідачем було складено податкові накладні.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Згідно пунктом 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Матеріали справи не місять доказів того, що реєстрація спірних податкових накладних зупинялась.

Таким чином, відповідач не пізніше 365 днів з дати створення податкової накладної зобов`язаний зареєструвати відповідну податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність реєстрації або реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше ніж протягом 365 днів з моменту складання податкової накладної - не дає права позивачу віднести операцію зі писання коштів на придання товару до податкового кредиту ПАТ "Центренерго".

Відповідно до п. 10.8 Договору постачальник зобов`язаний своєчасно скласти та зареєструвати податкові накладні (розрахунки коригування до податкових накладних).

Згідно з п.п. 10.8.3 Договору у разі відсутності реєстрації податкових накладних протягом 365 днів за дати виникнення податкового зобов`язання, в результаті чого покупець втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, постачальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки покупцем відповідної вимоги постачальнику сплатити покупцю грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та компенсувати покупцю всі пов`язані з таким порушенням збитки.

Позивач в порядку передбаченому Договором поставки звернувся до Відповідача з вимогами:

- від 12.03.2025 року №06/1002 сплати на користь ПАТ «Центренерго», зокрема суми в розмірі 970 290,08 грн., як суми коштів, яка виникла із суми незареєстрованих податкових накладних (в частині суми ПДВ) відносно відшкодування вартості доставки вугілля (в частині суми ПДВ).

- від 24.03.2025 року №06/1135 сплати на користь ПАТ «Центренерго», зокрема суми в розмірі 780 839,16 грн. (та повторно щодо суми 970 290,08), як суми коштів, яка виникла із суми незареєстрованих податкових накладних (в частині суми ПДВ) відносно відшкодування вартості доставки вугілля (в частині суми ПДВ).

- від 06.05.2025 року №06/1773 сплати на користь ПАТ «Центренерго», зокрема суми в розмірі 846 256,45 грн. (до якої входять суми 82 999,46 грн., 158 096,48 грн.), як суми коштів, яка виникла із суми незареєстрованих податкових накладних (в частині суми ПДВ) відносно відшкодування вартості доставки вугілля (в частині суми ПДВ).

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно статті 224 Господарського кодексу України є порушення зобов`язання.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Зважаючи на вказані норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Приймаючи до уваги всі наявні докази у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт понесення ним збитків на суму 8766332,20 грн, за невчасну реєстрацію відповідачем податкових спірних накладних, що унеможливило позивачу отримати податковий кредит на спірну суму.

Відповідачем же зі свого боку жодними належними та допустимими доказами наведені вище обставини не спростовано. Станом на день ухвалення цього рішення матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати 1 992 225, 18 грн збитків, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши наданий розрахунок 3% річних, судом встановлено, що він розрахований вірно, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню у заявленому розмірі 60 078, 55 грн.

Суд також перевірив наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат, і встановив, що розрахунок здійснено арифметично правильно, що має наслідком задоволення цих вимог у заявленому розмірі 305 476, 90 грн.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (частина 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У статті 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕНЕРГО РЕСУРС ГРУП» (ідентифікаційний код 45114874, адреса: Україна, 01021, місто Київ, вул. Інститутська, будинок 13-А, квартира 1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЦЕНТРЕНЕРГО» (Україна, 08711, Київська обл., Обухівський р-н, селище міського типу Козин, ВУЛИЦЯ РУДИКІВСЬКА, будинок 49, ідентифікаційний код 22927045) - основний борг у розмірі 1 992 225 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто дві тисячі двісті двадцять п`ять) грн. 18 коп., втрати від інфляції у розмірі 305 476 (триста п`ять тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 90 коп., 3% річних у розмірі 60 078 (шістдесят тисяч сімдесят відсім) грн. 55 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 28 293 (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто три) грн. 37 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.09.2025.

Суддя І.В. Алєєва