РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2025Справа № 910/6649/25
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/6649/25.

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8)

До Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69)

про стягнення 27 594, 17 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» про стягнення 27 594, 17 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 27 594, 17 грн право на яке перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП 19.11.2024.

29.05.2025 Господарський суд міста Києва дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 29.05.2025 для усунення недоліків позовної заяви.

02.06.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, яким позивач усунув недоліки встановлені ухвалою суду від 29.05.2025.

06.06.2025 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/6649/25 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19.06.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

23.06.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

19.11.2024 на трасі М-05 Київ - Одеса 78 км. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди між власником транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 (ТОВ «БАСФ Т.О.В.») та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «АРКС» (позивач) діяв договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності власників наземного транспорту та від нещасного випаду на транспорті №264727Гак3юб від 20.12.2023, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної страхувальнику.

Крім того, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 була забезпечена полісом ЕР220983610, страховиком згідно якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» (відповідач).

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2024 у справі №357/17188/24 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення (ДТП 19.11.2024), передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

22.11.2024 власник пошкодженого транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату про виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку-фактури від ДП «Автотрейдінг-Одеса» №АС-0013077 від 22.11.2024 та ремонтної калькуляції №1.003.24.0 від 22.11.2024, складеної за допомогою комп`ютерної програми «Audatex» загальна вартість відновлювального ремонту «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 склала - 27 594, 17 грн.

02.12.2024 позивачем складено страховий акт №АRX4323438, в якому позивач визнав суму збитків у розмірі 27 594, 17 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодуванню на рахунок СТО у розмірі 27 594, 17 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1101892 від 03.12.2024.

17.02.2025 позивач засобами електронного зв`язку направив відповідачу заяву вих.№7732 від 10.02.2025 про виплату страхового відшкодування.

Однак позивач не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату страхового відшкодування.

У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить стягнути з відповідача, як страховика особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу ««Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 суму страхового відшкодування в межах ліміту полісу ЕР220983610 у розмірі 27 594, 17 грн.

2. Предмет позову.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 27 594, 17 грн.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) 19.11.2024 сталась ДТП за участю автомобіля «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

(2) Винуватцем ДТП є водій транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , який є винним у відповідності до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2024 у справі №357/17188/24.

(3) Позивач здійснив страхову виплату власнику пошкодженого транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 27 594, 17 грн.

(4) Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, що є винуватцем ДТП, а саме транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 застрахована в Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ІНТЕР-ПОЛІС» (відповідач) згідно полісу ЕР220983610.

(5) Відповідач, як страховик винуватця ДТП зобов`язаний відшкодувати позивачу суму виплаченого ним страхового відшкодування в межах встановленого ліміту, а саме у розмірі 27 594, 17 грн.

4. Заперечення відповідача у справі.

(1) на підтвердження суми матеріального збитку, позивачем не подано ні звіту про оцінку КТЗ, ні акту оцінки КТЗ, ні висновку експерта;

(2) огляд пошкодженого ТЗ проведено без участі представника відповідача, а отже позивач позбавив відповідача можливості участі у встановлені розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП;

(3) інформація про страховий випадок та суму страхового відшкодування доведено до відома відповідача по факту звернення позивачем до суду, після проведення ремонтних робіт, відновлення пошкодженого ТЗ.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок виплати позивачем згідно добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності власників наземного транспорту та від нещасного випаду на транспорті №264727Гак3юб від 20.12.2023 укладеного між ним та власником пошкодженого транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 страхового відшкодування у розмірі 27 594, 17 грн та переходу до позивача в порядку суброгації вимоги такого страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 19.11.2024.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті за позовом, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи має місце перехід до позивача вимоги страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 19.11.2024?

- чи підтверджується, факт відшкодування позивачем страхового відшкодування?

- чи є заперечення відповідача обґрунтованими?

- чи є позовні вимоги обґрунтованими, а відтак, чи підлягають задоволенню?

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 Цивільного кодексу України).

Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки (стаття 108 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі статті 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» (закон №85/96-ВР, який втратив чинність 01.01.2024) до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006-15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого (пункт 71 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19).

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 .

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025)).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025)).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом ЕР220983610, який діяв на 19.11.2024.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 160 000,00 грн з франшизою у 0, 00 грн, згідно з інформацією Моторно транспортного страхового бюро з Єдиної централізованої бази даних.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 в межах лімітів відповідальності передбачених полісом.

Матеріалами справи підтверджено вину водія транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , у вчиненні ДТП, яка відбулася 19.11.2024.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові №911/482/17 від 20.03.2018 зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

В постанові від 25.07.2018 у справі №922/4013/17 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зроблено наступний висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 склала 27 594, 17 грн, що підтверджується рахунком-фактури від СТО №АС-0013077 від 22.11.2024.

Більше того, суд зазначає, що визначення розміру збитків на підставі ремонтної калькуляції, складеної за допомогою комп`ютерної програми «Audatex», не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки комп`ютерна програма «Audatex» рекомендована пунктом 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003.

При цьому, дані, зазначені у вказаній ремонтній калькуляції, відповідають встановленим в пунктом 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зміст ремонтної калькуляції не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність та чітко відображає суму завданих збитків

Таким чином, позивачем також на підставі ремонтної калькуляції №1.003.24.0 від 22.11.2024, яка складена за допомогою програми «Audatex» встановлено, що сума страхового відшкодування пошкодженого транспортного засобу складає 27 594, 17 грн.

З наданих до матеріалів справи доказів, судом встановлено, що на момент ДТП «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 перебувала в експлуатації 2 роки. В такому разі, у відповідності до пункту 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу не застосовується.

Вищезазначені обставини, спростовують заперечення відповідача щодо того, що позивачем не підтверджено суми матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу.

Позивачем, в свою чергу, складено страховий акт №АRX4323438 від 02.12.2024 на підставі якого позивач визнав суму збитків заподіяних транспортному засобу Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 27 594, 17 грн. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 27 594, 17 грн на рахунок СТО (ДП «Автотрейдінг-Одеса»), що підтверджується копією платіжного доручення №1101892 від 03.12.2024.

З урахуванням вимог статті 29, пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025), статті 102 Закону України «Про страхування» (№1909-ІХ введений в дію 01.01.2024), суд дійшов висновку, що рахунок-фактури №АС-0013077 від 22.11.2024, ремонтна калькуляція №1.003.24.0 від 22.11.2024, страховий акт №АRX4323438 від 02.12.2024, платіжна інструкція №1101892 від 03.12.2024, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Судом встановлено, що відповідач у власних запереченнях посилається на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720-ІХ, який набрав чинності 01.01.2025, в той час коли ДТП сталась та здійснювався ремонт пошкодженого транспортного засобу в 2024 році, тобто під час чинності та дії Закону №1961-IV.

Натомість, суд відхиляє доводи відповідача, які відповідають пункту 33.3. статті 33 Закону України №1961-IV (чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025) щодо того, що водій/власник пошкодженого транспортного засобу не зберіг пошкоджений транспортний засіб у стані в якому воно перебувало після настання ДТП, а також не забезпечив можливість огляду вказаного майна страховиком.

Оскільки, матеріалами справи підтверджується, що власник пошкодженого транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 зберіг пошкоджений автомобіль до його огляду представником страховика ПрАТ «СК «АРКС» (позивач), про що свідчить копія акту огляду від 20.11.2024, який знаходиться в матеріалах справи.

Заперечення відповідача, що інформацію про страховий випадок позивач довів до відома відповідача лише по факту звернення позивача до суду, судом також відхиляються, оскільки, як вбачається з приписів статті 33 Закону України №1961-IV (чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025), що саме водій транспортного засобу, причетного до ДТП (в даному випадку водій «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 ) зобов`язаний повідомити про такі обставини власного страховика.

Окрім цього, відповідач не заперечує проти того, що не отримував від позивача лист вих.№7732 від 10.02.2025 про виплату страхового відшкодування, який останній направив відповідачу на електронну пошту, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань щодо відповідача (код ЄДРОПУ: 19350062).

За таких обставин, оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП (19.11.2024) була забезпечена у відповідача та вина водія «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 встановлена постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2024 у справі №357/17188/24, позивач на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 108 Закону України «Про страхування» звернувся до відповідача з заявою вих вих.№7732 від 10.02.2025 про виплату страхового відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 1-2 стаття 1187 Цивільного кодексу України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (пункт 1, 3 частина 1 стаття 1188 Цивільного кодексу України).

Натомість, доказів відшкодування страхового відшкодування відповідачем, як страховиком забезпечувального транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 на користь позивача або власнику автомобіля Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 в межах лімітів встановлених полісом ЕР220983610 матеріали справи не містять.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (абзац 2 пункт 12.1. стаття 12 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 01.01.2025).

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством (пункт 77 частина 1 стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Оскільки, полісом ЕР220983610 встановлений ліміт за шкоду майну у розмірі 160 000, 00 грн та франшиза у розмірі 0, 00 грн, тому враховуючи вище зазначені норми, сума яка підлягає стягнення та яку просить стягнути позивач становить - 27 594, 17 грн.

Основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Суд зазначає, що статтею 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 вказаного кодексу.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 1-4 стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Встановлені вище обставини спростовують заперечення відповідача, які викладені останнім у відзиві на позовну заяву.

Крім того, доказів відшкодування відповідачем шкоди заподіяної під час ДТП за участю забезпеченого відповідачем транспортного засобу в межах ліміту полісу ЕР220983610 позивачу та/або власнику пошкодженого транспортного засобу матеріали справи не містять.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі вищевикладеного, визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 27 594, 17 грн.

6. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на відповідача.

Заяв та клопотань щодо розподілу інших судових витрат від позивача не надходило, як і не заявлено про намір подати такі докази в майбутньому після ухвалення рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» про стягнення 27 594, 17 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69; ідентифікаційний код: 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код: 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 27 594 (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн 17 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких