ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"23" вересня 2025 р. Справа№ 13/133-09

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Остапенка О.М.

Михальської Ю.Б.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р.

у справі №13/133-09 (суддя Наріжний С.Ю.)

за позовом Закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду "Житло та інвестиції" недиверсифікованого виду закритого типу

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Регіональні будівні інвестиції"

2.Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Регіональні інвестиції"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 30.06.2009р. позов задоволено частково; зобов`язано ТОВ "Регіональні будівні інвестиції" вивести із складу учасників ТОВ "Регіональні будівні інвестиції" ЗАТ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші Інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду "Житло та інвестиції" недиверсифікованого виду закритого типу; зобов`язано ТОВ "Регіональні будівні інвестиції" виплату ЗАТ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші Інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду "Житло та інвестиції" недиверсифікованого виду закритого типу вартості частини майна ТОВ "Регіональні будівні інвестиції", пропорційної частці позивача у Статутному (Складеному) капіталі Товариства, здійснити в натуральній формі; визнати за ЗАТ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші Інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду "Житло та інвестиції" недиверсифікованого виду закритого типу право власності на майно, а саме: всі необоротні та оборотні активи ТОВ "Регіональні будівні інвестиції", що обліковуються на балансі ТОВ "Регіональні будівельні інвестиції" станом на 23.06.2009 в частині та на суму, що дорівнює вартості частини майна ТОВ "Регіональні будівні інвестиції" пропорційної частці Позивача розміром 99,92903 відсотки у статутному (складеному) капіталі ТОВ "Регіональні будівні інвестиції"; зобов`язано ТОВ "Регіональні будівні інвестиції" передати частину майна ТОВ "Регіональні будівні інвестиції", пропорційну частці Позивача розміром 99,92903 відсотки у статутному (складеному) капіталі ТОВ "Регіональні будівні інвестиції" у власність ЗАТ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші Інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурний інвестиційний фонд "Житло та інвестиції" недиверсифікованого виду закритого типу; зобов`язано ТОВ "Регіональні будівні інвестиції" зменшити загальний розмір Статутного (Складеного) капіталу та здійснити державну реєстрацію змін до Статуту ТОВ "Регіональні будівні інвестиції"; в частині вимог зобов`язати ТОВ "Регіональні будівні інвестиції" (зменшити загальний розмір Статутного (Складеного) саме на суму 70402303,79 грн відмовлено; провадження у справі щодо ТОВ "Регіональні інвестиції" припинено; стягнуто з ТОВ "Регіональні будівні інвестиції" на користь ЗАТ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші Інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду "Житло та інвестиції" недиверсифікованого виду закритого типу судові витрати: державне мито у розмірі 25500 грн та 312,50 грн витрат за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу; скасовано заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 12.06.2009р. по справі №13/133-09, з моменту набрання рішенням по даній справі законної сили.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, 04.03.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09 залишено без руху; роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржник має право усунути недоліки апеляційної скарги шляхом подання в строк, визначений цією ухвалою, доказів сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі та порядку (7726,50 грн.), а також направлення копії апеляційної скарги ТОВ "Регіональні Інвестиції" листом з описом вкладення; роз`яснено скаржнику, що в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п.2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09 з доданими до неї документами повернуто скаржнику.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, 02.09.2025р. ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Також апелянт в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що копія апеляційної скарги не надіслана всім учасникам провадження у справі. Докази її направлення відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

За визначенням ст.1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону України "Про судовий збір").

Згідно зі ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на судові рішення.

Розміри ставок судового збору встановлено ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Підпунктами 8-10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір, а саме: заяви про затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; заяви про порушення провадження у справі про банкрутство; заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство або визнання її недійсною.

Ставки судового збору з апеляційних і касаційних скарг, що подаються на судове рішення, винесених у справі про банкрутство за наслідками розгляду вказаних заяв і скарг, встановлено підпунктами 4 і 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, а саме: за подання апеляційних скарг - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги; за подання касаційної скарги - 200 відсотків, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги.

У позові заявлено 3 майнові вимоги і 3 немайнові вимоги. Станом на 11.06.2009р. за подання позову до місцевого суду сплачувалось державне мито. Судом встановлено, що всі майнові вимоги оцінені у 70 402 303,79 грн кожна, оскільки всі вони пов`язані з часткою позивача у статутному капіталі, яка становить 99,92903 відсотки у статутному капіталі ТОВ "Регіональні будівні інвестиції", при цьому, статутний капітал на момент подання позову становив 70 452 303,79 грн.

Відповідно до п.А ч.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" в редакції, чинній на час подання позову, ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: із позовних заяв 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; із позовних заяв немайнового характеру 1 неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідно до п.22.5 ст.20 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" в редакції, чинній станом на дату подання позову, встановлено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 цього Закону для відповідного року

Таким чином, за подання позову, який містить 3 немайнові вимоги і 3 майнові вимоги, які оцінені в 70 402 303,79 грн. кожна, підлягав сплаті судовий збір у сумі 5 151 грн. (17*3+3*1700=5 151,00 грн.).

Отже, відповідно до п.п.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", в даному випадку за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду скаржник повинен сплатити 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позову до суду першої інстанції (5 151 грн.*150%=7726,50 грн.).

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що доказів сплати судового збору за її подання до апеляційної скарги не додано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09 було підписано 30.06.2009р. та надіслано сторонам у справі - 06.07.2009р.

В апеляційній скарзі заявником зазначено, що вирішення спору у справі №13/133-09 в т.ч. про права та інтереси ОСОБА_1 , адже за наслідками виконання оскаржуваного судового рішення останнім було втрачено право на набуття оплаченої квартири. В той же час, жодних повідомлень про розгляд справи №13/133-09 заявником не отримувалось.

Приписами ст.129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст.124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

З 15.12.2017р. набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII „Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Відповідно до ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Згідно ч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пп.13 п.1 розділу XI „Перехідні положення" ГПК України, справи судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, статтею 93 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017р. (станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали), передбачено, що апеляційна скарга подається, а апеляційне подання вноситься, протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Таким чином, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09 є 10.07.2009р.

Проте, скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з первинною апеляційною скаргою на вищевказане рішення місцевого господарського суду лише 04.03.2025 року, про що є дата на поштовому конверті, тобто з пропуском десятиденного процесуального строку на апеляційне оскарження.

При цьому скаржник звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.256 ГПК України в новій редакції, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Клопотання про поновлення строку подання апеляційної повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Приписи чинного законодавства пов`язують можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ГПК України.

Пунктом 2 ч.2 ст.261 ГПК України встановлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Так, обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення місцевого господарського суду, скаржник посилається на те, що йому не було повідомлено про існування справи №13/133-09 за позовом ЗАТ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду "Житло та інвестиції" недиверсифікованого виду закритого типу, до 1.ТОВ "Регіональні будівні інвестиції", 2.ТОВ "Регіональні інвестиції" про зобов`язання вчинити дії, а тому скаржник не отримував жодних повідомлень по справі і дізнався про такі обставини випадково лише 01.03.2025р., що в свою чергу позбавило можливості подати апеляційну скаргу у визначені ГПК України строки.

Як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» з яким було укладено договір про резервування об?єкту нерухомого майна та порядок погашення облігацій, за якими ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» зобов`язалося закріпити (здійснити резервування) за скаржником двокімнатну квартиру, загальною площею 82,83 кв.м. в обмін на погашення пакету облігацій, емітованих в кількості 8283 облігації та придбаних мною, що дорівнює метражу квартири. Зі свого боку скаржником в повній мірі було виконано свої грошові зобов?язання, однак по сьогоднішній день, попри, введення в експлуатацію житлових будинків в обумовленому ЖК , отримати довгоочікуване житло так і не вдалось, адже виявилося, що відповідне будівництво не належало ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» і відповідні квартири вже розпродувало ТОВ «Аверс-Сіті». Здійснюючи роками захист своїх порушених внаслідок махінацій ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» прав скаржнику вдалося встановити, що схема виводу незавершеного будівництвом ЖК «Коцюбинський» із власності останнього була легалізована в т.ч. за рахунок рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09 за позовом ЗАТ "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду "Житло та інвестиції" недиверсифікованого виду закритого типу до 1.ТОВ "Регіональні будівні інвестиції", 2.ТОВ "Регіональні інвестиції" про зобов`язання вчинити дії.

Таким чином, за твердженням скаржника, оскаржуване рішення безпосередньо стосується його прав, свобод, інтересів та обов`язків.

Під час розгляду заявленого клопотання, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13.07.2016р. у справі №Б29/162-10, відповідно до якої одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії»).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам перш за все належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання в принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник не був учасником провадження у даній справі, під час винесення оскаржуваного рішення в суді першої інстанції він участі не приймав та жодних повідомлень про судові засідання, як і оскаржуване рішення, на його адресу не направлялось.

Відтак, розглянувши клопотання, суд вважає його обґрунтованим частково (на момент подачі первісної апеляційної скарги), оскільки скаржником наведено поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції в розумінні ГПК України станом на 04.03.2025р.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09 з доданими до неї документами повернуто скаржнику.

Копія зазначеної ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025р. була направлена ОСОБА_1 - 26.06.2025р. на адресу, вказану скаржником в апеляційній скарзі - АДРЕСА_1 (номер відправлення 309)

Конверт разом з копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025р. (номер відправлення 309), який направлявся ОСОБА_1 , був повернутий на адресу апеляційного суду - 14.07.2025р., із зазначенням причини повернення - за закінченням терміну зберігання.

Крім того, копію ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025р., якою залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09, також разом з конвертом (номер відправлення 449) було повернуто на адресу апеляційного суду - 12.05.2025р., із зазначенням причини повернення - за закінченням терміну зберігання.

Вбачається, що первісна апеляційна скарга, яка була подана до апеляційного суду 04.03.2025р., повернута скаржнику 26.06.2025р. Натомість, тільки 02.09.2025р. ОСОБА_1 повторно звернувся до Північного апеляційного господарського суду з новою апеляційною скаргою на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09. Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, скаржник зазначив тільки про відсутність жодних повідомлень про розгляд первинної скарги, і що ОСОБА_1 випадково виявив, що первісну апеляційну скаргу було повернуто без розгляду.

Тобто, скаржником не зазначено при причини пропуску строку на апеляційне оскарження, після постановлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025р. про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09, а це більше двох місяців, і не надано жодних відповідних доказів, а лише вказано в тексті апеляційної скарги, що з метою відновлення своїх порушених прав навесні 2025р. скаржником було подано до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09, однак, за відсутності жодних повідомлень про розгляд такої скарги, випадково останнім було виявлено, що її було повернуто без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що сторони у розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява №8371/02, пункт 27, рішення від 26.04.2007р. та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява №50966/99 від 14.10.2003р.

За таких обставин, причини пропуску 10-денного строку оскарження рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09, починаючи з 16.06.2025р. не можна визнати поважними.

Згідно ч.3 ст.260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.4 ст.260 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Отже, подана заявником апеляційна скарга не відповідає вимогами ст.258 ГПК України, яка встановлює вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Згідно ч.2 ст.260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.258 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.1 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, на підставі ст.ст.174, 260 ГПК України, з метою надання стороні можливості виправити вищенаведені недоліки шляхом подання в строк, визначений цією ухвалою, докази надсилання копії апеляційної скарги всім учасникам провадження у справі, докази сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі та клопотання, в якому вказати підстави для поновлення пропущеного 10-ти денного строку апеляційного оскарження рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09, починаючи з 16.06.2025р. з відповідними доказами.

Відповідно до приписів ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Колегія суддів зазначає, що ч.1 ст.43 ГПК України на учасників судового процесу та їх представників покладено обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження. При цьому за вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Таким чином, зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.174, ст.258, ч.2, ч.3 ст.260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09 залишити без руху.

2.Протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали ОСОБА_1 має право усунути недоліки, а саме подати до Північного апеляційного господарського суду докази надсилання копії апеляційної скарги всім учасникам провадження у справі, докази про сплату судового збору в сумі 7726,50 грн. та клопотання, в якому вказати підстави для поновлення пропущеного 10-ти денного строку апеляційного оскарження рішення господарського суду Київської області від 30.06.2009р. у справі №13/133-09, починаючи з 16.06.2025р. з відповідними доказами.

3.Роз`яснити ОСОБА_1 що, в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п.2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

4.Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді О.М. Остапенко

Ю.Б. Михальська