АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 вересня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2453/24
Суддя Південно-західного апеляційного господарського суду Аленін О.Ю.

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" про відвід судді Південно-західного апеляційного господарського суду б/н від 12.09.2025 (вх.№3410/25/Д2 від 15.09.2025) в апеляційному провадженні

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.08.2025, прийняту суддею Грабован Л.І., м. Одеса, повний текст складено 14.08.2025,

у справі №916/2453/24

за заявою: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ

У провадженні Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. перебуває апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.08.2025 про відкриття провадження у справі №916/2453/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі №916/2453/24 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження; встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 24.09.2025.

15.09.2025 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" надійшла заява б/н від 12.09.2025 (вх.№3410/25/Д2 від 15.09.2025) про відвід судді Південно-західного апеляційного господарського суду Поліщук Л.В. від розгляду справи №916/2453/24.

Дана заява мотивована тим, що суддею Поліщук Л.В. було заявлено самовідвід в іншій справі, учасником якої також виступало Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", на підставі того, що під час розгляду тієї справи у суді першої інстанції у судовому засіданні брав участь представник вказаного товариства - Поліщук П.А., який є близьким родичем зазначеної судді. При цьому, не зважаючи на те, що у справі №916/2453/24 у місцевому господарському суді брав участь інший представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" - Світич П.В., вказана обставина жодним чином не усуває сумнівів заявника в об`єктивності судді Поліщук Л.В., адже у справі, в якій даною суддею було заявлено самовідвід, у судових засіданнях у суді першої інстанції брали і Поліщук П.А., і Світич П.В., що свідчить про спілкування цих осіб і ведення ними одних і тих самих справ Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк".

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.2025 визнано необґрунтованими доводи, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" у заяві про відвід судді Південно-західного апеляційного господарського суду б/н від 12.09.2025 (вх.№3410/25/Д2 від 15.09.2025) та справу №916/2453/24 передано для здійснення автоматизованого розподілу в порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, з метою визначення судді для вирішення питання про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.2025 для розгляду заяви про відвід визначено суддю Аленіна О.Ю.

Розглянувши матеріали справи, а також доводи, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" у заяві про відвід судді Південно-західного апеляційного господарського суду Поліщук Л.В. від розгляду справи №916/2453/24, суд зазначає наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч. 1-3, 7, 8, 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Саме така правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 року у справі № 9901/22/17.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає, щоб суд у межах своїх повноважень був неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

В рішенні у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 року Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України", пункт 52). Також в ньому зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді (суддів) під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Так, у даному випадку, доводи, викладені заявником не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді Південно-західного апеляційного господарського суду Поліщук Л.В., безпосередньо та однозначно не вказують на її особисту небезсторонність чи упереджене ставлення до заявника чи особисту прихильність до інших учасників справи, при цьому заявником не доведено і наявності факту суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями судді із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення у даній справі.

Наведені заявником доводи носять виключно суб`єктивний характер та засновані на особистих припущеннях останнього. Водночас, як вже було вказано вище, саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, у тому числі і прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід судді.

Суд зазначає, що за приписами частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, посилання заявника на те, що суддею Поліщук Л.В. було заявлено самовідвід в іншій справі, учасником якої також виступало Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", на підставі того, що під час розгляду тієї справи у суді першої інстанції у судовому засіданні брав участь представник вказаного товариства - Поліщук П.А., в силу приписів вищевказаної частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, не може бути підставою для відводу судді.

Слід також відзначити, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" в заяві про відвід взагалі не конкретизовано яким чином сам по собі факт заявлення суддею Поліщук Л.В. самовідводу в іншій справі підтверджує недотримання даною суддею об`єктивного та суб`єктивного критеріїв безсторонності суду під час розгляду справи №916/2453/24, тим більше, що у цій справі ОСОБА_1 не здійснював представництво інтересів Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", на відміну від справи, в якій суддею Поліщук Л.В. заявлявся самовідвід, і станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали взагалі припинив трудові відносини з цим товариством, що підтверджується наданим суддею Поліщук Л.В. витягом з наказу (по особовому складу) №654-П від 09.07.2025 про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням.

Отже, сам по собі факт того, що близький родич судді Поліщук Л.В. певний час працював у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк "Укргазбанк", беручи до уваги те, що він не здійснював представництво інтересів ініціюючого кредитора у цій справі та станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали вже припинив трудові відносини з товариством, жодним чином не свідчить про необ`єктивність зазначеної судді, тим більше, що заява про відвід фактично обґрунтована минулими обставинами, які втратили свою актуальність. Натомість відсутність реального конфлікту інтересів або іншої заінтересованості судді Поліщук Л.В. безумовно свідчить про те, що остання може здійснювати правосуддя об`єктивно, неупереджено та незалежно, у повній відповідності до принципів господарського судочинства.

Враховуючи викладене, а також те, що інших ґрунтовних аргументів на доведення наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Південно-західного апеляційного господарського суду Поліщук Л.В. заявником у заяві про відвід не наведено, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 232-235, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-постачання" про відвід судді Південно-західного апеляційного господарського суду Поліщук Л.В. від розгляду справи №916/2453/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Аленін О.Ю.