ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.08.2025 м. Харків Справа №905/238/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.,

розглянувши справу № 905/238/23

за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070)

до відповідачів 1.Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські промислові ресурси» (вул. Рогачевська, буд. 1-г, м. Донецьк, 83030), 2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про солідарне стягнення 3 374 029 грн 20 коп.,

за участю представників:

від позивача: Пашкова Н.В., адвокат (в режимі відеоконференції),

від відповідача-1: не з`явився,

від відповідача-2: не з`явився,

Суть спору: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі також АТ «ПУМБ», позивач) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські промислові ресурси» (далі також ТОВ «Українські промислові ресурси»/ТОВ «УПР», відповідача-1) та ОСОБА_1 (далі також відповідач-2) про солідарне стягнення заборгованості в сумі 3 374 029 грн 20 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ «Українські промислові ресурси» зобов`язань з повернення суми кредиту за кредитним договором від 31.05.2012 №12.5-381, який укладено між АТ «ПУМБ» та ТОВ «Українські промислові ресурси» та виконання зобов`язань за яким забезпечено договором поруки від 31.05.2012 №12.05-381/382/п, який укладено між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 справа передана на розгляд судді Ніколаєвій Л.В.

Листом від 15.03.2023 Господарський суд Донецької області звернувся до Державної міграційної служби України та Національної соціальної сервісної служби України із запитом про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 та про реєстрацію вказаної фізичної особи у якості внутрішньо переміщеної особи.

Листом від 15.03.2023 №905/238/23 Національна соціальна сервісна служба України повідомила, що станом на 26.04.2023 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб інформація про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України листом від 26.04.2023 №6.2-6120/6-23 повідомив, що за наявною в ДМС інформацією місце проживання ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не встановлено.

02.10.2023 господарським судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.10.2023; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Листом від 02.10.2023 №905/238/23 Господарський суд Донецької області звернувся до Донецької міської ради з запитом про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

Поштове відправлення трек-номер 845, у якому надсилався зазначений вище лист на адресу Донецької міської ради, повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

26.10.2023 господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою відкладено підготовче засідання на 21.11.2023.

09.11.2023 через систему «Електронний суд» від АТ «ПУМБ» надійшли письмові пояснення від 09.11.2023, у яких позивач зазначив, що між АТ «ПУМБ», який є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «ПУМБ», та ТОВ «Українські промислові ресурси» укладений кредитний договір від 31.05.2012 №12.05-381 з додатковими угодами до нього, за умовами якого позичальник зобов`язався повернути кредиту повному обсязі 31.01.2023.

Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору від 16.09.2016 №9 банк надав відповідачу-1 грошові кошти у загальному розмірі 37 084 301 грн 46 коп., що підтверджується виписками з особових рахунків позичальника та копіями меморіальних ордерів від 21.04.2016 №TR.14270903.24726.6967 і від 16.09.2016 №TR.14270903.49178.4431.

Зазначив, що у відповідності до вимог постанови Правління Національного банку України від 17.06.2004 №280 «Про затвердження плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України у меморіальних ордерах на видачу кредитних коштів у графах «платник» та «отримувач» зазначений позичальник ТОВ «Українські промислові ресурси».

Указав, що по рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) та по рахунку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) за період з 31.05.2012 по 12.02.2023, на якому обліковується видача кредитних коштів згідно кредитного договору.

По рахунку № НОМЕР_2 дата обліку відповідає даті та сумі меморіального ордеру від 21.04.2016 №TR.14270903.24726.6967. У подальшому, з підписанням додаткової угоди від 16.09.2016 №9, позичальнику було видано ще 2 185 793 грн 92 коп., і виписка відображає загальну суму кредиту 37 084 301 грн 46 коп., а також її перенос на рахунки простроченої заборгованості.

Згідно виписки, винесена 26.01.2017 та 01.02.2017 на прострочку сума заборгованості по кредиту складає 37 084 301 грн 46 коп., а після підписання додаткової угоди від 09.02.2017 №10, уся сума заборгованості знову перенесена на рахунок строкової заборгованості. Зазначив, що оскільки дана операція відбулася за погодженням з позичальником, то у призначенні платежу зазначено: «визнання простроченої заборгованості по тілу».

Указав, що підписання додаткових угод до договору поруки здійснювалось повноважними представниками відповідача-2 на підставі виданих ним та нотаріально посвідчених довіреностей, копії яких надав до матеріалів справи.

21.11.2023 господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою продовжено підготовче провадження на 30 днів (до 31.12.2023) та відкладено підготовче засідання на 18.12.2023.

18.12.2023 господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.01.2024.

16.01.2024 господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву в судовому засіданні до 14.02.2024.

14.02.2024 господарським судом постановлено ухвалу, якою вирішено повернутись до стадії підготовчого провадження; зобов`язано позивача надати до суду додаткові документи/докази, пояснення щодо спору (згідно переліку); відкладено підготовче засідання на 06.03.2024.

05.03.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли пояснення від 05.03.2024, які зареєстровані відділом документального забезпечення роботи суду 06.03.2024, у яких він зазначив, що заборгованість у сумі 3 374 029 грн 20 коп., яка є предметом позову у справі №905/238/23 є частиною заборгованості за кредитом у розмірі 33 740 929 грн 00 коп., строк повернення якої настав 31.01.2023.

Зазначив, що позичальник повинен був погасити заборгованість за кредитом саме 31.01.2023, проте цього своєчасно не зробив.

Повідомив, що окрім договору поруки від 31.05.2012 №12.05-381/382/п, укладеного з громадянином Хашимітського Королівства Іорданія ОСОБА_1 , банком укладені з ТОВ «Українські промислові ресурси» договір застави рухомого майна від 31.05.2012 №12.05.-381/382/3рм, договір застави товарів в обороті та переробці від 31.05.2012 №12.05-381/382/3то, іпотечний договір від 08.06.2012 №12.05-381/382/Іп, предмет яких залишився в м. Донецьку.

Зазначив, що банк перевів поточні, депозитні та кредитні рахунки на облік до міста Києва для їх подальшого обслуговування.

Повідомив, що погашення кредитної заборгованості відбувалось як з поточного рахунку позичальника за допомогою наявних платіжних систем , так і через касу банку у відділеннях АТ «ПУМБ» міста Києва за довіреністю через Сороку В.О.

06.03.2024 господарським судом постановлено ухвалу, якою витребувано від Головного управління ДПС у Донецькій області інформацію (відомості) щодо подання ТОВ «Українські промислові ресурси» податкової звітності, нарахування та сплати податкових зобов`язань за період квітень 2014 року по теперішній час.

Одночасно, 06.03.2024 господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.03.2024.

27.03.2024 господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою відкладено підготовче засідання на 17.04.2024.

29.03.2024 на адресу електронної пошти суду від Головного управління ДПС у Донецькій області надійшов лист від 29.03.2024 №1106/5/05-99-04-12, до якого додано відомості по ТОВ «Українські промислові ресурси» за період з квітня 2014 року по теперішній час та електронні копії наданої засобами телекомунікації податкової звітності за період з квітня 2014 року по січень 2017 року. Також у листі зазначено, що починаючи з лютого 2017 року звітність указаним платником не подавалась.

17.04.2024 підготовче засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці та у подальшому призначено 28.05.2025.

28.05.2025 господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.06.2025.

11.06.2025 господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву у судовому засіданні до 09.07.2025.

09.07.2025 господарським судом постановлено протокольну ухвалу, якою оголошено перерву у судовому засіданні до 06.08.2025.

06.08.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Харків та у подальшому призначено на 27.08.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 27.08.2025 позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідачі-1,2 відзиви на позовну заяву не подали, у жодне підготовче/судове засідання не з`явились.

Щодо повідомлення відповідачів-1,2 про дату, час та місце підготовчих/судових засідань.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача-1 є: вул. Рогачевська, буд. 1-г, м. Донецьк, 83030.

Відповідно до посвідки на постійне проживання від 05.09.2006 серії НОМЕР_6 місцем проживання відповідача-2 є: проспект Ілліча, буд. 83-а, м. Донецьк, 83000.

З переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, вбачається, що територія Донецького району з 07.04.2014 і по теперішній час належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.

За інформацією, розміщеною на офіційному вебсайті Акціонерного товариства «Укрпошта» за посиланням https://index.ukrposhta.ua, відділення пошти у м. Донецьку тимчасово не функціонують.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають електронного кабінету, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Таким чином, з огляду на відсутність у відповідачів-1,2 зареєстрованих електронних кабінетів в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС, про дату, час та місце підготовчих/судових засідань вони були повідомлені шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному сайті суду в порядку ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду цієї справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), відомості якого є офіційними та знаходяться у вільному доступі. Доступ до реєстру безоплатний та цілодобовий згідно Закону України «Про доступ до судових рішень».

Приймаючи до уваги, що господарським судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідачів-1,2 про розгляд справи та забезпечення реалізації ними права на судовий захист, спір вирішено за наявними матеріалами відповідно до приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

На підставі ч. 4 ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 27.08.2025 господарським проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

31.05.2012 між ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», як банком, та ТОВ «Українські промислові ресурси», як позичальником, укладений кредитний договір №12.05-381, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 2 200 000 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором (п.1.1 кредитного договору).

Кредит надається позичальнику у вигляді поновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування відповідно до наведеного нижче графіку (п.1.2 кредитного договору).

Відповідно до п.2.1 кредитного договору позичальник зобов`язується використати кредит виключно за таким цільовим призначенням: після використання кредиту за цільовим призначенням, зазначеним у п.2.1.2 цього договору, за умови відсутності у позичальника заборгованості за кредитним договором від 14.10.2010 №23/10Дон/ю, кредитним договором від 14.10.2010 №24/10Дон/ю, кредитним договором від 18.01.2011 №1/1083109, укладеним позичальником з ПАТ «Креді Агріколь Банк», відповідно довідки останнього, та за умови виконання позичальником обов`язків, зазначених у п.10.3.6.10 та п.10.3.6.13 цього договору, на поповнення оборотного капіталу в межах статутних цілей діяльності позичальника, на здійснення яких позичальник має право відповідно до чинного законодавства України, і кредитування яких не заборонено чинним законодавством України та цим договором (пп.2.1.1); на рефінансування (погашення) поточної строкової заборгованості за кредитами, наданими позичальнику згідно кредитного договору від 14.10.2010 №23/10Дон/ю, кредитного договору від 14.10.2010 №24/10Дон/ю, кредитного договору від 18.04.2011 №1/1083109, укладених позичальником з ПАТ «Креді Агріколь Банк», в сумі не більше фактичної заборгованості на момент такого погашення за кожним кредитним договором відповідно до довідки ПАТ «Креді Агріколь Банк», але не більше одного погашення по кожному з таких кредитних договорів (пп.2.1.2).

Згідно з п.2.2 кредитного договору позичальник не має права використовувати кредит на такі цілі: покриття збитків господарської діяльності позичальника; формування та збільшення статутного капіталу комерційних банків та інших господарських товариств; погашення податкового боргу позичальника; фінансування дефіциту оборотного капіталу, який виник з причин фінансування за рахунок оборотного капіталу придбання необоротних активів; фінансування дефіциту оборотного капіталу, який виник з причини формування непокритих збитків позичальника; інші цілі, заборонені чинним законодавством України.

У ст.3 кредитного договору сторони передбачили умови надання кредиту.

Так, пп.3.1.6 п.3.1 кредитного договору передбачено, що цей договір укладено під відкладальною умовою. Обов`язок банку надати кредит позичальнику виникає виключно з моменту настання всіх нижче наведених умов, а також всіх умов, необхідних для прийняття банком розрахункового документу (п.4.2 договору), зокрема укладення між банком та ОСОБА_1 угоди про забезпечення договору поруки, в забезпечення виконання боргових зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п.6.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в день закінчення строку користування кредитом. Строк користування кредитом не може перевищувати 3 періодів користування кредитом, але в будь-якому разі позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі не пізніше 29.05.2015. Також у цьому пункті договору сторони передбачили графік повернення кредиту з зазначенням розміру та строків сплати.

У п.7.1 кредитного договору сторони узгодили, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку відповідну плату в порядку і на умовах, обумовлених нижче, а саме: проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 10% річних (із розрахунку 360 днів на рік) (п.7.2.1 кредитного договору); у випадку невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання з будь-яких підстав (в т.ч. форс-мажорного характеру) одного з зобов`язань/умов, встановлених п.10.3.6.1 та п.10.3.6.2 або зобов`язання/умов, встановленого п.10.3.6.8 цього договору, незважаючи на положення п.7.2.1 цього договору, процентна ставка за користування кредитом становить 11% річних (із розрахунку 360 днів на рік). Проценти за користування кредитом за ставкою, визначеною в цьому пункті договору, нараховуються у кожному випадку невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання одного з зобов`язань/умов, встановлених п.10.3.6.1 та п.10.3.6.2 або зобов`язання/умов, встановленого п.10.3.6.8 цього договору, починаючи з першого дня невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання зазначених зобов`язань/умов до тієї дати, коли зазначені порушені зобов`язання/умови будуть виконані/дотримані належним чином/настануть (пп.7.2.1.1 п.7.2.1 кредитного договору).

Цей договір набуває чинності з момент його підписання та дії до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно цього договору в повному обсязі (п.4.5 кредитного договору).

У подальшому між сторонами укладені додаткові угоди, якими вносились зміни до кредитного договору: від 31.05.2012 №1, від 30.01.2013 б/н, від 21.05.2013 №2, від 21.11.2013 №3, від 23.12.2013 №4, від 15.04.2014 №5, від 19.05.2014 №6, від 15.05.2015 №7, від 21.04.2016 №8, від 16.09.2016 №9, від 09.02.2017 №10, від 19.01.2018 №11, від 09.01.2019 №12, від 27.01.2020 №13, від 29.04.2020 №14, від 25.06.2020 №15, від 04.09.2020 №16, від 04.11.2020 №17, від 29.01.2021 №18, від 28.01.2022 №19.

Так, додатковою угодою від 31.05.2012 № 1 викладено пп.14 п.5.1 ст.5 «Несприятливі події та їх наслідки» кредитного договору в новій редакції.

Додатковою угодою від 30.01.2013 б/н доповнено «Терміни» кредитного договору визначеннями «Електронне повідомлення», «Заява на отримання кредитних коштів»; викладено п.3.1, пп.4.1-4.2.1, п.14.1 кредитного договору у новій редакції, а також доповнено кредитний договір додатком №1.

Додатковою угодою від 21.05.2013 №2 викладено термін «Період користування кредитом», а також п.1.2 ст. 1 «Предмет договору» кредитного договору у новій редакції; викладено п.3.1.4 ст. 3 «Умови надання кредиту» кредитного договору в новій редакції; викладено пп.11, 13 п.5.1 ст. 5 «Несприятливі події та їх наслідки» кредитного договору в новій редакції; викладено п.6.1 ст. 6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; викладено п.7.2 ст. 7 «Плата за кредит» кредитного договору в новій редакції; викладено п.10.3.6.7 ст. 10 «Права та обов`язки сторін» кредитного договору у новій редакції; доповнено ст. 10 «Права та обов`язки сторін» кредитного договору п.10.3.6.18; доповнено ст. 12 «Відповідальність сторін» кредитного договору п.12.4.

Додатковою угодою від 21.11.2013 №3 викладено пп.14 п.5.1 ст. 5 «Несприятливі події та їх наслідки» у новій редакції; виключено пп.13 п.5.1 ст. 5 «Несприятливі події та їх наслідки» кредитного договору; доповнено ст. 11 «Запевнення та гарантії» кредитного договору п.11.1.9; викладено п.12.4 ст.12 «Відповідальність сторін» кредитного договору в новій редакції.

Додатковою угодою від 23.12.2013 №4 викладено п.10.3.6.8 ст.10 «Права та обов`язки сторін» кредитного договору в новій редакції.

Додатковою угодою від 15.04.2014 №5 викладено п.10.3.6.8 ст.10 «Права та обов`язки сторін» кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати дію п.7.2.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за порушення позичальником зобов`язань, передбачених п.10.3.6.8 кредитного договору з 01.02.2014 до моменту укладення цієї додаткової угоди; узгоджено не застосовувати дію п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткової угоди.

Додатковою угодою від 19.05.2014 №6 викладено термін «Період користування кредитом» кредитного договору у новій редакції; викладено ст.1 «Предмет договору» у новій редакції; викладено п.п.3.1.4, 3.1.5 ст. 3 «Умови надання кредиту» кредитного договору у новій редакції; доповнено ст.3 «Умови надання кредиту» кредитного договору п.п.3.1.10, 3.1.11; викладено пп.11, 14 п.5.1 ст.5 «Несприятливі події та їх наслідки» кредитного договору в новій редакції; викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; викладено п.7.2.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору у новій редакції; викладено п.п.10.3.6.1, 10.3.6.2, 10.3.6.7 ст.10 «Права та обов`язки сторін» кредитного договору в новій редакції; виключено п.п.10.3.6.10, 10.3.6.12, 10.3.6.13, 10.3.6.14, 10.3.6.17, 10.3.6.18 ст.10 «Права та обов`язки» сторін кредитного договору; доповнено ст.11 «Запевнення та гарантії» кредитного договору п.11.1.10; викладено п.12.4 ст.12 «Відповідальність сторін» кредитного договору в новій редакції; доповнено ст.12 «Відповідальність сторін» кредитного договору п.12.5.

Додатковою угодою від 15.05.2015 №7 викладено ст.1 «Предмет договору» в новій редакції; викладено п.п.3.1.4, 3.1.5, п.3.1.10 ст.3 «Умови надання кредиту», п.11 п.5.1 ст.5 «Несприятливі події та їх наслідки», таблицю п.6.1.1 ст.6 «Строк кредитування», п.7.2.1.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору в новій редакції; доповнено ст.10 «Права та обов`язки сторін» кредитного договору п.10.3.6.10; викладено п.п.11.1.9, 11.1.10 ст.11 «Запевнення та гарантії» кредитного договору в новій редакції.

Додатковою угодою від 21.04.2016 №8 викладено ст.1 «Предмет договору» кредитного договору в новій редакції; доповнено п.2.1 ст.2 «Цільове використання кредиту» кредитного договору пп.2.1.3, п.3.1 ст.3 «Умови надання кредиту» кредитного договору пп.3.1.12; викладено таблицю п.6.1.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; викладено пп.7.2.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору, пп.9.8 ст.9 «Порядок та черговість виконання боргових зобов`язань» кредитного договору в новій редакції; виключено п.п.10.3.6.1, 10.3.6.2, 10.3.6.7, 10.3.6.10 ст.10 «Права та обов`язки сторін» кредитного договору; викладено пп.11.1.10 ст.11 «Запевнення та гарантії» кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати дію положень п.12.1 ст.12 «Відповідальність сторін» кредитного договору за невиконання позичальником своєчасного повернення кредиту згідно зі ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору з 25.12.2015 до моменту укладення цієї додаткової угоди; узгоджено не застосовувати дію положень п.12.1 ст.12 «Відповідальність сторін» кредитного договору з 12.11.2015 до моменту укладення цієї додаткової угоди.

Зокрема, за змістом п.п. 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 21.04.2016 №8 банк зобов`язується надати позичальнику мультивалютний кредит у розмірі, еквівалентному 34 898 507 грн 54 коп., а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором. Кредит надається позичальнику у вигляді непоновлювальної кредитної лінії з цільовим призначенням відповідно до п. 2.1 цього договору та зменшується протягом дії цього договору у відповідну дату до відповідного розміру, в порядку та на умовах, зазначених в п. 6.1 цього договору.

З дня укладення додаткової угоди № 8 до цього договору, позичальник має право отримати частину кредиту в розмірі не більше 34 898 507,54 грн з цільовим призначенням відповідно до п. 2.1.3 цього договору. Зазначена частина кредиту надається позичальнику виключно в гривнях.

Валютами кредитування за цим договором є гривня та долар США. В залежності від своїх потреб позичальник має право отримати кредит в будь-якій із зазначених валют кредитування за умови дотримання вимог п. 1.4 цього договору. Позичальник має право отримати частину кредиту, вказану у п. 1.2 цього договору, тільки в валюті гривня за умови дотримання вимог п. 1.4 цього договору. З метою обліку операцій з видачі і повернення кредитних коштів за цим договором, банк для кожної валюти, в якій позичальник може одержувати кредит за цим договором, відкриває відповідні окремі позичкові рахунки.

Підпунктом 2.1.3 п. 2.1 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 21.04.2016 №8 визначено, що позичальник зобов`язується використати кредит виключно за таким цільовим призначенням: з дати укладення додаткової угоди № 8 від 21.04.2016 до цього договору в сумі не більше 34 898 507,54 грн - на поповнення оборотного капіталу в межах статутних цілей діяльності позичальника, на здійснення якої позичальник має право відповідно до чинного законодавства України, і кредитування яких не заборонено чинним законодавством України та цим договором.

Додатковою угодою від 16.09.2016 №9 викладено ст.1 «Предмет договору» кредитного договору в новій редакції; виключено п.2.1.3 ст.2 «Цільове використання кредиту» кредитного договору; викладено таблицю п.6.1.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; викладено пп.7.2.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору в новій редакції; виключено п.7.3 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору; доповнено пп.7.2.4 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору пп.7.2.4.1; виключено пп.9.8.1 ст.9 «Порядок та черговість виконання боргових зобов`язань» кредитного договору; викладено пп.11.1.10 ст.11 «Запевнення та гарантії» кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати дію положень п.12.1 ст.12 «Відповідальність сторін» кредитного договору за невиконання позичальником своєчасного повернення кредиту згідно зі ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору з 11.05.2016 до моменту укладення цієї додаткової угоди; сторони домовились не застосовувати дію положень п.12.1 ст.12 «Відповідальність сторін» кредитного договору з 11.05.2016 до моменту укладення цієї додаткової угоди.

Зокрема, за змістом п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 16.09.2016 №9 банк зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 37 084 301 грн 46 коп., а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором. Кредит надається позичальнику у вигляді непоновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування, що зменшується протягом дії цього договору у відповідну дату до відповідного розміру, в порядку та на умовах, зазначених в п. 6.1.1 цього договору.

Додатковою угодою від 09.02.2017 №10 виключено термін «Період користування» з тексту кредитного договору; викладено п.1.1 ст.1 «Предмет договору» кредитного договору в новій редакції; викладено пп.3.1.4, 3.1.5 та п.3.1.10 ст.3 «Умови надання кредиту» в новій редакції; викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; виключено пп.6.1.1 6.1.3 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору з тексту кредитного договору; викладено п.7.2.1, п.7.2.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору в новій редакції; викладено п.10.1.2 ст.10 «Права та обов`язки сторін» в новій редакції; доповнено текст кредитного договору пп.10.3.6.1 10.3.6.2 ст.10 «Права та обов`язки сторін» кредитного договору; виключено пп.10.3.6.9 ст.10 «Права та обов`язки сторін» з тексту кредитного договору; узгоджено не застосовувати дію положень п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткового угоди та/або угод про забезпечення пов`язаних із цією додатковою угодою; узгоджено не нараховувати будь-які неустойки за порушення позичальником зобов`язань, встановлених п.10.3.6.1, п.10.3.6.2 з моменту їх невиконання/неналежного виконання до кінця строку кредитування, вказаного в п.6.1 кредитного договору; узгоджено не застосовувати дію положень п.12.1 ст.12 «Відповідальність сторін» кредитного договору за порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов`язань з моменту їх виникнення до моменту укладення цієї додаткової угоди.

Додатковою угодою від 19.01.2018 №11 викладено п.1.1 ст.1 «Предмет договору» кредитного договору в новій редакції; викладено пп.3.1.4, 3.1.5 та п.3.1.10 ст.3 «Умови надання кредиту» кредитного договору в новій редакції; виключено пп.14 п.5.1 ст.5 «Несприятливі події та їх наслідки» кредитного договору та всі посилання на нього з тексту кредитного договору; викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору, викладено пп.7.2.4.1 п.7.2.4 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору в новій редакції; виключено п.10.1.2 ст.10 «Права та обов`язки сторін кредитного договору та всі посилання на нього виключено з тексту кредитного договору; викладено п.11.1.9, 11.1.10 ст.11 «Запевнення та гарантії» кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати діє положень п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткової угоди та/або угод про забезпечення пов`язаних із цією додатковою угодою.

Додатковою угодою від 09.01.2019 №12 викладено п.1.1 ст.1 «Предмет договору» кредитного договору в новій редакції; викладено п.п.3.1.4, 3.1.5 та п.3.1.10 ст.3 «Умови надання кредиту» кредитного договору в новій редакції; викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; викладено п.11.1.10 ст.11 «Запевнення та гарантії» кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати дію положень п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткової угоди та/або угод про забезпечення пов`язаних із цією додатковою угодою; виключено п.11 п.5.1 кредитного договору.

Додатковою угодою від 27.01.2020 №13 викладено п.1.1 ст.1 «Предмет договору» кредитного договору в новій редакції; викладено п.п.3.1.4, 3.1.5 та п.3.1.10 ст.3 «Умови надання кредиту» кредитного договору в новій редакції; викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; викладено п.п.9.8 9.10 ст.9 «Порядок та черговість виконання боргових зобов`язань» кредитного договору в новій редакції; викладено п.11.1.10 кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати дію положень п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткової угоди та/або угод про забезпечення пов`язаних із цією додатковою угодою.

Додатковою угодою від 29.04.2020 №14 викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати дію положень п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткової угоди.

Додатковою угодою від 25.06.2020 №15 викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати дію положень п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткової угоди.

Додатковою угодою від 04.09.2020 №16 викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» в новій редакції; узгоджено не застосовувати дію положень п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткової угоди.

Додатковою угодою від 04.11.2020 №17 викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати дію положень п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткової угоди.

Додатковою угодою від 29.01.2021 №18 викладено п.1.1 ст.1 «Предмет договору» кредитного договору в новій редакції; викладено п.п.3.1.4 3.1.5 та п.3.1.10 ст.3 «Умови надання кредиту» кредитного договору в новій редакції; викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» в новій редакції; викладено пп.11.1.10 кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати за невиконання/неналежне виконання в період з дати порушення по 10.02.2021 включно з будь-яких підстав (в тому числі форс-мажорного характеру) обов`язку щодо строків повернення кредиту, встановлених п.6.1 цього договору та/або порушення строків сплати нарахованих процентів за користування кредитом, встановлених в п.7.2.4 кредитного договору, дію п.7.2.1.1 та/або п.12.1 кредитного договору; узгоджено не застосовувати дію положень п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткової угоди та/або угод про забезпечення пов`язаних із цією додатковою угодою.

Додатковою угодою від 28.01.2022 №19 викладено п.1.1 ст.1 «Предмет договору» кредитного договору в новій редакції; викладено п.п.3.1.4, 3.1.5 та п.3.1.10 ст.3 «Умови надання кредиту» кредитного договору в новій редакції; викладено п.6.1 ст.6 «Строк кредитування» кредитного договору в новій редакції; викладено п.п.9.8 9.10 ст.9 «Порядок та черговість виконання боргових зобов`язань» кредитного договору в новій редакції; викладено п.11.1.10 ст.11 «Запевнення та гарантії» кредитного договору в новій редакції; узгоджено не застосовувати дію положень п.7.4.1 ст.7 «Плата за кредит» кредитного договору за укладення цієї додаткової угоди та/або угод про забезпечення пов`язаних із цією додатковою угодою.

Також, 31.05.2012 між ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», як кредитором, та громадянином Хашимітського Королівства Іорданія Шабаном ОСОБА_2 , як поручителем, укладений договір поруки № 12.05-381/382/п, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань, вказаних в ст.2 цього договору (п.1.1 договору поруки).

У преамбулі договору поруки наведені наступні визначення: боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські промислові ресурси»; кредитний договір №1 - кредитний договір від 31.05.2012 №12.05-381, укладений між кредитором та боржником; кредитний договір №2 кредитний договір від 31.05.2012 №12.05-382, укладений між кредитором та боржником.

Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо.

Згідно з п.2.1 договору поруки порукою за цим договором, зокрема, забезпечується виконання зобов`язань боржника перед кредитором, що випливають з кредитного договору №1, а саме: повернути кредит у розмірі 2 200 000 доларів США не пізніше 29.05.2015 частинами в розмірах та строки, зазначені в графіку (пп.2.1.1).

Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що у разі внесення змін до договору, з якого випливає зобов`язання, що мають наслідком збільшення обсягу відповідальності поручителя, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання в розрізі таких змін за умови, якщо поручитель письмово погодився із такими змінами у зобов`язанні.

У відповідності до умов п.3.1 договору поруки у разі порушення зобов`язання боржником кредитор направляє поручителю письмову вимогу виконати зобов`язання (або певну його частину). Кредитор не зобов`язаний підтверджувати яким-би то не було чином факт невиконання зобов`язання боржником. Вимога кредитора буде достатньою для поручителя підставою виконати зобов`язання на суму, вказану в такій вимозі без будь-яких застережень, умов чи вимог до кредитора про надання будь-якої інформації чи документів.

У п.3.2 договору поруки визначено, що поручитель зобов`язаний виконати пред`явлену йому вимогу кредитора в валюті зобов`язання в повному обсязі в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання такої вимоги.

Порука за цим договором припиняється з припиненням зобов`язання (п.6.1 договору поруки).

У подальшому між сторонами укладені додаткові угоди, якими вносились зміни до договору поруки: від 21.05.2013 № 1, від 19.05.2014 № 2, від 15.05.2015 №3, від 21.04.2016 №4, від 16.09.2016 №5, від 09.02.2017 №6, від 19.01.2018 №7, від 09.01.2019 №8, від 27.01.2020 №9, від 29.01.2021 №10, від 28.01.2022 №11.

Так, додатковою угодою від 21.05.2013 №1 викладено п.п.2.1.1.1, 2.1.1.2 ст.2 «Зобов`язання, забезпечені порукою» договору поруки в новій редакції; виключено п.2.2.1 договору поруки.

Додатковою угодою від 19.05.2014 №2 викладено п.п.2.1.1.1, 2.1.1.2 ст.2 «Зобов`язання, забезпечені порукою» договору поруки в новій редакції.

Додатковою угодою від 15.05.2015 №3 викладено пп. 2.1.1 ст.2 «Зобов`язання, забезпечені порукою» договору поруки в новій редакції; викладено пп. 2.1.1.1 ст.2 «Зобов`язання, забезпечені порукою» договору поруки в новій редакції; доповнено пп. 2.1.1 ст. 2 «Зобов`язання, забезпечені порукою» договору поруки застереженням «Терміни, що вживаються в п. 2.1.1 цього договору і не визначені в ньому, мають значення, надане їм в кредитному договорі».

Додатковими угодами від 21.04.2016 № 4, від 16.09.2016 №5, від 09.02.2017 №6, від 19.01.2018 №7, від 09.01.2019 №8, від 27.01.2020 №9, від 29.01.2021 №10, від 28.01.2022 №11 - пп. 2.1.1 ст. 2 договору поруки викладався в нових редакціях.

Зокрема, за змістом пп. 2.1.1 ст. 2 договору поруки у редакції додаткової угоди від 21.04.2016 №4 порукою за цим договором забезпечується виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 12.05.381 від 31.05.2012, укладеного між кредитором та боржником, з усіма змінами та доповненнями до нього, внесеними додатковими угодами від 31.05.2012 №1, від 30.01.2013 б/н, від 21.05.2013 №2, від 21.11.2013 №3, від 23.12.2013 №4, від 15.04.2014 №5, від 19.05.2014 №6, від 15.05.2015 №7, від 21.04.2016 №8, а саме повернути кредит, наданий в розмірі еквівалентному 34 898 507 грн 54 коп. відповідно до графіку.

За змістом пп. 2.1.1 ст. 2 договору поруки у редакції додаткової угоди від 16.09.2016 №5 порукою за цим договором забезпечується виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 12.05.381 від 31.05.2012, укладеного між кредитором та боржником, з усіма змінами та доповненнями до нього, внесеними додатковими угодами від 31.05.2012 №1, від 30.01.2013 б/н, від 21.05.2013 №2, від 21.11.2013 №3, від 23.12.2013 №4, від 15.04.2014 №5, від 19.05.2014 №6, від 15.05.2015 №7, від 21.04.2016 №8, від 16.09.2016 №9, а саме повернути кредит, наданий в розмірі еквівалентному 37 084 301 грн 46 коп. відповідно до графіку.

Як зазначив позивач, на виконання умов кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 16.09.2016 №9) згідно з меморіальними ордерами від 21.04.2016 №TR.14270903.24726.6967 та від 16.09.2016 №TR.14270903.49178.4431 банком надані позичальнику грошові кошти в загальній сумі 37 084 301 грн 46 коп., які останній повернув частково, заборгованість складає 33 740 292 грн 00 коп.

Такі обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачів-1,2, як солідарних боржників, частини заборгованості за кредитом у сумі 3 374 029 грн 20 коп.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1,2 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1048 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст.1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до вказаних приписів законодавства 31.05.2012 між ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», як банком, та ТОВ «Українські промислові ресурси», як позичальником, укладений кредитний договір №12.05-381 з додатковими угодами до нього.

Як убачається з наданих позивачем виписок за період з 31.05.2012 по 12.02.2014 (а.с.50-70 т.2) та розрахунку заборгованості (а.с.71-72 т.2) відповідачу-1 у вказаний період перераховано грошові кошти у загальній сумі 6 802 660,44 доларів США.

З урахуванням вимог ст.41 Закону України «Про Національний банк України», Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних операцій.

Виходячи із зазначеного, виписки по рахунках є належними доказами підтвердження видачі кредиту та наявності заборгованості.

Отже, позивачем доведений факт видачі ТОВ «Українські промислові ресурси» кредитних коштів у загальному розмірі 6 802 660,44 доларів США.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Приписами ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Суд зауважує, що кредит надавався на умовах поновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування в доларах США, проте позичальником неодноразово цей ліміт перевищувався, при цьому заперечень банку відносно таких дій не надходило і АТ «ПУМБ» надавались кредитні кошти у визначених позичальником розмірах.

Відносно укладення між сторонами додаткових угод після 07.04.2014 суд зазначає наступне.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача-1 як на момент укладення кредитного договору від 31.05.2012 №12.5-381, так і на момент звернення позивача з цим позовом до суду та розгляду спору судом є: проспект Ілліча, буд. 83-а, м. Донецьк, 83000.

Слід зазначити, що податковою адресою ТОВ «Українські промислові ресурси» була та наразі залишається також тимчасово окупована територія м. Донецька.

15.04.2014 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII (далі також Закон №1207-VII).

Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (ст.2 Закону №1207-VII).

Відповідно до ч. 2 ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» від 07.02.2019 №32/2019 відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» затверджено «Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях», відповідно до яких місто Донецьк входить до переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях.

Таким чином, оскільки місто Донецьк відповідно до Указу Президента України від 07.02.2019 №32/2019 входить до переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, тому місто Донецьк є окупованою Російською Федерацією територією починаючи з 07.04.2014 в розумінні ст.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і, оскільки місцезнаходженням відповідача-1 є місто Донецьк, тому, відповідно, на відповідача-1 розповсюджуються особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території, визначені ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме, правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.

Суд ураховує, що за преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Закон має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях України.

За змістом пояснювальної записки до законопроекту, проект Закону визначає тимчасово окуповану територію, врегульовує правові відносини щодо правового режиму тимчасово окупованої території, діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування на цій території, обмежень свободи пересування, гарантій права власності на нерухоме майно, обмежень (заборони) економічної діяльності на тимчасово окупованій території, встановлює відповідальність за діяльність, яка є колабораційною.

Особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях України стосуються усього періоду окупації, що слід враховувати при застосуванні правила незворотності дії в часі нормативно-правового акта.

Статтею 1 цього Закону визначено конкретну дату, з якої окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) - починаючи з 07.04.2014, з огляду на що, наявні підстави вважати, що правовий режим, встановлений законом, зокрема і ст.13, розповсюджується і на тих суб`єктів господарювання, місцерозташування яких вже станом на 07.04.2014 є окуповані території.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Верховний Суд у постанові від 15.11.2022 у справі №440/2831/19 зазначив таке: «Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 01.07.2021 №1618-IX (набрав чинності 21.11.2021) в статтю 13 Закону №1207-VII внесені зміни, зокрема частину першу цієї статті викладено в новій редакції: «Здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України».

Відповідно до змісту пояснювальної записки до законопроекту №1618-IX після прийняття Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» Радою ЄС запроваджено санкції проти Російської Федерації, а саме заборонено імпорт продукції з тимчасово окупованої території до країн ЄС, заборонені інвестиції, заборонено експорт певних товарів і технологій на таку територію та інше. Будь-які поставки товарів з окупованої території заборонені в Україні. Водночас в українському законодавстві залишається дозволеним, хоча і з обмеженнями, ведення господарської діяльності з тимчасово окупованою територією, що суперечить публічній позиції держави в сфері санкційної політики та політики невизнання. Прийняття зазначеного проекту сприятиме, зокрема усуненню обставин, які сприяють продовженню ведення господарської діяльності на тимчасово окупованій території.

Суд зауважує, що прийняття Закону України №1618-ІХ та послідовна судова практика підтверджує загальне невизнання державою легітимності підприємницької діяльності на окупованих територіях.

Ураховуючи наведене вище, а також зважаючи на застереження щодо застосування абз.2 ч.2 ст.215 ЦК України, викладене в ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд приходить до висновку, що додаткові угоди, укладені між сторонами після 07.04.2014 (від 15.04.2014 №5, від 19.05.2014 №6, від 15.05.2015 №7, від 21.04.2016 №8, від 16.09.2016 №9, від 09.02.2017 №10, від 19.01.2018 №11, від 09.01.2019 №12, від 27.01.2020 №13, від 29.04.2020 №14, від 25.06.2020 №15, від 04.09.2020 №16, від 04.11.2020 №17, від 29.01.2021 №18, від 28.01.2022 №19) є нікчемними в силу закону, а саме ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 26.09.2023 у справі №913/527/21.

За загальним правилом відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Отже, надаючи оцінку спірним правовідносинам позивача та відповідача-1, слід керуватися умовами кредитного договору від 31.05.2012 №12.5-381 у редакції додаткової угоди від 23.12.2013 №4.

Водночас, визначаючи граничні строки повернення кредиту, слід керуватися умовами цього кредитного договору у редакції додаткової угоди від 21.05.2013 №2, якою востаннє вносились відповідні зміни до строків кредитування за договором.

Так, відповідно до п.1.1 кредитного договору у редакції додаткової угоди від 21.05.2013 №2 наведено наступне визначення період користування кредитом це проміжок часу, який складає 362 календарних днів. Датою початку першого періоду користування кредитом є дата укладення додаткової угоди від 21.05.2013 №2 до цього договору, а датою початку кожного наступного періоду користування кредитом є перший календарний день, наступний за датою закінчення попереднього періоду користування кредитом. Датою закінчення кожного періоду користування кредитом є останній календарний день періоду користування кредитом, а датою закінчення останнього періоду користування кредитом є 29.05.2015. Якщо відповідний календарний день є вихідним, святковим або іншим неробочим днем, датою закінчення періоду користування кредитом вважається наступний банківський день.

Пунктом 1.2 кредитного договору у редакції додаткової угоди № 2 від 21.05.2023 передбачено, що кредит надається позичальнику у вигляді поновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування відповідно до наведеного нижче графіку:

Період дії ліміту кредитної лінії: Щоденний ліміт кредитування у відповідний період:
починаючи з по (включно) сума валюта кредитування
дня укладення додаткової угоди № 2 від 21.05.2013 до цього договору 24.06.2013 2 200 000,00(два мільйони двісті тисяч) доларів США
25.06.2013 24.07.2013 2 180 000,00(два мільйони сто вісімдесят тисяч) доларів США
25.07.2013 25.08.2013 2 160 000,00(два мільйони сто шістдесят тисяч) доларів США
26.08.2013 24.09.2013 2 140 000,00(два мільйони сто сорок тисяч) доларів США
25.09.2013 24.10.2013 2 120 000,00(два мільйони сто двадцять тисяч) доларів США
25.10.2013 24.11.2013 2 100 000,00(два мільйони сто тисяч) доларів США
27.11.2013 24.12.2013 2 080 000,00(два мільйони вісімдесят тисяч) доларів США
25.12.2013 26.01.2014 2 060 000,00(два мільйони шістдесят тисяч) доларів США
27.01.2014 24.02.2014 2 040 000,00(два мільйони сорок тисяч) доларів США
25.02.2014 24.03.2014 2 020 000,00(два мільйони двадцять тисяч) доларів США
25.03.2014 24.04.2014 2 000 000,00(два мільйони) доларів США
25.04.2014 17.05.2014 1 980 000,00(один мільйон дев`ятсот вісімдесят тисяч) доларів США
18.05.2014 - 0,00 (нуль) доларів США

Підпунктом 1.2.1 п. 1.2 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 21.05.2013 №2 встановлено, що у разі продовження кредитування на діючих умовах цього договору на другий період користування кредитом, кредит надається позичальнику у вигляді поновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування на другий період користування кредитом відповідно до наведеного нижче графіку:

Період дії ліміту кредитної лінії: Щоденний ліміт кредитування у відповідний період:
починаючи з по (включно) сума валюта кредитування
18.05.2014 25.05.2014 1 980 000,00(один мільйон дев`ятсот вісімдесят тисяч) доларів США
26.05.2014 24.06.2014 1 960 000,00(один мільйон дев`ятсот шістдесят тисяч) доларів США
25.06.2014 24.07.2014 1 940 000,00(один мільйон дев`ятсот сорок тисяч) доларів США
25.07.2014 24.08.2014 1 920 000,00(один мільйон дев`ятсот двадцять тисяч) доларів США
25.08.2014 24.09.2014 1 900 000,00(один мільйон дев`ятсот тисяч) доларів США
25.09.2014 26.10.2014 1 880 000,00(один мільйон вісімсот вісімдесят тисяч) доларів США
27.10.2014 24.11.2014 1 860 000,00(один мільйон вісімсот шістдесят тисяч) доларів США
25.11.2014 24.12.2014 1 840 000,00(один мільйон вісімсот сорок тисяч) доларів США
25.12.2014 25.01.2015 1 820 000,00(один мільйон вісімсот двадцять тисяч) доларів США
26.01.2015 24.02.2015 1 800 000,00(один мільйон вісімсот тисяч) доларів США
25.02.2015 24.03.2015 1 780 000,00(один мільйон сімсот вісімдесят тисяч) доларів США
25.03.2015 24.04.2015 1 180 000,00(один мільйон сто вісімдесят тисяч) доларів США
25.04.2015 14.05.2015 580 000,00(п`ятсот вісімдесят тисяч) доларів США
15.05.2015 - 0,00 (нуль) доларів США

Підпунктом 1.2.2 п. 1.2 кредитного договору у редакції додаткової угоди № 2 від 21.05.2023 визначено, що у разі продовження кредитування на діючих умовах цього договору на третій період користування кредитом, кредит надається позичальнику у вигляді поновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування на третій період користування відповідно до наведеного нижче графіку:

Період дії ліміту кредитної лінії: Щоденний ліміт кредитування у відповідний період:
починаючи з по (включно) сума валюта кредитування
15.05.2015 28.05.2015 580 000,00(п`ятсот вісімдесят тисяч) доларів США
29.05.2015 - 0,00 (нуль) доларів США

Відповідно до п.6.1 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 21.05.2013 №2 позичальник зобов`язаний повернути кредит частинами в розмірах та строки, зазначені в наведеному нижче графіку:

Дата повернення Сума, що має бути повернена позичальником
25.06.2013Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 180 000 доларів США
25.07.2013Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 160 000 доларів США
26.08.2013Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 140 000 доларів США
25.09.2013Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 120 000 доларів США
25.10.2013Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 100 000 доларів США
25.11.2013Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 080 000 доларів США
25.12.2013Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 060 000 доларів США
27.01.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 040 000 доларів США
25.02.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 020 000 доларів США
25.03.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 000 000 доларів США
25.04.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 980 000 доларів США
18.05.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму фактичної заборгованості за основною сумою кредиту

Строк користування кредитом може бути продовжено, при цьому загальна кількість періодів користування кредитом не може перевищувати 3 періодів користування кредитом:

у випадку продовження кредитування на діючих умовах цього договору на другий період користування кредитом, позичальник зобов`язаний повернути кредит частинами в розмірах та строки, зазначені в наведеному нижче графіку:

Дата повернення Сума, що має бути повернена позичальником
26.05.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 960 000 доларів США
25.06.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 940 000 доларів США
25.07.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 920 000 доларів США
25.08.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 900 000 доларів США
25.09.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 880 000 доларів США
27.10.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 860 000 доларів США
25.11.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 840 000 доларів США
25.12.2014Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 820 000 доларів США
26.01.2015Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 800 000 доларів США
25.02.2015Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 780 000 доларів США
25.03.2015Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 180 000 доларів США
25.04.2015Позичальник зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 580 000 доларів США
15.05.2015Позичальник зобов`язаний повернути всю суму фактичної заборгованості за основною сумою кредиту

у випадку продовження кредитування на діючих умовах цього договору на третій період користування кредитом, датою повернення кредиту є 29.05.2015.

Відповідно до наданої банком виписки та розрахунку заборгованості останній раз кредитні кошти були видані позичальнику 12.02.2014 у сумі 70 000 доларів США.

Водночас, позичальник станом на 01.11.2015 мав заборгованість за кредитним договором у сумі 1 340 000 доларів США, яку частково у сумі 30 000 доларів США погасив власними коштами (шляхом автоматичного списання банком заборгованості), а іншу частину (1 310 000 доларів США) погасив 21.04.2016 за рахунок коштів, які були видані банком на виконання умов додаткової угоди №8, яка укладена між сторонами 21.04.2016 та на підставі якої здійснено рефінансування (погашення) існуючої заборгованості в іноземній валюті та переведення валюти кредиту у гривневий еквівалент (підтверджується банком у наданому суду розрахунку заборгованості (а.с.71-72 т.2) та зазначалось у письмових поясненнях позивача від 05.03.2024 та його представником у судових засіданнях).

Ураховуючи наведене, суд констатує, що позичальником умови кредитного договору виконувались з порушенням його умов в частині сплати щомісячних платежів та станом на 29.05.2015 кредит своєчасно повернутий не був.

При цьому, суд зауважує, що грошові кошти в сумі 1 310 000 доларів США, які були перераховані банком на виконання умов додаткової угоди від 21.04.2016 №8, не можна зараховувати в рахунок погашення існуючої у позичальника станом на 01.11.2015 заборгованості за кредитним договором від 31.05.2012 №12.5-381 у загальній сумі 1 340 000 доларів США, оскільки зазначені кошти перераховувались на виконання умов додаткової угоди, яка є нікчемною.

Отже, заборгованість ТОВ «Українські промислові ресурси» перед банком за кредитним договором від 31.05.2012 №12.5-381 у редакції додаткової угоди від 23.12.2013 №4 становить 1 310 000 доларів США.

Суд наголошує, що умовами кредитного договору від 31.05.2012 №12.5-381 у редакції додаткової угоди від 23.12.2013 №4 кредитування на наступні періоди не передбачалось, а отже строк кредитування закінчився саме 29.05.2015.

Згідно зі ст.162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У справі, що розглядається предметом позову є вимога банку стягнути частину заборгованості в сумі 3 374 029 грн 20 коп., а підставою визначено кредитний договір від 31.05.2012 №12.5-381 з додатковими угодами до нього, а саме додаткової угоди від 16.09.2016 №9.

Беручи до уваги нікчемність додаткових угод від 15.04.2014 №5, від 19.05.2014 №6, від 15.05.2015 №7, від 21.04.2016 №8, від 16.09.2016 №9, від 09.02.2017 №10, від 19.01.2018 №11, від 09.01.2019 №12, від 27.01.2020 №13, від 29.04.2020 №14, від 25.06.2020 №15, від 04.09.2020 №16, від 04.11.2020 №17, від 29.01.2021 №18, від 28.01.2022 №19 до кредитного договору від 31.05.2012 №12.5-381, суд приходить до висновку, що указаний кредитний договір в редакції додаткової угоди від 16.09.2016 №9 не може бути підставою для стягнення заявленої банком заборгованості у сумі 3 374 029 грн 20 коп.

При цьому, наявна станом на дату (29.05.2015) повернення позичальником кредитних коштів банку заборгованість за кредитом за кредитним договором від 31.05.2012 №12.5-381 у редакції додаткової угоди від 23.12.2013 №4 у загальній сумі 1 310 000 доларів США позивачем до стягнення наразі не заявлялась.

Так само як і не заявлялась позивачем вимога про повернення (стягнення) коштів за кредитним договором від 31.05.2012 №12.5-381 у редакції додаткових угод від 21.04.2016 № 8, від 16.09.2016 № 9 у зв`язку з їх нікчемністю на підставі ст. ст. 216, 1212 ЦК України.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України).

Принцип диспозитивності у господарському процесі означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою господарського суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом.

Отже, попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстава позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу (подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 922/1249/17, від 06.12.2018 у справі №902/1592/15, від 18.03.2019 у справі №908/1165/17, від 15.05.2019 у справі №923/565/18).

Суд враховує, що у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). При вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Тобто обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу «jura novit curia» (такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

На думку суду, принцип «jura novit curia» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки у цьому випадку йдеться саме про зміну підстав позовних вимог, чого суд самостійно не вправі робити. Розгляд справи за інших правового та фактичного обґрунтування, яке не зазначалося позивачем, буде виходом за межі позовних вимог, а також порушить принципи диспозитивності, змагальності сторін та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, за змістом письмових пояснень позивача від 09.11.2023, кредитні кошти надавались банком на виконання умов саме додаткової угоди від 16.09.2016 №9, що підтверджується меморіальними ордерами від 21.04.2016 №TR.14270903.24726.6967 на суму 34 898 507 грн 54 коп. та від 16.09.2016 №TR.14270903.49178.4431 на суму 2 185 793 грн 92 коп.

Суд зауважує, що, по - перше, станом квітень 2016 року загальновідомим уже був факт окупації міста Донецька, відповідач-1 не перереєструвався на підконтрольній території України та навіть не змінив своєї податкової адреси.

Більш того, з огляду на те, що усі промислові ресурси ТОВ «Українські промислові ресурси» знаходяться на тимчасово окупованій території та господарська діяльність на підконтрольній українській владі території не проводилась, можна припустити, що надані кредитні кошти могли використовуватись в діяльності, яка за своєю суттю визнається колабораційною.

По - друге, надання кредитних коштів у сумі 34 898 507 грн 54 коп. згідно меморіального ордеру від 21.04.2016 №TR.14270903.24726.6967 не могло здійснюватися на виконання умов додаткової угоди №9, яка була укладена тільки 16.09.2016 (за обставинами справи надання цих коштів здійснено на виконання додаткової угоди від 21.04.2016 № 8, яка є нікчемною).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача-1.

Розглядаючи вимоги позивача до відповідача-2, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Слід зазначити, що правовідносинам щодо забезпечення виконання зобов`язання притаманна акцесорність (додатковість) щодо основного зобов`язання, виконання якого забезпечується. Зазначена акцесорність полягає в тому, що таке акцесорне зобов`язання існує, оскільки існує основне зобов`язання. Акцесорний характер способів забезпечення виконання зобов`язань полягає також і в тому, що недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, проте недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання не спричиняє недійсність основного зобов`язання.

Тобто, порука, як спеціальний захід майнового характеру, спрямована на забезпечення виконання основного зобов`язання та має акцесорний (додатковий) характер стосовно основного зобов`язання. Акцесорність поруки та її додатковий характер проявляються у неможливості існування поруки окремо від основного зобов`язання. Вимоги до поручителя можуть бути пред`явлені лише у випадку чинності основного зобов`язання та (якщо в договорі не передбачено інше) лише в тому обсязі, що й до основного боржника.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Як вище зазначалось судом, 31.05.2012 між ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», як кредитором, та громадянином Хашимітського Королівства Іорданія ОСОБА_1 , як поручителем, укладений договір поруки № 12.05-381/382/п, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань, що випливають, зокрема, з кредитного договору від 31.05.2012 №12.05-381 щодо повернення кредиту у розмірі 2 200 000 доларів США не пізніше 29.05.2015 частинами в розмірах та строки, зазначені в графіку (п.п. 1.1, 2.1 договору поруки).

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником в повному обсязі. поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо. У разі порушення боржником зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

За змістом п. 2.1 договору поруки в редакції додаткової угоди № 1 від 21.05.2013 порукою за цим договором забезпечується виконання зобов`язань боржника перед кредитором, що випливають, зокрема, з кредитного договору від 31.05.2012 №12.05-381 щодо повернення кредиту частинами в розмірах та строки, зазначені в наведеному нижче графіку:

Дата поверненняСума, що має бути повернена
25.06.2013Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 180 000,00 доларів США
25.07.2013Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 160 000,00 доларів США
26.08.2013Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 140 000,00 доларів США
25.09.2013Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 120 000,00 доларів США
25.10.2013Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 100 000,00 доларів США
25.11.2013Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 080 000,00 доларів США
25.12.2013Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 060 000,00 доларів США
27.01.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 040 000,00 доларів США
25.02.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 020 000,00 доларів США
25.03.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 2 000 000,00 доларів США
25.04.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 980 000,00 доларів США
18.05.2014Повернути всю суму фактичної заборгованості за основною сумою кредиту

Строк користування кредитом може бути продовжено, при цьому загальна кількість періодів користування кредитом не може перевищувати 3 періодів користування кредитом:

- у випадку продовження кредитування на діючих умовах кредитного договору на другий період користування кредитом, повернути кредит частинами в розмірах та строки, зазначені в наведеному нижче графіку:

Дата поверненняСума, що має бути повернена
26.05.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 960 000,00 доларів США
25.06.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 940 000,00 доларів США
25.07.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 920 000,00 доларів США
25.08.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 900 000,00 доларів США
25.09.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 880 000,00 доларів США
27.10.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 860 000,00 доларів США
25.11.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 840 000,00 доларів США
25.12.2014Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 820 000,00 доларів США
26.01.2015Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 800 000,00 доларів США
25.02.2015Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 780 000,00 доларів США
25.03.2015Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 1 180 000,00 доларів США
25.04.2015Повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 580 000,00 доларів США
15.05.2015Повернути всю суму фактичної заборгованості за основною сумою кредиту

- у випадку продовження кредитування на діючих умовах кредитного договору на третій період користування кредитом, датою повернення кредиту є 29.05.2015.

Додаткова угода від 21.05.2013 № 1 до договору поруки містить застереження, згідно з яким під терміном «Період користування кредитом» в цьому договорі розуміється проміжок часу, який складає 362 календарних днів. Датою початку першого періоду користування кредитом є 21.05.2013, а датою початку кожного наступного періоду користування кредитом є перший календарний день, наступний за датою закінчення попереднього періоду користування кредитом. Датою закінчення кожного періоду користування кредитом є останній календарний день періоду користування кредитом, а датою закінчення останнього періоду користування кредитом є 29.05.2015. Якщо відповідний календарний день є вихідним, святковим або іншим неробочим днем, датою закінчення періоду користування кредитом вважається наступний банківський день.

Порука за цим договором припиняється з припиненням зобов`язання (п.6.1 договору поруки).

У цьому випадку, суд враховує те, що, поперше, позивачем не заявлялась вимога до відповідача-2, як солідарного боржника (так само як і до відповідача-1, про що зазначено вище), про стягнення заборгованості за кредитом за кредитним договором від 31.05.2012 №12.5-381 у редакції додаткової угоди від 23.12.2013 №4 у загальній сумі 1 310 000 доларів США, наявної станом на дату (29.05.2015) повернення позичальником кредитних коштів банку.

По-друге, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України (у редакції на момент укладення договору поруки від 31.05.2012) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що законодавець передбачив три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України).

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст.251, 252 ЦК України).

У договорі поруки від 31.05.2012, укладеному між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , у п.6.1 не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, тому в наведеному випадку підлягають застосуванню правила ч.4 ст.559 ЦК України.

Оскільки кредитним договором від 31.05.2012 №12.05.-381 у редакції додаткової угоди від 21.05.2013 №2 передбачено, що позичальник повинен був повернути кредит 29.05.2015, але не зробив цього, тому з 30.05.2015 починається обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється.

Як убачається із наданих позивачем банківських виписок та розрахунку заборгованості станом на 29.05.2015 позичальник основне зобов`язання не виконав та мав заборгованість у сумі 1 310 000 доларів США.

У свою чергу, банк не скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до поручителя, тому порука припинилась 30.11.2015.

По-третє, з огляду на попередній висновок суду про нікчемність додаткових угод до кредитного договору № 12.05-381 від 31.05.2012, укладених після 07.04.2014, у т.ч. від 19.05.2014 № 6, від 15.05.2015 № 7, від 21.04.2016 № 8, від 16.09.2016 № 9, від 09.02.2017 № 10, від 19.01.2018 №11, від 09.01.2019 №12, від 27.01.2020 №13, від 29.01.2021 №18, від 28.01.2022 №19, додаткові угоди від 19.05.2014 № 2, від 15.05.2015 №3, від 21.04.2016 №4, від 16.09.2016 №5, від 09.02.2017 №6, від 19.01.2018 №7, від 09.01.2019 №8, від 27.01.2020 №9, від 29.01.2021 №10, від 28.01.2022 №11 до договору поруки № 12.05-381/382/п від 31.05.2012, якими вносились відповідні зміни, з урахуванням акцесорного (додаткового) характеру поруки, також є нікчемними та не породжують жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з їх нікчемністю.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача-2.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 50 610 грн 44 коп., з огляду на висновок суду про відмову в позові, покладаються на позивача відповідно до ст.129 ГПК України.

Щодо строку розгляду справи та складання повного рішення.

Згідно зі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Частиною 3 ст. 177 ГПК України визначено, що підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті (ч. 2 ст. 195 ГПК України).

За приписами ст. 233 ГПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Справа розглянута та повне рішення складено з перевищенням встановленого процесуальним законом строку з об`єктивних причин, пов`язаних з дією воєнного стану на території України, поточною ситуацією у м. Харків, який є прифронтовим містом (обстріли міста, що становить загрозу для життя і здоров`я людини (у т.ч. суддів та працівників апарату), повітряні тривоги, під час яких кожен має перебувати в укритті), особливим режимом роботи суду в умовах воєнного стану (дистанційний (віддалений) режим роботи суду або в приміщенні суду (за необхідності та в умовах безпеки), обмежений доступ до приміщення суду).

При цьому, незважаючи на ці обставини (які значно уповільнюють роботу суду (під час повітряних тривог судові засідання не проводяться) та впливають на весь робочий процес (у т.ч. своєчасність опрацювання вхідної кореспонденції, виготовлення процесуальних документів тощо), господарським судом вжито всіх можливих заходів щодо забезпечення розгляду справи упродовж розумного строку в розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у т.ч. з урахуванням необхідності належного повідомлення відповідача про розгляд справи, повернення на стадію підготовчого провадження, перебування судді у відпустках та лікарняному) та щодо складання повного рішення у найкоротший термін (у т.ч. з урахуванням складності справи та обсягу судового рішення).

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236 238, 240 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити Акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» у задоволенні позову.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено 24.09.2025.

Суддя Л.В. Ніколаєва