ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/403/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Толстокарової І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кравчук В.І., довіреність №29-1-01/51 від 01.08.2025;

від відповідача: Гуртовенко Р.М., ордер серії АМ №1089440 від 09.07.2024,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "УКРСИББАНК"

до ОСОБА_1

про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просило в погашення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Промоптторг" умов кредитного договору №0 від 29.05.2008, у розмірі 104175,42 доларів США, із яких 85091,20 дол. США по кредиту та 19084,22 дол. США по процентам, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок №7, загальною площею 554,5 кв.м., та земельну ділянку площею 500 кв.м., кадастровий номер :03:022:0010, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності належать майновому поручителю ОСОБА_2 , встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання позичальником - ТОВ "Промоптторг" протягом тривалого часу своїх зобов`язань за кредитним договором №0 від 29.05.2008, внаслідок чого за ним перед АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є АТ "УкрСиббанк", утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 85091,20 дол. США та за процентами у розмірі 19084.22 дол. США, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 17549,94 дол. США за строк з 01.02.2015 по 25.04.2016, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 у справі №910/8301/16, яке залишено в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016. Однак вказане рішення залишається невиконаним, а заборгованість непогашеною (т.1, а.с.1-3).

Ухвалою господарського суду від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.06.2021.

Підготовчі засідання у справі неодноразово відкладалися в межах продовженого строку підготовчого провадження.

11.06.2021 до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву від 11.06.2021, у якому відповідач просила застосувати у даній справі позовну давність та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки позовна давність щодо заявлення позову до майнового поручителя за кредитним договором розпочала свій перебіг з 20.02.2016, саме ця дата є кінцевою датою виконання боржником усіх своїх зобов`язань за цим договором, а позивач пред`явив позов лише у 2021 році. Водночас ОСОБА_2 посилалася на те, що кредитний договір №0 від 29.05.2008 є неукладеним, відповідні зобов`язання за ним недійсні, адже банк не надав кошти боржнику - ТОВ "Промоптторг", не існує жодного первинного документа, який підтвердив би перерахування банком коштів у рахунок кредиту, а висновок експерта КНДІСЕ від 30.01.2020 №31052/19-72 за результатами проведення судово-економічної експертизи, призначеної ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.08.2019 у справі №295/9964/18, підтвердив відсутність документального підтвердження цих обставин, а отже договір іпотеки від 29.05.2020 забезпечує виконання зобов`язання, яке не є дійсним (т.1, а.с.98-129).

05.07.2021 представник відповідача подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі №906/403/21 до набрання законної сили рішенням у справі №906/1264/20 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання недійсним договору іпотеки, на підставі якого заявлений позов у даній справі (т.1, а.с.130-142).

19.07.2021 на поштову адресу суду (15.07.2021 електронним зв`язком) від позивача надійшли заперечення вих.№827/21 від 15.07.2021 на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі як безпідставне (т.1, а.с.196-201) та письмові пояснення вих.№828/21 від 15.07.2021, згідно з якими останній вважає доводи відповідача, викладені у відзиві від 11.06.2021, необґрунтованими, звернув увагу на те, що першочергово звертався з даним позовом до суду 21.05.2018 (справа №295/6472/18), тобто в межах позовної давності, окрім того, у 2017 році фінансовий та майновий поручитель ТОВ "Ректайм" звертався до банку з проханням не розпочинати виконавче провадження за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у зв`язку з наміром добровільно погасити заборгованість, а 19.05.2020 надійшов перший платіж на погашення заборгованості з фінансового поручителя ОСОБА_1 на виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 23.12.2019 у справі №278/1077/16-ц, що свідчить про визнання кредитного договору поручителями, що у свою чергу перериває перебіг позовної давності. Окрім того, відповідно до п.6.1 договору іпотеки від 29.05.2008, цей договір діє з моменту його нотаріального посвідчення до повного виконання зобов`язання за договором, що обумовлює основне зобов`язання. Також відповідач зазначив, що банк не зобов`язаний доводити майновому поручителю факт надання кредитних коштів позичальнику, оскільки спірні правовідносини виникли на підставі договору іпотеки від 29.05.2008, крім того, факт надання кредитних коштів ТОВ "Промоптторг" за спірним кредитним договором встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 у справі №910/8301/16, постановою Житомирського апеляційного суду від 23.12.2019 у справі №278/1077/16-ц, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 у справі №906/308/20, а відтак не підлягає доказуванню у даній справі (т.1, а.с.165-195).

Ухвалою суду від 16.07.2021 у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 від 05.07.2021 про зупинення провадження у справі №906/403/21 було відмовлено.

Ухвалою суду від 09.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; судове засідання призначено на 01.12.2021

Розгляд справи по суті відкладався.

18.05.2022 до суду представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі №906/403/21 у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка була відповідачем у даній справі, до переходу права власності на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування від померлої ОСОБА_2 до спадкоємця (спадкоємців) іпотекодавця. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 22.02.2022, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №763 (т.2, а.с.11-12).

Ухвалою господарського суду від 18.05.2022 зупинено провадження у справі №906/403/21 до вирішення питання про правонаступника (правонаступників) ОСОБА_2

20.05.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі №906/403/21 від 18.05.2024, у якій повідомлено, що, ознайомившись з матеріалами цивільної справи №761/24318/19, яка знаходиться у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва, позивачу стало відомо, що спадщину приймає син померлої ОСОБА_1 , тобто спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 (відповідача у даній справі), померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 . Заявник просив поновити провадження у справі №906/403/21, витребувати у Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та належним чином завірену копію свідоцтва про спадщину у разі його видачі; продовжити розгляд справи (т.2, а.с.36-54).

Ухвалою господарського суду від 24.05.2024 поновлено провадження у справі №906/403/21 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.06.2024.

27.05.2024 до суду від представника позивача надійшло клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), який є сином та спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2, а.с.56-59).

03.06.2024 до суду від Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області із супровідним листом від 31.05.2024 надійшла копія спадкової справи №357/2022, що заведена до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (т.2, а.с.61-86).

Ухвалою господарського суду від 24.06.2024 постановлено замінити відповідача - ОСОБА_2 на правонаступника - ОСОБА_1 стадії розгляду справи по суті до попередньої стадії судового процесу - підготовчого провадження, поновивши підготовче провадження у справі №906/403/21.

Підготовчі засідання у справі неодноразово відкладалися.

09.07.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів від 09.07.2024, згідно з яким останній просив витребувати у позивача первинні документи про надання коштів АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", ТОВ "Промоптторг" у якості кредиту згідно кредитного договору №0 від 29.05.2008 (т.2, а.с.103-105).

Протокольною ухвалою суду від 11.09.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів від 09.07.2024 за безпідставністю.

Ухвалою суду від 24.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/403/21 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 25.12.2024.

Розгляд справи по суті відкладався.

У судових засіданнях 28.02.2025, 18.03.2025 представник відповідача подав клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (т.2, а.с.186-192, 205-208).

31.03.2025 представник позивача подав до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 31.03.2025, у якому повідомив, що ОСОБА_1 за період розгляду справи в суді здійснював платежі за кредитним договором №0, у зв`язку з чим АТ "УкрСиббанк" підготовлено новий розрахунок заборгованості, за яким заборгованість за кредитним договором на 03.03.2025 становить 54665,45 дол.США, з яких: 16643,24 дол.США - заборгованість за кредитом; 4208,74 дол.США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 33813,47 дол.США - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України) (т.2, а.с.210-224).

23.04.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів від 23.04.2025, у якому останній просив витребувати від АТ "УкрСиббанк" розрахунок та платіжні документи щодо сплати заборгованості за тілом кредиту, відсотками та іншими платежами станом на дату розгляду справи за кредитним договором від 29.05.2008 №0, який укладено між ТОВ "Промоптторг" та АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником якого є АТ "УкрСиббанк"), з урахуванням платежів, які були здійснені ОСОБА_3 на підставі рішення Господарського суду Житомирської області від 24.05.2023 у справі №906/308/20 (т.2, а.с.229-239).

08.05.2025 представник відповідача подав клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 08.09.2025 (т.2, а.с.240-242).

Суд долучив подані представниками сторін клопотання з приєднаними до них документами до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 08.05.2025 постановлено перейти зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження у справі 906/403/21 та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 29.05.2025; задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів від 23.04.2025.

20.05.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про надання витребуваних документів від 20.05.2025 (т.3, а.с.1-23).

Ухвалою суду від 29.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/403/21 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 10.09.2025 (з урахуванням ухвали від 14.07.2025).

У судовому засіданні 10.09.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, надав для долучення до справи довідку-розрахунок заборгованості ТОВ "Промоптторг" за кредитним договором №0 від 29.05.2008 станом на 10.09.2025 (т.3, а.с.28-39).

Представник відповідача заперечив позовні вимоги у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні.

10.09.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

29.05.2008 між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступниками якого є ПАТ "УкрСиббанк", а у подальшому АТ "УкрСиббанк", (далі - позивач, банк) та ТОВ "Промоптторг" (далі - відповідач, позичальник) було укладено кредитний договір №0 (далі - договір, кредитний договір) (т.1, а.с.86-88).

Відповідно до п.1.1 договору, банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 312000,00 дол.США у порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1513200,00 грн за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день укладання цього договору.

За умовами п.1.2.1 договору, надання кредиту здійснюється у термін: з 29 травня 2008 року по 28 липня 2017 року.

Пунктом 1.2.2 договору передбачено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін, або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 договору.

Відповідно до п.1.3.1. договору, за користування кредитними коштами за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 14,5% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору.

За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 29,0% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором (п.1.3.2 договору).

У п.1.3.5 договору визначено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти у строк з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти за користування кредитом. При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. При цьому, якщо останній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

За змістом п.1.5 договору, кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_3 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що позичальник зобов`язується достроково повернути в повному розмірі кредит та плату за кредит у випадках застосування банком будь-якого з п.п. 2.3, 5.3,5.5,5.6,5.9, 5.10, 5.11, 7.4 цього договору в порядку, визначеному розділом 11 договору.

За умовами п.5.5. договору, у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту (основної суми боргу) та/або термінів сплати плати за кредит строком більш ніж на 5 (п`ять) календарних днів, та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем, та/або поручителем, та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором, банк має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за цим договором в порядку, визначеному розділом 11 договору.

У додатку №1 до договору погоджено графік погашення кредиту (т.1, а.с.89-90).

Додатковою угодою №1 від 14.09.2011 до договору продовжено строк сплати процентів, внесено зміни в п.1.3.5 договору та викладено його у редакції, за якою позичальник зобов`язується сплачувати проценти за договором у строк - з 01 по 20 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти за користування кредитом. При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблено не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. При цьому, якщо останній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем (т.1, а.с.91).

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором банком прийнято заставу нерухомості (основних фондів), а саме: нежиле приміщення №69 в літ. «А» загальною площею 173,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Печенізька, буд. 1-7; будинок загальною площею 554,5 кв.м. та земельна ділянка загальною площею 0,05 га за адресою: АДРЕСА_2 , а також поручительство ТОВ "Ректайм", поручительство громадянина України ОСОБА_1 .

Так, зокрема, для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступниками якого є ПАТ "УкрСиббанк", а у подальшому АТ "УкрСиббанк", та ОСОБА_2 (далі - іпотекодавець) - майновим поручителем ТОВ "Промоптторг" 29.05.2008 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Сєтак В.Я. та зареєстрований у реєстрі за №9642, (далі - договір іпотеки) (т.1, а.с.22-23).

Відповідно до п.1.1 договору іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю таке нерухоме майно (далі - предмет іпотеки):

- житловий будинок АДРЕСА_1 . Житловий будинок літ. «А», піноблок, обкладено цеглою, загальною площею 554,5 кв.м., в тому числі житловою площею - 66,4 кв.м. До житлового будинку належить: огорожа №1-3. Житловий будинок є власністю іпотекодавця на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Сєтак В.Я. 11.06.1999 за реєстром №2550, який зареєстрований в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 23.06.1999 за реєстром №6387, і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки;

- земельна ділянка площею 500 кв.м., що розташована за адресою: м. Житомир, пров. Перший Курганний, №7, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №122576, виданого 18.11.2004 Житомирським міським управлінням земельних ресурсів на підставі рішення 20 сесії Житомирської міської ради від 29.09.2004 за №417 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №11. Цільове призначення (використання) земельної ділянки: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер :03:022:0010.

Згідно з п.1.1.1 договору іпотеки, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань боржника, а саме: зобов`язання по поверненню в повному обсязі отриманих в порядку та умовах відповідно до кредитного договору 1 кредиту (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 312000,00 дол.США, що дорівнює еквіваленту 1513200,00 грн за офіційним курсом НБУ на день укладення договору, на рахунок, зазначений у кредитному договорі 1, у терміни, встановлені графіком погашення кредиту, до 28.07.2017, а також зобов`язання по сплаті процентів у розмірі 14,5% річних та комісій на рахунки, зазначені у кредитному договорі 1, або в іншому розмірі у випадку його зміни відповідно до кредитного договору 1.

Пунктом 4.1 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства.

Згідно з п.6.1 договору іпотеки, цей договір діє з моменту його нотаріального посвідчення до повного виконання зобов`язань за договором, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №251118880 від 02.04.2021, щодо предмета іпотеки у відповідних реєстрах зареєстровані обтяження нерухомого майна - заборона відчуження та іпотека (т.1, а.с.24-26).

У зв`язку з тим, що позичальник протягом тривалого часу не виконував свої кредитні зобов`язання, ПАТ "УкрСиббанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до позичальника - ТОВ "Промоптторг" та поручителя ТОВ "Ректайм".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 у справі №910/8301/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016, позов ПАТ "УкрСиббанк" задоволено повністю, стягнуто солідарно з ТОВ "Промоптторг" та ТОВ "Ректайм" грошові кошти: заборгованість за кредитом - 85091,20 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 25.04.2016 становить 2156521,25 грн, заборгованість за процентами - 19084,22 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 25.04.2016 становить 483663,72 грн, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1707,65 грн та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 734,97 грн, а також стягнуто з кожного відповідача по 19819,70 грн судового збору (т.1, а.с.27-33, 34-40).

Постановою Вищого господарського суду України від 23.01.2017 у справі №910/8301/16 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 та рішення Господарського суду м. Києва від 19.07.2016 залишено без змін.

Також Житомирським районним судом Житомирської області розглядалась справа №278/1077/16-ц за позовною заявою АТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 (за участю третьої особи - ТОВ "Промоптторг") про стягнення 104175,42 дол. США боргу і 2442,62 грн пені за кредитним договором №0 від 29.05.2008 та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ "УкрСиббанк" (за участю третьої особи - ТОВ "Промоптторг") про визнання припиненим договору поруки 0/п від 29.05.2008.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 02.08.2017 у справі №278/1077/16-ц в позові АТ "УкрСиббанк" відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено; визнано припиненим договір поруки №0/п від 29.05.2008, укладений між АТ "УкрСиббанк" і ОСОБА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 17.10.2017 вказане рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.07.2019 у справі №278/1077/16-ц рішення Апеляційного суду Житомирської області від 17.10.2017 скасовано з підстав, у ній викладених; справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 23.12.2019 у справі №278/1077/16-ц рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02.08.2017 скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову АТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ "УкрСиббанк" про визнання договору поруки припиненим; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 76349,91 дол. США та 1581,45 грн; у задоволенні решти вимог АТ "УкрСиббанк" та зустрічних вимог ОСОБА_1 відмовлено (т.1, а.с.108-117, 178-181).

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 03.03.2017 ТОВ "Промоптторг" припинило свою діяльність (номер запису 2002885) (т.1, а.с.48-52).

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовом про визнання договору іпотеки від 29.05.2008 припиненим, мотивувавши це тим, що припинення юридичної особи - ТОВ "Промоптторг", яке є позичальником за кредитним договором, є підставою для припинення договору іпотеки, оскільки зобов`язання за кредитним договором, як основним зобов`язанням, припинилося.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.04.2018 у справі №295/6715/17, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Житомирської області від 29.08.2018, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (т.1, а.с.41, 42-43).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.05.2020 у справі № №295/6715/17 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.04.2018 та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 29.08.2018 залишено без змін (т.1,а.с.44-45). Верховний Суд вказав на те, що, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов загалом обґрунтованого висновку, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, про відсутність підстав для визнання припиненим договору іпотеки, оскільки сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з унесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладено для забезпечення виконання кредитного договору боржником. Договором іпотеки від 29.05.2008, який укладено між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 , сторони не передбачили припинення іпотеки у випадку ліквідації боржника.

Враховуючи викладене і посилаючись на те, що рішення суду у справі №910/8301/16 не виконано, заборгованість за кредитним договором не сплачена, ПАТ "УкрСиббанк" у травні 2018 року звернулося до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 16.12.2020 у справі №295/6472/18 закрито провадження в цивільній справі у зв`язку з тим, що спір належить до юрисдикції господарського суду, розгляд справи має здійснюватися за правилами господарського судочинства (т.1, а.с.46-47).

У березні 2020 року АТ "УкрСиббанк" звернулося з позовом до Господарського суду Житомирської області про солідарне стягнення з ліквідатора ТОВ "Промоптторг" ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Новотекс-М" 104175,42 дол. США (що станом на 18.03.2020 еквівалентно 2818632,67 грн) та 2442,62 грн пені. Банк обґрунтував позовні вимоги тим, що після прийняття рішення ТОВ "Новотекс -М" про припинення юридичної особи - ТОВ "Промоптторг" шляхом його ліквідації власником майна ТОВ "Новотекс-М" та ліквідатором ОСОБА_3 , всупереч ст.543 ЦК України і ч.1 ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", при наявності боргу перед Банком та невиконаного рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 у справі №910/8301/16, не здійснено заходів щодо задоволення вимог кредитора - Банку, а саме не направлено відповідну заяву до суду про порушення справи про банкрутство ТОВ "Промоптторг", чим порушено порядок його ліквідації; тому відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем за незадоволення його вимог.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 05.02.2021 у справі №906/308/20 у задоволенні позову АТ "УкрСиббанк" відмовлено в повному обсязі.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 скасовано рішення Господарського суду Житомирської області від 05.02.2021 у справі №906/308/20, прийнято нове рішення про задоволення позову; присуджено до стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 104175,42 дол. США, що станом на 18.03.2020 еквівалентно 2818632,67 грн, 2442,62 грн пені, 42316,13 грн та 63474,19 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (т.1, а.с.182-191).

Постановою Верховного Суду в складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 06.07.2022 рішення Господарського суду Житомирської області від 05.02.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 у справі №906/308/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

За наслідками нового розгляду справи №906/308/20 Господарським судом Житомирської області ухвалено рішення від 24.05.2023, яке залишено без змін Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2024, про часткове задоволення позову АТ "УкрСиббанк", присуджено до стягнення з ОСОБА_3 104175,42 дол. США, що станом на 18.03.2020 еквівалентно 2818632,67 грн, 2442,62 грн пені та 42316,13 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви; в частині вимог до ТОВ "Новотекс-М" в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою суду Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 29.05.2024 касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Житомирської області від 24.05.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 у справі №906/308/20 закрито.

З матеріалів справи №906/403/21 слідує, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. перебуває ВП НОМЕР_4 з примусового виконання наказу Господарського суду Житомирської області №906/308/20 від 02.04.2024 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ "УкрСиббанк" заборгованості за вищевказаними судовими рішеннями. Приватним виконавцем 06.11.2024 винесено постанову у ВП НОМЕР_4 про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 та повідомлено листом від 02.05.2025, що частково стягнено та перераховано на користь стягувача заборгованість в сумі 3618,22 дол. США (т.2, а.с.231, 232, 234, 241-242).

Між тим, під час розгляду справи №906/403/21 стало відомо, що ОСОБА_2 , яка виступала майновим поручителем ТОВ "Промоптторг" відповідно до договору іпотеки від 29.05.2008, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за заповітом померлої є її син ОСОБА_1 (далі - відповідач). Вказані обставини підтверджуються наданою Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області копією спадкової справи №357/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (т.2, а..62-85).

Відповідач надав до матеріалів справи копії платіжних інструкцій щодо погашення ним заборгованості за кредитним договором №0 від 29.05.2008 згідно постанови Житомирського апеляційного суду у справі №278/1077/16-ц (т.2, а.с.187-192).

Позивач надав до справи довідки-розрахунки заборгованості станом на 09.03.2021 (т.1. а.с.53-62), станом на 03.03.2025 (т.2, а.с.213-221), станом на 09.05.2025 (т.3, а.с.12-21), станом на 10.09.2025 (т.3, а.с.29-39); копії платіжних інструкцій та меморіальних ордерів щодо сплати заборгованості за кредитним договором від 29.05.2008 №0 з урахуванням платежів, які були здійснені ОСОБА_3 на підставі рішення Господарського суду Житомирської області від 24.05.2023 у справі №906/308/20; зведену інформація про сплату боргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.2, а.с.238-239).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України).

Статтею 1049 ЦК України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1, 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №910/4518/16 від 05.04.2023 наголосила, що проценти відповідно до ст.1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Велика Палата Верховного Суду уточнила висновок, наведений у постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, таким: у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні договорів, насамперед інтересів кредитора, у главі 49 ЦК України визначено види забезпечення виконання зобов`язання. Інститут забезпечення виконання зобов`язання спрямований на підвищення гарантій забезпечення майнових інтересів сторін договору, належного його виконання, а також усунення можливих негативних наслідків неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Так, за ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Чинне законодавство не обмежує право кредитора забезпечити належне виконання боржником основного зобов`язання декількома видами забезпечення. Забезпечувальне зобов`язання є додатковим (акцесорним), а не альтернативним основному. Реалізація особою права на захист певним способом не може залежати від застосування нею інших способів правового захисту.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч.1 ст.572 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).

За визначеннями термінів, наведеними у ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку»).

Тобто таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання, характер і не може існувати самостійно.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

За приписами ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Факт укладення кредитного договору № від 29.05.2008 між АТ "УкрСиббанк" як правонаступником АКІБ "УкрСиббанк" та позичальником - ТОВ "Промоптторг" встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 у справі №910/8301/16, постановою Житомирського апеляційного суду від 23.12.2019 у справі №278/1077/16-ц, рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.05.2023 у справі №906/308/20, які набрали законної сили.

Під час розгляду справи №910/8301/16 Господарським судом міста Києва встановлено, що позивач належним чином виконав умови договору та на підставі п.1.5 кредитного договору зарахував на поточний рахунок ТОВ "Промоптторг" кредитні кошти у розмірі 312000, 00 дол. США, що підтверджує меморіальний ордер № від 29.05.2008 та виписка за кредитним договором з 29.05.2008 по 16.05.2016, яка завірена печаткою банку та підписом старшого менеджера групи роботи із зовнішніми компаніями департаменту зі стягнення боргів АТ "УкрСиббанк".

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2023 у справі №910/11761/21 викладено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №910/11287/16, від 19.12.2019 у справі №520/11429/17.

Преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було би не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.08.2023 у справі №910/4316/22, від 16.05.2023 у справі №910/17367/20, від 29.06.2021 у справі №910/11287/16.

Виходячи з викладеного, враховуючи принцип обов`язковості судових рішень згідно зі ст.129-1 Конституції України, а також принцип правової певності як основний елемент верховенства права, факт існування кредитних правовідносин між позивачем та ТОВ "Промоптторг" на підставі кредитного договору №0 від 29.05.2008 та факт порушення зобов`язання позичальником шляхом ухилення від здійснення сплати коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитом та відсотками за користування ним є преюдиційними і, в силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України, не підлягають доведенню при розгляді даної справи.

За наведеного, суд відхиляє як необґрунтовані аргументи відповідача про те, що кредитний договір №0 від 29.05.2008 не є укладеним, відповідні зобов`язання за ним не є дійсні, банк не надавав кошти боржнику, а отже договір іпотеки від 29.05.2008 забезпечує зобов`язання, яке не є дійсним.

Зважаючи на положення іпотечного договору, при укладенні договору відповідач як іпотекодавець (майновий поручитель) зобов`язався за рахунок переданого в іпотеку майна забезпечити та виконати зобов`язання боржника, якщо такого виконання не відбудеться, незалежно від причин неплатоспроможності та підстав невиконання боржником умов кредитного договору. Укладаючи іпотечний договір, відповідач шляхом вільного волевиявлення приймав на себе саме ризик невиконання позичальником умов кредитного договору та настання відповідних несприятливих для нього наслідків у вигляді невиконання основного зобов`язання боржником (правова позиція Великої Палати Верховного Суду наведена у постанові від 02.07.2019 у справі №910/15484/17).

Як встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2016 у справі №910/8301/16, відповідачами-1, 2 (позичальником та поручителем) були порушені зобов`язання за кредитним договором № 0 від 29.05.2008 та за договором поруки №0/п2 від 29.05.2008 в частині своєчасного погашення суми заборгованості по кредиту та сплаті процентів за його користування, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом в сумі 85091,20 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 25.04.2016 становить 2156521,25 грн та заборгованість за процентами в сумі 19084,22 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 25.04.2016 становить 483663,72 грн.

Під час розгляду даної справи відповідач ОСОБА_1 повідомив, що здійснював платежі за кредитним договором №0 від 29.05.2008, які не було враховано позивачем до розрахунку.

На виконання вимог суду (ухвали від 08.05.2025, 29.05.2025) позивач надав копії платіжних інструкцій та меморіальних ордерів щодо сплати заборгованості за кредитним договором від 29.05.2008 №0 з урахуванням платежів, які були здійснені ОСОБА_3 на підставі рішення Господарського суду Житомирської області від 24.05.2023 у справі №906/308/20; зведену інформацію про сплату боргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.2, а.с.238-239), а також довідки-розрахунки заборгованості ТОВ "Промоптторг" за кредитним договором №0 від 29.05.2008, зокрема довідку-розрахунок станом на 10.09.2025, зі змісту якої слідує, що залишок заборгованості становить 52751,82 дол. США (еквівалент за курсом НБУ станом на 10.09.2025 - 2169350,02 грн), з яких: 14729,61 дол. США - заборгованість за кредитом; 4208,74 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом (ст.1048 ЦК країни); 33813,47 дол. США - заборгованість за процентами за користування коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України) (т.3, а.с.29-39).

Зважаючи на викладене, дослідивши в повній мірі надані сторонами докази (т.2 а.с.187-192, 231, 232, 241-242 та т.3 а.с.4-11), суд дійшов висновку про відсутність станом на час розгляду по суті справи №906/403/21 частини заборгованості за кредитним договором №0 від 29.05.2008, встановленої рішенням суду від 19.07.2016 у справі №910/8301/16, у розмірі 70361,59 дол. США по кредиту, яка була сплачена після відкриття провадження у даній справі, що підтверджується матеріалами справи та самим же позивачем у його довідках-розрахунках (т.1 а.с.53-62, т.2 а.с.213-221, 238-239, т.3 а.с.12-21, 29-39). Відтак провадження у справі №906/403/21 в частині вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Промоптторг" перед АТ "УкрСиббанк" за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 70361,59 дол. США по кредиту підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Окрім того, зі змісту довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором, представленої позивачем, суд встановив, що станом на 31.03.2016 розмір заборгованості за процентами за користування кредитом становив 12323,36 дол. США та 6760,86 дол. США (т.2 а.с.219, 220 на звороті), що в сумарній сумі = 19084,22 дол. США - сумі заборгованості за процентами, встановленій рішенням суду від 19.07.2016 у справі №910/8301/16. При цьому 09.08.2018 було сплачено процентів на суму 12671,80 дол. США та 7702,26 дол. США (т.2 а.с.219 на звороті, 221), що свідчить про погашення залишку заборгованості за процентами у повному обсязі, що не було враховано позивачем при зверненні до суду з даним позовом у квітні 2021 року.

За наведених обставин, у задоволенні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Промоптторг" перед АТ "УкрСиббанк" за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 19084,22 дол. США по процентам слід відмовити за безпідставністю.

Таким чином, станом на дату розгляду даної справи непогашеною залишилась заборгованість ТОВ "Промоптторг" перед АТ "УкрСиббанк" за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 14729,61 дол. США по кредиту (доказів протилежного суду не представлено), які АТ "УкрСиббанк" як іпотекодержатель вправі задовольнити шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» (в реакції станом на час подання цього позову та розгляду справи по суті) передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно з ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

З метою забезпечення однозначного розуміння ухваленого рішення у резолютивній частині слід зазначати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне. Питання щодо виконання виданого кредитору виконавчого документа у разі, коли такий обов`язок боржника за таким виконавчим документом відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням (через виконання боржником, іншою особою тощо), підлягають вирішенню в порядку, передбаченому ч.2 ст.328 ГПК України (подібний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №361/7543/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі №633/408/18 зазначила, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 01 липня 2021 року у справі №9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01 лютого 2022 року у справі №750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі №462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 04 липня 2023 року у справі №233/4365/18 (пункт 31)).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Промоптторг" перед АТ "Укрсиббанк" за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 14729,61 дол. США по кредиту, шляхом реалізації предмета іпотеки на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку".

Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності суд зазначає таке.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, згідно з ч.1 ст.260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (п.п.62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 27.06.2000 у справі «Ільхан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Під час розгляду справи №910/8301/16 судом було встановлено, що 11.01.2016 АТ "УкрСиббанк" направило відповідачам-1, 2 вимоги №№ 30-11/31811, 30-11/31812 від 11.01.2016 про дострокове повернення суми кредиту протягом 14 календарних днів з дня відправлення вимоги. Таким чином суд дійшов висновку, що направленням вимог на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України та відповідно до умов кредитного договору позивачем було змінено строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором №0 від 29.05.2008, тобто встановлено новий строк повернення кредиту протягом 14 календарних днів з дня відправлення вимоги.

Суд приймає до уваги, що у травні 2018 року позивач звертався до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа №295/6472/18).

Враховуючи, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2020 у справі №295/6472/18 (т.1, а.с.46-47) було закрито провадження в цивільній справі у зв`язку з тим, що спір належить до юрисдикції господарського суду, суд дійшов висновку щодо переривання перебігу позовної давності з моменту пред`явлення банком зазначеного позову до суду загальної юрисдикції.

За наведеного, при зверненні банком до Господарського суду Житомирської області у квітні 2021 року не було пропущено позовну давність, що виключає відмову у задоволенні позову на підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78 ГПК України).

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі "Серявін проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" також зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Судом досліджено всі докази, надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін не береться до уваги, оскільки не спростовує наведених вище висновків суду.

Щодо розподілу судових витрат.

У силу приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 6149,41 грн - пропорційно розміру задоволених позовних вимог (14729,61 дол. США х 27,8324 х 1,5%, де 14729,61 - задоволена до стягнення сума в іноземній валюті; 27,8324 - офіційний курс гривні щодо долара США за даними НБУ станом на день сплати судового збору - 02.04.2021; 1,5% - ставка судового збору за вимогу майнового характеру).

Поряд із цим, враховуючи висновок суду про закриття провадження у справі в частині, позивач має право на повернення з Державного бюджету України 29374,98 грн судового збору (70361,59 дол. США х 27,8324 х 1,5%), згідно з п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі подання ним відповідного клопотання. Станом на час ухвалення даного рішення таке клопотання відсутнє.

Інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, позивачем заявлено не було.

Керуючись статтями 123, 129, 231, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №906/403/21 за позовом Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" до ОСОБА_1 в частині вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМОПТТОРГ" перед Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 70361,59 доларів США по кредиту.

2. В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМОПТТОРГ" перед Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" () за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 14729,61 доларів США по кредиту звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок №7, загальною площею 554.5 кв.м. та земельну ділянку площею 500 кв.м., кадастровий номер :03:022:0010, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать померлій ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), шляхом реалізації предмета іпотеки на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку".

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" (вул. Андріївська, буд. 2/12, м. Київ, 04070, ) 6149,41 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.09.25

Суддя Прядко О.В.

Друк: 1 - у справу,

- позивачу та його представнику (до ел.каб.);

- 2 відповідачу (рек.) + на ел.пошту: ІНФОРМАЦІЯ_3 ); представнику відповідача (до ел. каб.).