ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2025 р. Справа№ 910/567/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: не з`явились

від відповідача: Ковальов С. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югагроекспорт"

на рішення господарського суду міста Києва від 13.05.2025

у справі № 910/567/25 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Буг Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югагроекспорт"

про стягнення 1 090 000,00 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Південний Буг Агро" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югагроекспорт" про стягнення 1 090 000,00 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором №РВА00016 від 11.08.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.05.2025 у справі № 910/567/25 позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югагроекспорт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Буг Агро" 1 090 000 грн 00 коп. заборгованості та 16 350 грн 00 коп. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що наданими позивачем до матеріалів справи доказами належним чином підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений по договору товар у розмірі 1 090 000, 00 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 13.05.2025 у справі № 910/567/25, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югагроекспорт" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 92, 525, 526, 691 ЦК України, ст.ст. 2, 236 ГПК України, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні відмовити.

При цьому скаржник зазначає, що ним сплачено позивачу за поставлений товар 2295589, 76 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, доданими до апеляційної скарги. Факт сплати відповідачем наведеної суми визнається і позивачем, проте, ним не враховано усі сплачені суми, які до 31.12.2021 склали 2295589, 76 грн з урахуванням курсової різниці.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 (колегія суддів у складі: головуючої Ходаківської І.П., суддів Владимиренко С.В., Демидової А.М.) продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югагроекспорт" на рішення господарського суду міста Києва від 13.05.2025; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 10.09.2025.

Присутній у судовому засіданні 10.09.2025 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору поставки від 11.08.2021 №PBA00016, укладеного між відповідачем як покупцем та позивачем як постачальником, останній зобов`язався в строки, визначені договором, передати у власність покупця (поставити) товар, а покупець - прийняти і оплатити його вартість.

Згідно з п. п. 1.3., 2.1., 2.2. договору право власності на товар та ризик випадкової загибелі або псування товару переходить до покупця з моменту підписання його представником видаткової накладної. Кількість та асортимент, ціна за одиницю та загальна вартість товару, визначаються у видаткових накладних та/або погоджуються у специфікаціях згідно з положеннями ст. 266 Господарського кодексу України. Покупець здійснює попереднє замовлення товару. Асортимент та ціна товару погоджуються сторонами завчасно, оскільки товар є сезонним.

Пунктами 4.1., 4.2. договору погоджено, що якщо інше не було передбачено специфікацією, ціна за одиницю товару кожного найменування визначається у гривні та її в еквіваленті іноземної валюти кожного найменування і відображається у видаткових накладних на поставку товару. Загальна сума товару визначається сукупністю видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору. Накладна є невід`ємною частиною договору та підписується уповноваженими особами сторін.

Пунктами 5.1. - 5.4., 5.7. договору встановлено, що якщо інше не буде передбачено специфікацією, загальна вартість товару повинна бути сплачена покупцем у строк, визначений у рахунках-фактурах та/або специфікації, якщо строк не визначено, покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар відповідно до ч. 1 статті 692 ЦК України. Оплата проводиться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника. Зміна способу розрахунку за поставлений товар можливий лише за письмовою згодою сторін і фіксується у додаткових угодах до цього договору. Якщо інше не буде передбачено специфікацією, сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов`язання покупця існують і підлягають сплаті у гривні. Сума у гривні, що підлягає сплаті покупцем на виконання ним зобов`язань по договору, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни договору (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, визначеній в рахунку-фактурі, на курс гривні до іноземної валюти, який буде визначений постачальником, на день, що передує дню фактичної оплати постачальнику такого товару, але не нижчий ніж на дату відвантаження товару. Датою оплати вважається дата надходження грошових сум на розрахунковий рахунок постачальника.

Строк дії договору - з моменту його підписання уповноваженими представниками та засвідчення печатками сторін і до 31.12.2022. У разі, якщо визначені цим договором зобов`язання не будуть виконані належним чином, строк дії цього договору продовжується на тих самих умовах (п. 9.1. договору).

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 2292161,52 грн, що підтверджується видатковою накладною від 03.09.2021 №9031001.

Відповідач, в свою чергу, свої зобов`язання з оплати поставленого товару виконав не в повному обсязі, сплативши позивачу лише 1 202 161,52 грн, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 090 000,00 грн, що і стало підставою для звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Південний Буг Агро" з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 ЦК України).

Як передбачено частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем поставлено, а відповідачем - прийнято товар на загальну суму 2 292 161,52 грн, що підтверджується видатковою накладною №9031001 від 03.09.2021.

При цьому в матеріалах справи наявні докази оплати товару на суму 1 202 161,52 грн, заборгованість відповідача як покупця склала 1 090 000,00.

Посилання скаржника на здійснення ним оплати в повному обсязі не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки доказів на підтвердження такої оплати матеріали справи не містять, а додані до апеляційної скарги платіжні інструкції не були подані до суду першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому скаржником не доведено належним чином факт дійсної неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції.

Щодо доводів скаржника про неотримання ним копії ухвали про відкриття провадження у справі, суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі на адресу вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На адресу суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим відправленням з відміткою поштового відділення про те, що причиною повернення є: "За терміном зберігання" (а.с. 38).

Згідно із пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 120 ГПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового

За змістом пункту 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення EMS - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. Строк зберігання за заявою відправника/адресата (одержувача) і за додаткову плату може бути продовжений.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику, крім випадків, коли відправником надано розпорядження не повертати (пункт 102 вказаних Правил).

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто на адресу вказану у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. При цьому, сам лише факт не отримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.10.2024 у справі № 914/3445/23, від 05.03.2025 у справі № 904/4076/23).

Крім того, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), від 07.09.2022 № 910/10569/21, від 19.12.2022 № 910/1730/22, від 01.03.2023 № 910/18543/21, від 30.03.2023 № 910/2654/22, від 06.06.2023 № 922/3604/21, від 09.11.2023 у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21).

Водночас, у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.10.2024 у справі № 914/3445/23, від 05.03.2025 у справі № 904/4076/23).

Отже, враховуючи наведені висновки Верховного Суду, обставини направлення судом відповідачу поштового відправлення за належною адресою свідчить про належне повідомлення останнього про вчинення відповідної процесуальної дії. При цьому, ухвала вважається врученою у день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югагроекспорт" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 13.05.2025 у справі №910/567/25 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова складена 23.09.2025 (у зв`язку з перебуванням суддів Ходаківської І. П., Демидової А. М. у відпустці з 15.09.2025 по 19.09.2025 та 22.09.2025 та судді Владимиренко С. В. з 12.09.2025 по 22.09.2025).

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко