За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек"
на рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича.
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича ( АДРЕСА_1 )
про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину
За заявою Приватного акціонерного товариства "Росава"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" (ідентифікаційний код 32344814)
Суддя Чеберяк П.П.
Представники сторін: згідно з протоколом судового засідання
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
21.11.2023 до Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину.
Також 21.11.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича про забезпечення позову.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.11.2023 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича про забезпечення позову.
19.12.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява позивача про забезпечення позову.
10.01.2024 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву.
У судовому засіданні 10.01.2024 оголошено перерву до 04.03.2024.
22.02.2024 до Господарського суду м. Києва надійшла заява відповідача про залишення позовної заяви без руху.
05.03.2024 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.
06.03.2024 до Господарського суду м. Києва надійшло заперечення відповідача на клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.
Рішенням Господарського суду м. Києва 22.04.2024 позовні вимоги задоволено, визнано недійсним договір № БВ-536/01 від 25.05.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промінек", застосовано наслідки недійсності правочину та стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" 87 995 000 грн. 00 коп. та стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 936 716 грн. 00 коп.

15.05.2025 на виконання рішення Господарського суду м. Києва видано накази.

28.05.2025 до Господарського суду м. Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" на рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.05.2025 розгляд справи призначено на 07.07.2025.

07.07.2025 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича на скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега".

07.07.2025 до Господарського суду м. Києва надійшли пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" щодо поданої скарги.

У судовому засіданні 07.07.2025 оголошено перерву до 23.07.2025.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.07.2025 відмовлено в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" на рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 від 18.10.2024 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.05.2024 у справі № 910/18499/20 (910/17886/23).

29.07.2025 до Господарського суду м. Києва надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.08.2025 розгляд справи призначено на 10.09.2025.

09.09.2025 до Господарського суду м. Києва надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" на заяву приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про ухвалення додаткового рішення.

У судовому засіданні 10.09.2025 розглядалась заява приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про ухвалення додаткового рішення.

Представник приватного виконання надав пояснення по суті поданої заяви.

У поданій заяві приватний виконавець просив суд ухвалити додаткове рішення у даній справі яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог частини третьої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у пункті 12 частини третьої статті 2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у частині п`ятій статті 126 та частині п`ятій статті 129 ГПК України.

Інакше розуміння позбавить особу права на відшкодування понесених нею судових витрат у разі необґрунтованого оскарження іншим учасником справи додаткового судового рішення, що нівелюватиме значення такої засади судочинства, як відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Близький за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від нього у цій справі.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено згідно із Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), відповідно до якого:

- договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1);

- видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (ст. 19);

- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, встановлюється у формі фіксованого розміру та погодинної оплати, а суд не має права втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У частині першій статті 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, неподання якого має наслідком відмови судом стороні у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина друга наведеної статті).

До того ж, згідно з вимогами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Водночас на відміну від розгляду справи (в порядку загального провадження) в суді першої та апеляційної інстанцій (стаття 218, частина сьома статті 270 ГПК України), судове засідання в яких має стадію судових дебатів, розгляд справи в судовому засіданні в суді касаційної інстанції за змістом статті 301 ГПК України не передбачає проведення судових дебатів, а тому якщо справа в суді касаційної інстанції розглядається з повідомленням учасників справи, заява про відшкодування судових витрат в суді касаційної інстанції, за винятком витрат щодо сплаченого нею судового збору, має бути зроблена до закінчення проведення судового засідання в цьому суді, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судового засідання, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення касаційним судом.

У частинах першій - третій статті 126 ГПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Ці витрати підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до вимог частин четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформації щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто за нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат згідно з частинами п`ятою та шостою статті 126 ГПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у додаткових постановах від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у додатковій постанові від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21.

З огляду на наведене розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з підготовкою до розгляду справи у судовому засіданні, має бути доведений та документально обґрунтований відповідно до вимог статті 74 ГПК України.

У заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" вартість наданих йому послуг АБ «Наталії Косяк» у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини восьмої статті 129 ГПК України заявник надав: копію договору про надання правової допомоги від 12.06.2025 № 06/25, укладеного приватним виконавцем Щербаковим І.М. (клієнтом) та АБ «Наталії Косяк» (виконавцем) (далі - Договір), відповідно до предмета якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язанням за винагороду (гонорар) надати послуги адвоката, спрямовані на юридичне супроводження питань, пов`язаних з оскарженням дій або бездіяльності приватного виконавця, стягнення шкоди (та всіх інших спорах пов`язаних з діяльністю приватного виконавця) у справі № 910/18499/20 (910/17886/23).

Згідно з пунктом 4.1 Договору вартість послуг являється гонораром фіксованого розміру за надані послуги з урахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин, відповідає розумності та з урахуванням витраченого адвокатом часу з надання професійної правничої допомоги, спрямованої на повне юридичне супроводження питань, пов`язаних з оскарженням дій або бездіяльності приватного виконавця, для забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

У пункті 4.1.1 Договору визначено, що вартість послуг на всіх стадіях (частинах) судового розгляду у Господарському суді міста Києва у справі № 910/18499/20 (910/17886/23) становить 30 000,00 грн. незалежно від кількості судових засідань.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань (пункт 7.1).

Також надав копію акта приймання-передачі наданих послуг від 25.07.2025 до Договору, згідно з яким адвокат надав таку правничу (правову) допомогу:

- ознайомлення з матеріалами справи (виконавчого провадження НОМЕР_3), аналітика та новели законодавства, судова практика (правові позиції Верховного Суду) у питаннях вчинення виконавчих дій та прийняття виконавчих документів - кількість витраченого часу - 5 годин;

- формування правової позиції Замовника щодо відзиву на скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінек» та складання письмового відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінек» (вих. №04/07 від 04.07.2025 року) - кількість витраченого часу - 15 годин;

- формування пакету документів та виготовлення копій (скан-копій) до відзиву на скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінек» для Суду та сторін справи - кількість витраченого часу - 3 години;

- направлення письмового відзиву на скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінек» з додатками сторонам по справі з урахуванням наявності світла та інтернету у робочий час засобами Електронного кабінету представника приватного виконавця у підсистемі Електронний суд ЄСІТС - кількість витраченого часу - 2 години;

- підготовку адвоката до судових засідань, витрачений час на дорогу для участі у судовому засіданні та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні у Господарському суді міста Києва - кількість витраченого часу - 5 годин.

Отже, підставою для проведення розрахунків є акт приймання-передачі наданих послуг.

При розгляді цієї заяви приватного виконавця про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд покликається до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 921/357/20, відповідно до якої чинне законодавство не містить заборони на користування професійною правничою допомогою учасниками справи під час звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного (приватного) виконавця. Відсутні подібні обмеження щодо використання правничої допомоги і суб`єктами оскарження. Згідно зі статтею 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Отже, відшкодування судових витрат має відбуватися на будь-якій стадії судового провадження, зокрема і на стадії судового контролю за виконанням судових рішень.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Суд також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У частинах четвертій - шостій, сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначені випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Як вже зазначалося, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово вказував, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформації щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75- 79 ГПК України.

Суд зазначає, що подані приватним виконавцем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75- 79 ГПК України.

Суд, у контексті оцінки доказів, поданих приватним виконавцем для обґрунтування його заяви, звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, зокрема, про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не має права втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Проте Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язанням, що склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів тощо.

Суд зазначає, що такі послуги як «аналітика та новели законодавства, судова практика (правові позиції Верховного Суду) у питаннях вчинення виконавчих дій та прийняття виконавчих документів» та «формування правової позиції Замовника щодо відзиву на скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінек» та складання письмового відзиву» по суті є однією послугою та складовими такої дії, як підготовка відзиву на скаргу.

Крім того, суд також враховує, що розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінек» відбувався у двох судових засіданнях (07.07.2025 та 23.07.2025), при цьому адвокат приймав участь лише у одному судовому засіданні, яке відбулось 07.07.2025 та тривало 20 хв.

Враховуючи матеріали справи, а також заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінек», суд доходить висновку, що не має очевидних підстав стверджувати, що необхідна підготовка до розгляду цієї справи вимагала значного обсягу юридичної роботи та потребувала значних витрат часу представника приватного виконавця.

Отже, дослідивши заяву приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про ухвалення додаткового рішення та надані ним документи щодо понесених ним витрат, суд з огляду на викладені обставини, доходить висновку про непокладення усієї заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінек».

Ураховуючи наведене та оцінивши доводи заяви приватного виконавця про ухвалення додаткового рішення, враховуючи також подані заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінек», з урахуванням наведених критеріїв їх оцінки та керуючись статтями 2, 80, 123, частиною четвертою статті 126, статтею 129 ГПК України, суд дійшов висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінек» на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова І.М. 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співмірними з виконаною його представником роботою у суді.

Отже, зважаючи на викладене вище, заява приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 126, 232, 233, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінек» (01010, м. Київ, вул. Січневого повстання, 11-Б; ідентифікаційний код 31087034) на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (04070, м. Київ, вул. Спаська, буд. 35, 2-й поверх, офіс 10; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

3. В інші частині заяву залишити без задоволення.

4. Видати наказ.

5. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі та приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Щербакову І.М.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.П. Чеберяк