ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"24" вересня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1263/25

Господарський суд Житомирської області

Суддя Нестерчук С. С.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Міськкомунсервіс про видачу судового наказу (вх. №1339/25 від 17.09.2025)

УСТАНОВИВ:

17.09.2025 до Господарського суду Житомирської області (далі - Суд) надійшла заява ТОВ Міськкомунсервіс (далі - Заявник) про видачу судового наказу за вимогою до Новоград-Волинської міської АОСББ Вікторія (далі - Боржник) про стягнення заборгованості у розмірі 35 564,95 грн, що складається з основного боргу за період з грудня 2022 року до березня 2023 року 34 447,60 грн, інфляційних втрат - 901,42 грн та 3% річних 215,93 грн.

Вимоги обґрунтовані неналежним виконанням боржником зобов`язань щодо сплати послуг по Договору №351/2 від 01.01.2020 про надання послуг з вивезення побутових відходів та відшкодування вартості їх захоронення.

Розглянувши заяву ТОВ Міськкомунсервіс та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на таке.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 2 ст. 12 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 ГПК України.

Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами ч. 2 ст. 150 ГПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд зазначає, що при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не досліджує обґрунтованість заявлених вимог по суті, а перевіряє лише їх формальну безспірність та підтвердження документами виникнення права вимоги.

Повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України).

Однією з основних умов задоволення заяви про видачу судового наказу у розумінні ст. 12 ГПК України є безспірність предмету заявлених вимог. У той самий час заявлення вимог конкретно неузгоджених сторонами ( у тому числі їх розміру) призводить до виникнення між ними відповідного спору.

При цьому, процесуальними нормами не передбачено стягнення з боржника у наказному провадженні сум, відмінних від неоспорюваної заборгованості.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник повинен, в тому числі, подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

У поданій заяві відсутні належні докази, які підтверджують безспірність вимог. Навпаки, з долучених документів вбачається наявність спору: у запереченнях боржника на вимогу (лист від 04.02.2025 №8), він не визнав наявності боргу станом на 31.12.2024 у сумі 34 447,60 грн, вказавши на відсутність документів з розрахунком боргу. Крім того, у листі від 07.04.2025 за вих. №18 боржник зазначив, що договірні відносини припинилися 31.03.2023.

За таких обставин, вимоги за заявою про видачу судового наказу не мають ознак безспірності в розумінні ч. 1 ст. 12 ГПК України, а заяву подано з порушенням вимог ст. 150 ГПК України.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника відповідно до приписів ст. 151 ГПК України, у зв`язку з відмовою у видачі судового наказу.

Керуючись статтями 152-154, 234, 235 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Міськкомунсервіс у видачі судового наказу за вимогою до Новоград-Волинської міської АОСББ Вікторія про стягнення заборгованості у розмірі 35 564,95 грн.

Копію ухвали направити заявнику в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання в день складення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її складення.

Суддя С. НЕСТЕРЧУК