ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1817/25

Розглянувши матеріли справи за позовом Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес»

про стягнення 155 040,00 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: Ткаченко Г.С.

від відповідача: Березка Р.М.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес» про стягнення 155 040,00 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.06.2025 відкрито провадження у справі № 911/1817/25 за правилами загального позовного провадження. Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження.

В ході підготовчого провадження у справі № 911/1817/25 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

В ході підготовчого провадження позивач позовні вимоги підтримав, відповідач в проти позову заперечував. Також сторони зазначили, що ними повідомлено про всі обставини справи, які їм відомі, та надані суду всі наявні у них докази.

На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 911/1817/25 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.09.2025.

У судовому засіданні 10.09.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 10.09.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес» 155 040,00 грн. пені за прострочення сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/57-р/к від 30.05.2024 у справі № 180/60/27-рп/к.22 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес» накладено штраф у розмірі 272 000,00 грн. за вчинення порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів під час участі у Процедурах закупівель (надалі Рішення ПМТВ).

Статтею 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання.

Згідно з частиною другою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України надається для його виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок:

- відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації);

- відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою,

рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Листом Відділення від № 60-02/2597е від 31.05.2024 копію Рішення ПМТВ було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес» на адресу останнього, що була зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Михайла Грушевського, буд. 17 В, кім. 125, м. Бровари, Київська область, 07401 (адреса в подальшому змінилася, дані про що внесені до ЄДР).

Копію Рішення ПМТВ разом із вищевказаним супровідним листом було отримано ТОВ «Інтер Євро Бізнес» (представником) під підпис 08.06.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта» за штрихкодовим ідентифікатором № 904.

Отже, Рішення ПМТВ вважається належно врученим ТОВ «Інтер Євро Бізнес» 08.06.2024.

Згідно з частиною другою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням.

Отже, останнім днем двомісячного строку добровільного виконання Рішення ПМТВ є 08.08.2024.

Відповідно до частини тринадцятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Статтею 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено право заявника, відповідача, третьої особи повністю або частково оскаржити до господарського суду рішення органів Антимонопольного комітету України у двомісячний строк з дня одержання такого рішення.

Рішення № 60/57-р/к було оскаржено ТОВ «Інтер Євро Бізнес» до Господарського суду міста Києва, ухвалою якого від 22.07.2024 було відкрито провадження у справі № 910/8753/24 про визнання частково недійсним пунктів 1, 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11 резолютивної частини Рішення адміністративної колегії Північної міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» № 60/57-р/к.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі № 910/8753/24 у задоволенні позову ТОВ «Інтер Євро Бізнес» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Інтер Євро Бізнес» було подано апеляційну скаргу. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/8753/24 від 09.12.2024 відкрито апеляційне провадження з перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024. Постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/8753/24 від 27.03.2025 апеляційну скаргу ТОВ «Інтер Євро Бізнес» залишено без задоволення.

З огляду на викладене, законність Рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2024 № 60/57-р/к у справі № 180/60/27-рп/к.22 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» підтверджена судом, а отже Рішення ПМТВ є таким, що підлягає виконанню згідно з приписами статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Позивач зазначає, що до Відділення надійшла платіжна інструкція № 2610 від 30.01.2025 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес» штрафу у розмірі 272 000,00 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нарахування пені припиняється з дня сплати штрафу, накладеного рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом:

- справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу;

- відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Як зазначає позивач, оскільки сплата штрафу була здійснена відповідачем з пропуском двомісячного строку для виконання Рішення № 60/57-р/к, але під час перегляду Північним апеляційним господарським судом рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі № 910/8753/24, пеня за прострочення сплати штрафу була нарахована за період з наступного дня після ухвалення Господарським судом міста Києва рішення від 31.10.2024 до постановлення Північним апеляційним господарським судом ухвали від 09.12.2024 про відкриття апеляційного провадження про оскарження зазначеного рішення суду першої інстанції, що становить 38 днів з 01.11.2024 по 08.12.2024 у сумі 155 040,00 грн.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 05.12.2024 у справі № 914/3789/23, тривалість зупинення нарахування пені визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався розгляд чи перегляд справи про визнання недійсним рішення органу Комітету, і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли розгляд чи перегляд не здійснювався.

Згідно з частиною сьомою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі несплати пені органи Антимонопольного комітету України стягують пеню в судовому порядку.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Комітет, територіальні відділення Комітету у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду та стягнення не сплаченої у добровільному порядку пені.

З метою досудового врегулювання спору позивач надсилав відповідачу претензію про добровільну сплату нарахованої пені (вих. 60-02/3424е від 28.04.2025), на яку отримано відповідь про відмову в сплаті пені через відсутність підстав для її нарахування (№ 30/04 від 30.04.2025).

У зв`язку з чим, позивачем подано позов про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати штрафу у судовому порядку.

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, у якому позовні вимоги заперечував. Зазначив, що у зв`язку з оскарження рішення про накладення штрафу, двомісячний строк на сплату штрафу із 22.07.2024 зупинявся і після ухвалення судового рішення 31.10.2024 у відповідача залишалось ще 17 недовикористаних днів на сплату штрафу, які не враховані позивачем.

Тому строк для нарахування пені починався з 18.11.2024. Оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 № 910/8753/24 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/8753/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024, пеня за прострочення сплати штрафу могла нараховуватись починаючи 18.11.2024 до постановлення Північним апеляційним господарським судом ухвали від 09.12.2024 про відкриття апеляційного провадження про оскарження зазначеного рішення суду першої інстанції, що становить 21 день з 18.11.2024 по 08.12.2024, за який розмір пені виходить у сумі 85 680,00 грн.

Позивач у відповіді на відзив заперечував позицію відповідача з огляду на встановлений ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» присічний двохмісячний строк на оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України.

Разом з цим частиною 3 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання.

Тому, зупинення строку добровільної сплати штрафу (в розумінні закону частини 3 статті 56), не є зупиненням виконання рішення Відділення (в розумінні частини 3 статті 60).

Посилання відповідача на те, що в разі оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу, обов`язковому зупиненню підлягає не тільки нарахування пені, але й виконання самого рішення не ґрунтується на законі.

Також позивач зауважує, що відповідно до частини 2 статті 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця.

Виходячи з наведеної норми, обчислення відповідачем строку на добровільне виконання рішення Відділення у днях (60 календарних днів), не відповідає приписам закону, оскільки ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено саме двомісячний строк для добровільної сплати накладеного штрафу, який з урахуванням визначених статтею 62 Закону правил, не може бути перерахований у дні.

Натомість відповідно до вимог частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» пеня стягується за кожний день прострочення сплати штрафу, тобто строк вираховується у днях.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив погодився з відсутністю у законі вказівки про те, що після закінчення процедури оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, строк на добровільну сплату поновлюється.

У зв`язку з чим, відповідач просив суд застосувати аналогію закону, та вважати, що поняття зупинення строків взаємопов`язане із поняттям поновлення, і що наслідком припинення обставин, що були підставою для зупинення, є поновлення таких строків.

Дослідивши позовні вимоги з врахуванням пояснень позивача та заперечень відповідача, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням.

Строки, передбачені абзацом першим цієї частини, зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також на час проведення перевірки чи перегляду рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органом Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня сплати штрафу, накладеного рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом:

справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу;

відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

При цьому, нормою ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Таким чином, враховуючи встановлений ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» присічний двохмісячний строк на оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, позов до суду може бути поданий до закінчення відповідного двохмісячного строку, що в разі зупинення строку на добровільне виконання підрозуміває ненастання строку на нарахування пені, то в якому випадку тоді розгляд чи перегляд господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу буде підставою для зупинення нарахування пені.

З огляду на абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», мова йде про два види рішень органу Антимонопольного комітету України: про накладення штрафу та про зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону.

Відповідно, в абз. 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» мова йде про зупинення строків на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а не про накладення штрафу.

В той же час, у ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» чітко визначено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду саме господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України саме про накладення штрафу.

Таким чином, на час розгляду чи перегляду саме господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу передбачено зупинення строків нарахування пені, а не строків на добровільне виконання.

Позиція відповідача про застосування і зупинення строків на добровільне виконання і строків на зупинення нарахування пені (в даному випадку на стадії апеляційного перегляду) ще й враховуючи відхилення його позовних вимог, свідчить про зловживання правом та маніпулювання строками з метою затягування сплати штрафу та уникнення нарахування пені.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість нарахованої позивачем пені за прострочення сплати штрафу, при розрахунку якої враховано строки зупинення нарахування пені.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем не сплачено 155 040,00 грн. пені за прострочення сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладеного Рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/57-р/к від 30.05.2024 у справі № 180/60/27-рп/к.22 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес» у розмірі 272 000,00 грн. за вчинення порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів під час участі у Процедурах закупівель.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 155 040,00 грн. пені обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес» (07406, Київська область, м. Бровари, бульв. Незалежності, буд. 14, ) в дохід загального фонду Державного бюджету України (за кодом бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», на р/р (ІВАN): UA0010784, , отримувач: ГУК у Київ.обл/Броварська міс/21081100) 155 040,00 грн. пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Євро Бізнес» (07406, Київська область, м. Бровари, бульв. Незалежності, буд. 14, ) на користь Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, ) 2 422,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 24.09.2025.

Суддя Т.П. Карпечкін