ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3102/24

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Жиган А.О., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ»

Київська область, Броварський район, село Коржі, вулиця Промислова, будинок 40/1,

до

1. Приватного підприємства «Магнолія Груп»

61166, місто Харків, проспект Науки, будинок 40,

2. ОСОБА_1

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

Виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області

07541, Київська область, місто Березань, вулиця Героїв Небесної Сотні, будинок 1,

про визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу та скасування запису про право власності

за участі представників cторін:

позивача: Шеїн К.О., ордер на надання правничої допомоги серії ВВ № 1046256 від 18.02.2025; посвідчення адвоката №000205 від 24.12.2018;

відповідача-1: не з`явився;

відповідача-2: не з`явився;

третьої особи: не з`явився;

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №4063/24 від 18.11.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» до Приватного підприємства «Магнолія Груп» (далі - відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) про визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу та скасування запису про право власності.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачами права власності позивача на нерухоме майно - комплекс будівель і споруд, загальною площею 365,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» до Приватного підприємства «Магнолія Груп» та ОСОБА_1 і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Також у позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» заявлено про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3102/24 за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу - Виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області, підготовче засідання суду призначене 04.02.2025 о 14:00.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від третьої особи надійшла заява (вх.№ 377/25 від 15.01.2025) про проведення судового засідання без участі представника.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшла заява (вх.№1182 від 03.02.2025) про заміну сторони її правонаступником.

У судове засідання 04.02.2025 з`явився представник позивача, представники інших учасників справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання відповідачі повідомлені судом за допомогою поштової кореспонденції, третя особа повідомлена судом у підсистемі ЄСІТС Електронний суд.

У судовому засіданні 04.02.2025 розпочато розгляд заяви позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» про заміну позивача його правонаступником (вх.№1182 від 03.02.2025), що обґрунтована укладенням договору купівлі-продажу від 29.11.2024 №2283 спірного у справі нерухомого майна між Товариством з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ», відтак, позивачем заявлено про його заміну на процесуального правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ».

Судом враховано, що до матеріалів справи не подано доказів вищевказаних обставин - копії відповідного договору, а також, зважаючи на диспозитивність господарського судочинства та вимоги статті 14 Господарського процесуального кодексу України - не подано звернення самого правонаступника про його бажання бути позивачем у цій справі, з огляду на те, що господарський суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи.

Згідно з частиною 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Зважаючи на вказане, в порядку частини 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про витребування у позивача договору купівлі-продажу від 29.11.2024 №2283 спірного у справі нерухомого майна, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» та про витребування у заявленого правонаступника позивача письмових пояснень про те, чи підтверджує він укладення договору купівлі-продажу від 29.11.2024 №2283 з Товариством з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» щодо спірного у справі №911/3102/24 нерухомого майна та чи підтримує заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» про заміну позивача у справі №911/3102/24 з Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» на Товариство з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» в порядку процесуального правонаступництва.

Крім того, зважаючи на предмет доказування у справі та ненадання суду відповідних доказів, суд дійшов висновку про витребування, в порядку частини 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, у відповідача-2 копії правовстановлюючого документу, на підставі якого у нього було наявне право приватної власності на спірне нерухоме майно станом на час підписання ним спірного у справі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 03.07.2017.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.02.2025 судом витребувано у відповідача-2 - ОСОБА_1 копію правовстановлюючого документу, на підставі якого у нього було наявне право приватної власності на спірне нерухоме майно станом на час підписання ним спірного у справі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 03.07.2017, витребувано у позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» копію (для долучення до матеріалів справи) та оригінал (для огляду у судовому засіданні) договору купівлі-продажу від 29.11.2024 №2283 спірного у справі нерухомого майна, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ», витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» письмові пояснення про те, чи підтверджує Товариство з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» укладення договору купівлі-продажу від 29.11.2024 №2283 з Товариством з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» щодо спірного у справі №911/3102/24 нерухомого майна та чи підтримує Товариство з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» про заміну позивача у справі №911/3102/24 з Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» на Товариство з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» в порядку процесуального правонаступництва, відкладено підготовче засідання у справі №911/3102/24 на 25.02.2025 о 15:40 та відкладено розгляд заяви позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» про заміну сторони її правонаступником (вх.№1182 від 03.02.2025) на наступне судове засідання.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від заявленого позивачем правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№ 2313/25 від 19.02.2025).

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшло клопотання (вх.№ 2314/25 від 19.02.2025) про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовче засідання 25.02.2025 з`явився представник позивача, представники відповідачів та третьої особи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом; відповідач-1 повідомлявся рекомендованою поштовою кореспонденцією на його адресу місцезнаходження, відповідно до відомостей АТ "Укрпошта" вказана кореспонденція була повернута суду без вручення відповідачу-1 з підстав закінчення встановленого терміну зберігання, тому, відповідно до частини 6 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснив спробу повідомити його телефонограммою, проте, згідно із відповіддю надавача комунікаційних послуг, набраний номер (номер засобу зв`язку) тимчасово не обслуговується; відповідач-2 повідомлявся рекомендованою поштовою кореспонденцією на його адресу місця проживання, відповідно до відомостей АТ "Укрпошта", на час судового засідання, вказана кореспонденція знаходиться у поштовому відділенні з 14.02.2025.

У підготовчому засіданні 25.02.2025 позивачем підтримана заявлена раніше заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» про заміну сторони її правонаступником (вх.№1182 від 03.02.2025).

У підготовчому засіданні 25.02.2025 суд розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» про заміну позивача його правонаступником (вх.№1182 від 03.02.2025), з урахуванням додаткових пояснень у справі (вх.№ 2313/25 від 19.02.2025) заявленого правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» та дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України 1. У разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. 2. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. 3. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Товариством з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» надана для долучення до матеріалів справи належним чином засвідчена копія договору купівлі-продажу від 29.11.2024 №2283 спірного у справі нерухомого майна, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ», що також підтверджене у додаткових поясненнях Товариства з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ», яким також вказано, що ним не заперечується заміна правонаступника.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.11.2024 №2283 спірного у справі нерухомого майна, судом встановлено, що відбулась заміна особи у відносинах щодо яких виник спір - змінився власник спірного у справі майна.

У зв`язку із відповідністю заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» про заміну позивача його правонаступником (вх.№1182 від 03.02.2025), з урахуванням додаткових пояснень у справі (вх.№ 2313/25 від 19.02.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ», вимогам статті 52 Господарського процесуального кодексу України та підписанням її уповноваженим на вчинення таких процесуальних дій від імені позивача представником - адвокатом Шеїн К.О., повноваження якої підтверджені наявним у матеріалах справи ордером на надання правничої допомоги серія ВВ № 1045887 від 03.02.2025, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви.

Відповідно до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

З метою надання сторонам можливості для повної реалізації своїх процесуальних прав та неможливістю вчинення всіх дій, визначених частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.02.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» (вх.№1182/25 від 03.02.2025) про заміну сторони її правонаступником задоволено, замінено позивача у справі №911/3102/24 - Товариство з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ», відкладено підготовче засідання у справі №911/3102/24 на 25.03.2025 о 16:00; повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108, у Господарському суді Київської області (зал судових засідань № 2).

У підготовче засідання 25.03.2025 з`явився представник позивача, представники відповідачів та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином, проте, на час судового засідання, до суду не повернулись повідомлення підприємства поштового зв`язку щодо кореспонденції суду.

З огляду на вказане, з метою отримання доказів належного повідомлення учасників справи про розгляд справи та забезпечення їх процесуальних прав, судом оголошена перерва в судовому засіданні, відповідно до частини 5 статті 183 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.03.2025 повідомлено учасників справи, що підготовче засідання у справі №911/3102/24 відбудеться 22.04.2025 о 14:40, за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108, у Господарському суді Київської області (зал судових засідань №2).

У судове засідання 22.04.2025 з`явилась представник позивача, представники відповідачів та третьої особи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином.

У підготовчому засіданні 22.04.2025 судом, відповідно до пункту 15 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів при розгляді справи по суті, вчинено інші дії, передбачені частиною 2 статті 182 цього Кодексу, відповідно до обставин справи, у суду відсутні підстави для відкладення підготовчого засідання або оголошення у ньому перерви, сторонами не вказано про бажання реалізувати будь-які процесуальні права на цій стадії процесу, не заявлено клопотань про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.04.2025 закрито підготовче провадження у справі №911/3102/24 та призначено справу до розгляду по суті на 27.05.2025 о 15:00.

У судове засідання 27.05.2025 з`явився представник позивача, представники відповідачів та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином, проте, на час судового засідання, до суду не повернулись повідомлення підприємства поштового зв`язку щодо кореспонденції суду.

У судовому засіданні відкрито стадію з`ясування обставини справи та дослідження доказів та оглянуті оригінали документів, які надані представником позивача.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про оголошення перерви у даному судовому засіданні до 01.07.2025 о 14:40, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 01.07.2025 з`явився представник позивача, представники відповідачів та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином, на час судового засідання, до суду повернулись повідомлення підприємства поштового зв`язку щодо кореспонденції суду.

Стосовно повідомлення про розгляд справи відповідача-1 - Приватного підприємства «Магнолія Груп», поштова кореспонденція суду на адресу якого повернута підприємством поштового зв`язку без вручення за закінченням терміну зберігання, судом враховано, що копії ухвал суду направлялись йому рекомендованими листами з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження товариства за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з чим, судом взята до уваги усталена практика Верховного Суду з цього питання, зокрема, Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Стосовно повідомлення про розгляд справи відповідача-2 - ОСОБА_1 , судом враховано, що копії ухвал суду, які направлялись йому рекомендованими листами з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу, вказану у позовній заяві, періодично отримувались представником відповідача-2 за довіреністю, відтак, відповідач-2 повідомлений про розгляд цієї справи судом та встановлені йому судом процесуальні строки на подання відзиву та заперечень на відзив.

При цьому, судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, судова практика якого згідно із статтею 11 Господарського процесуального кодексу України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", використовується судом як джерело права, зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та справа "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003), відтак, відповідач-2 мав вживати заходів, щоб дізнатись про хід розгляду цієї справи.

Враховуючи вищенаведене, можна дійти висновку що суд здійснив усі заходи для належного повідомлення відповідачів про розгляд справи, отже, відповідачі не можуть вважатись позбавленими права на змагальність сторін, що є одним із основних принципів господарського судочинства, що закріплені у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 01.07.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

За результатами дослідження матеріалів справи, всебічного і повного з`ясування всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об`єктивної оцінки доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

Баришівським районним судом Київської області у справі № 355/334/17 (провадження № 2/355/248/17) постановлено ухвалу від 07.04.2017 про затвердження мирової угоди, відповідно до якої суд постановив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 2000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на нежитлову будівлю (насосну станцію) з обслуговуючими спорудами резервуарами-накопичувачами, що складається з насосної станції (літ. А) площею 69,80 кв.м, нежитлової будівлі (літ. Б) площею 53,3 кв.м, трансформатора (літ. В), резервуара-накопичувача (літ. Г, Д, Є), огорожі (цифра 1), що розташована по АДРЕСА_3 .

Після постановлення вищезазначеної ухвали суду відповідач-2 звернувся до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності.

19.04.2017 за відповідачем-2 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю (насосну станцію) з обслуговуючими спорудами, резервуарами-накопичувачами, що складається з насосної станції (літ. А) площею 69,80 кв.м, нежитлової будівлі (літ. Б) площею 53,3 кв.м, трансформатора (літ. В), резервуара-накопичувача (літ. Г, Д, Є), огорожі (цифра 1), що розташовані по АДРЕСА_3 .

29.06.2017 державним реєстратором Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області здійснено державну реєстрацію юридичної особи Приватного підприємства «Магнолія Груп», одним із засновників якої є також відповідач-2 - ОСОБА_1 .

В якості внеску до статутного капіталу відповідач-2 передав відповідачу-1 - Приватному підприємству «Магнолія Груп» право власності на нежитлову будівлю (насосну станцію) з обслуговуючими спорудами, резервуарами-накопичувачами, що складається з насосної станції (літ. А) площею 69,80 кв.м, нежитлової будівлі (літ. Б) площею 53,3 кв.м, трансформатора (літ. В), резервуара-накопичувача (літ. Г, Д, Є), огорожі (цифра 1), що розташовані по АДРЕСА_3 .

Передача об`єктів нерухомого майна до статутного капіталу відповідача-1 здійснена на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 03.07.2017, на підставі вказаного акту приймання-передачі 05.07.2017 приватний нотаріус Баришівського районного нотаріального округу Київської області Позднякова Надія Миколаївна здійснила державну реєстрацію права власності на насосну станцію за відповідачем-1.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 03.04.2018 у справі №355/334/17 скасовано ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 07.04.2017, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 14.05.2019 у справі № 355/334/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «УІФК-Агро», Приватне підприємство «Магнолія груп», про визнання права власності на майно - залишено без розгляду.

2. Аргументи позивача

Позивач зазначає, що він є власником комплексу будівель і споруд загальною площею 365,5 кв. м, який знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Коржі, вул. Промислова, 40/10 та який складається з: адмінприміщення лабораторії загальною площею 16,6 кв.м; відстійника накопичувача загальною площею 18,1 кв.м; відстійника накопичувача; каналізаційно-насосної станції загальною площею 99 кв.м; каналізаційно-насосної станції загальною площею 50 кв.м; каналізаційно-насосної станції загальною площею 67,7 кв.м; повітряної станції загальною площею 74,9 кв.м; трансформаторної підстанції загальною площею 67,7 кв.м; хлораторної загальною площею 39,2 кв.м; резервуару активного муду; пруду-накопичувача; пруду-накопичувача.

Об`єкт нерухомості, який належить позивачу, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :07:032:0116 загальною площею 35,1629 га, цільове призначення для ведення підсобного сільського господарства.

На думку позивача, в результаті протиправних дій, вчинених відповідачами, Приватне підприємство «Магнолія Груп» набуло право власності на частину майна, яка належить позивачу, і отримало право оренди земельної ділянки, на якій знаходиться об?єкт нерухомості позивача, чим унеможливило набуття відповідного права позивачем, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

3. Аргументи відповідачів

Відповідачі своїх аргументів та заяв по суті справи не надали.

Судом вчинені всі належні дії для своєчасного повідомлення відповідачів про розгляд даної справи: копії ухвал Господарського суду Київської області від 20.12.2024, від 04.02.2024, від 25.02.2025, від 27.03.2025, від 24.04.2025, від 30.05.2025 направлялись відповідачам рекомендованими листами з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адреси, вказані у позовній заяві.

Стосовно повідомлення про розгляд справи відповідача-1 - Приватного підприємства «Магнолія Груп», поштова кореспонденція суду на адресу якого повернута підприємством поштового зв`язку без вручення за закінченням терміну зберігання, судом враховано, що копії ухвал суду направлялись йому рекомендованими листами з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження товариства за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з чим, судом взята до уваги усталена практика Верховного Суду з цього питання, зокрема, Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Стосовно повідомлення про розгляд справи відповідача-2 - ОСОБА_1 , судом враховано, що копії ухвал суду, які направлялись йому рекомендованими листами з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу, вказану у позовній заяві, періодично отримувались представником відповідача-2 за довіреністю, відтак, відповідач-2 повідомлений про розгляд цієї справи судом та встановлені йому судом процесуальні строки на подання відзиву та заперечень на відзив.

При цьому, судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, судова практика якого згідно із статтею 11 Господарського процесуального кодексу України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", використовується судом як джерело права, зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та справа "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003), відтак, відповідач-2 мав вживати заходів, щоб дізнатись про хід розгляду цієї справи.

Враховуючи вищенаведене, можна дійти висновку що суд здійснив усі заходи для належного повідомлення відповідачів про розгляд справи, отже, відповідачі не можуть вважатись позбавленими права на змагальність сторін, що є одним із основних принципів господарського судочинства, що закріплені у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із ненаданням відповідачами відзивів у встановлений судом строк, без зазначення причин, щоб суд зміг оцінити їх поважність, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17 (провадження №12-234гс18), а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15, від 05.06.2024 у справі №909/142/23.

У свою чергу, підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що розміщене за адресою: Київська область, с. Коржі, вул. Промислова, 40/11, за відповідачем-2 була ухвала Баришівського районного суду Київської області від 07.04.2017 у справі №355/334/17, яка скасована постановою Апеляційного суду Київської області від 03.04.2018 .

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Аналогічна правова позиція наведена в усталеній практиці Верховного Суду, зокрема, у постанові від 06.11.2019 у справі № 643/9788/13-ц.

Статтею 346 Цивільного кодексу України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Отже, скасоване судове рішення про визнання права власності за відповідачем-2 на спірний об`єкт нерухомого не породило жодних правових наслідків, зокрема, права власності відповідача-2 на це майно.

З огляду на правову конструкцію такого способу захисту права як визнання права власності на майно, що застосований відповідачем-2 у справі №355/334/17, судом враховано, що такі позови можуть бути заявлені власниками спірного майна до осіб, які таке право власності позивача не визнають або оспорюють, відтак, станом на час звернення до суду з позовом у справі №355/334/17, у відповідача-2 мало б бути наявним право власності на спірне майно, проте, до матеріалів цієї справи відповідач-2 жодних доказів наявності такого права не подав, при цьому, позивачем наявність такого права заперечується.

Згідно з частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

З огляду на вказане, судом ухвалою від 04.02.2025 витребувано у відповідача 2 - ОСОБА_1 копію правовстановлюючого документу, на підставі якого у нього було наявне право приватної власності на спірне нерухоме майно станом на час підписання ним спірного у справі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 03.07.2017.

Відповідно до наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія цієї ухвали суду вручена представнику ОСОБА_1 за довіреністю 26.02.2025, проте, жодної відповіді на ухвалу суду відповідачем-2 не надано.

Зважаючи на вимоги частини 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України та ненадання суду доказів наявності у відповідача-2 права власності на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання встановленою обставини відсутності у ОСОБА_1 права власності на спірне у справі нерухоме майно.

Оскільки відповідачем-2 спірні об`єкти нерухомого майна передані до статутного капіталу відповідача-1, для відновлення прав та законних інтересів позивача позивачем заявлена позовна вимога про визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 03.07.2017.

Згідно з частинами 1-4 статті 202 Цивільного кодексу України, правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме: на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зі спірного акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 03.07.2017 вбачається, що співзасновник Приватного підприємства «Магнолія груп» Гарастей ОСОБА_3 передав, а Приватне підприємство «Магнолія груп», в особі директора ОСОБА_4 , прийняло в якості внеску засновника належне ОСОБА_1 на праві власності нерухоме майно, розташоване за адресою: Київська область, Баришівський район, село Коржі, вулиця Промислова, будинок 40/11, що включає нежитлову будівлю (насосну станцію) з обслуговуючими спорудами резервуарами-накопичувачами в кількості трьох одиниць, нежитлової будівлі, трасформатора та огорожі.

Відповідно до пункту 48 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції, чинній на момент складання Акту) для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) подаються:

1) документ, що посвідчує право власності особи на майно, що передається у власність юридичної особи (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна.

Справжність підписів на акті приймання-передачі майна або іншому документі, що підтверджує факт передачі такого майна, засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат».

Отже, акт приймання-передачі майна до статутного капіталу є правочином, який, у свою чергу, підтверджує волевиявлення сторін, а також має юридичні наслідки факт набуття та припинення права власності на нерухоме майно, а також є підставою для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок до статутного капіталу відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

З урахуванням вказаного, оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України), в цьому випадку, є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.02.2020 у справі №915/1299/18, від 22.12.2021 у справі №917/1970/20.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ухвала Баришівського районного суду Київської області у справі № 355/334/17 (провадження № 2/355/248/17) від 07.04.2017, якою, зокрема, за ОСОБА_1 визнано право власності на спірне нерухоме майно, скасована, відтак, вона не породжує жодних правових наслідків з моменту її ухвалення, а інших правовстановлюючих документів на це майно відповідачем-2 суду не надано, матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 був власником спірного майна, у тому числі, і на момент укладення Акту приймання-передачі майна від 03.07.2017, відтак, не мав правових підстав для його передачі до статутного капіталу Приватного підприємства «Магнолія груп».

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачений вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора.

Рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт.

У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в даному випадку, оскільки за чинним Цивільним кодексом України право власності виникає з моменту його реєстрації (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/1).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.04.2017 Баришівським районним судом Київської області постановлено ухвалу про затвердження мирової угоди, відповідно до якої суд постановив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю (насосну станцію) з обслуговуючими спорудами резервуарами-накопичувачами, що складається з насосної станції (літ. А) площею 69,80 кв.м, нежитлової будівлі (літ. Б) площею 53,3 кв.м, трансформатора (літ. В), резервуара-накопичувача (літ. Г, Д, Є), огорожі (цифра 1), що розташована по АДРЕСА_3 .

Після постановлення вищезазначеної ухвали суду відповідач-2 звернувся до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності.

19.04.2017 за відповідачем-2 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю (насосну станцію) з обслуговуючими спорудами, резервуарами-накопичувачами, що складається з насосної станції (літ. А) площею 69,80 кв.м, нежитлової будівлі (літ. Б) площею 53,3 кв.м, трансформатора (літ. В), резервуара-накопичувача (літ. Г, Д, Є), огорожі (цифра 1), що розташовані по АДРЕСА_3 .

29.06.2017 державним реєстратором Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області проведено державну реєстрацію юридичної особи Приватного підприємства «Магнолія Груп», співзасновником якої є також Гарастей Валерій Яношевич.

В якості внеску до статутного капіталу відповідач-2 передав відповідачу-1 право власності на нежитлову будівлю (насосну станцію) з обслуговуючими спорудами, резервуарами-накопичувачами, що складається з насосної станції (літ. А) площею 69,80 кв.м, нежитлової будівлі (літ. Б) площею 53,3 кв.м, трансформатора (літ. В), резервуара-накопичувача (літ. Г, Д, Є), огорожі (цифра 1), що розташовані по АДРЕСА_3 .

Передача об`єктів нерухомого майна до статутного капіталу відповідача-1 була здійснена на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу, складеного 03.07.2017. На підставі вказаного акту приймання-передачі 05.07.2017 приватний нотаріус Баришівського районного нотаріального округу Київської області Позднякова Надія Миколаївна здійснила державну реєстрацію права власності на насосну станцію за відповідачем-1.

У серпні 2017 року відповідачі звернулись до державного реєстратора для уточнення адреси нежитлової будівлі (насосної станції) та надали довідку Коржівської сільської ради №72 від 14.10.2015 про присвоєння спірному майну, як такому, що належить Гарастею Валерію Яношевичу, поштової адреси: АДРЕСА_2 , тобто адреси, за якою знаходяться об?єкти нерухомого майна позивача.

Відтак, відповідачі у 2017 році надали державному реєстратору довідку, яка датована 14.10.2015, про те, що нерухомому майну - нежитлова будівля (насосна станція), як такому, що належить Гарастею Валерію Яношевичу, присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_2 , проте, за вищевикладених обставин, набуття відповідачем-2 права власності на спірний об`єкт за матеріалами цієї справи підтверджується лише з 07 квітня 2017 року - зі скасованої, на даний час, ухвали Баришівського районного суду Київської області від 07.04.2017.

17 серпня 2017 року, на підставі вищевказаної довідки Коржівської сільської ради №72 від 14.10.2015, державним реєстратором проведено зміну поштової адреси насосної станції, внаслідок чого за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач-1 став власником насосної станції, розташованої за адресою: Баришівський район, с. Коржі, вул. Промислова, 40/10.

Також відповідач-1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Київській області з метою отримання на позаконкурентних засадах як власник об`єктів нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій знаходяться об`єкти нерухомого майна позивача, площею 35,1629 га з кадастровим номером :07:032:0116, строком на 7 років.

Наказом Головного управління Держгеокасдастру у Київській області від 07.12.2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та надано відповідачу-1 вищезазначену земельну ділянку в оренду на 7 років.

На виконання вказаного наказу Головного управління Держгеокасдастру у Київській області від 07.12.2017, між відповідачем-1 та ГУ Держгеокадастру у Київській області 11.01.2018 укладено договір оренди земельної ділянки та зареєстровано відповідне право оренди в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 403716778.

Такі дії відповідача-1 призвели до унеможливлення отримання відповідного права оренди земельної ділянки позивачем, який є власником об`єктів нерухомого майна, розташованих на цій земельній ділянці.

Товариство з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО», правонаступником якого є позивач, не погоджуючись з ухвалою суду, якою затверджено мирову угоду, звернулось до Апеляційного суду Київською області з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 07.04.2017 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вищезазначена апеляційна скарга задоволена постановою Апеляційного суду Київської області від 03.04.2018 у справі №355/334/17. Цією постановою скасовано ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 07.04.2017 та направлено справу для продовження розгляду. Під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, затверджуючи мирову угоду між сторонами та визнаючи право власності за позивачем на певне майно, не перевірив, чи зареєстроване спірне майно в передбаченому законом порядку.

Окрім того, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції залишив поза увагою та не надав оцінку наявності свідоцтва про право на спадщину за законом, та не з`ясував, чи сам по собі правовстановлюючий документ не є достатнім підтвердженням права власності ОСОБА_1 на спірне майно та чи не буде задоволення позову про визнання права власності (або визнання мирової угоди з такими ж умовами) надмірним та безпідставним.

З метою перевірки інформації, яка була зазначена відповідачем-2 в якості підстави звернення до Баришвського районного суду Київської області, а саме: реєстрації відповідачем-2 права власності на спірні об`єкти нерухомого майна на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, Товариством з обмеженою відповідальністю «УІФК-АГРО», правонаступником якого є позивач, було здійснено ряд запитів, відповіді на які долучені до матеріалів справи, з яких встановлено таке.

Відповіддю Баришівського бюро технічної інвентаризації від 17.10.2018 №463 повідомлено, що за відомостями Баришівсього БТІ запис №117 в книзі №1 від 21.11.2000 про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 - відсутній.

З відповіді Баришівського БТІ від 31.10.2018 №483 вбачається, що ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю (насосну станцію) з обслуговуючими спорудами резервуарами-накопичувачами по АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Брянківського міського нотаріального округу Гресь Т.Д. 25.12.2012, до Баришівського бюро технічної інвентаризації не звертався.

За відомостями Баришівського БТІ, станом на 31.12.2012, право власності на нежитлову будівлю (насосну станцію) з обслуговуючими спорудами резервуарами-накопичувачами по АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Брянківського міського нотаріального округу Гресь Т.Д. 25.12.2012 - не реєструвалось.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 14.05.2019 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «УІФК-Агро», Приватне підприємство «Магнолія груп», про визнання права власності на майно - залишено без розгляду.

Враховуючи те, що ухвала Баришівського районного суду Київської області від 07.04.2017 скасована, вона не породжує жодних правових наслідків з моменту її ухвалення, відтак, у матеріалах справи відсутні жодні докази та відповідачем-2 не доведено суду у цій справі того, що ОСОБА_1 є власником спірного майна, у тому числі, і на момент укладення Акту приймання-передачі майна від 03.07.2017, отже, не мав правових підстав для його передачі до статутного капіталу Приватного підприємства «Магнолія груп».

При цьому, суд наголошує, що як вказано вище у рішенні, ухвалою Господарського суду Київської області від 04.02.2025 у цій справі судом витребувано у відповідача-2 - ОСОБА_1 копію правовстановлюючого документу, на підставі якого у нього було наявне право приватної власності на спірне нерухоме майно станом на час підписання ним спірного у справі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 03.07.2017.

Копію вказаної ухвали Господарського суду Київської області від 04.02.2025 у цій справі, яка судом направлялась відповідачу-2 засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта", отримано відповідачем-2 - ОСОБА_1 26.02.2025, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 367, яке повернуто суду після вручення адресату АТ "Укрпошта".

Жодної відповіді, у тому числі витребуваних судом доказів права власності відповідача-2 на спірне нерухоме майно, відповідачем-2 суду не надано.

Усе вищезазначене є підставою для визнання Акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Приватного підприємства «Магнолія груп» від 03.07.2017 недійсним.

Стосовно позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності Приватного підприємства «Магнолія груп» на цілісний майновий комплекс суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно може бути розцінена судом як належний спосіб захисту порушеного права за наявності одночасно двох умов: 1) якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб; 2) якщо чинна на момент подання позовної заяви редакція статті 26 Закону № 1952-IV передбачає, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі, зокрема, судового рішення, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону у відповідній редакції) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.03.2025 у справі № 924/580/13 (924/384/23).

Майно, що передане ОСОБА_1 до статутного капіталу Приватного підприємства «Магнолія Груп» на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 03.07.2017, позовна вимога про визнання недійсним якого заявлена у цій справі, третім особам відчужене не було, чинне нині положення абзацу третього чистини третьої статті 26 Закону № 1952-IV також містить пряму вказівку на те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі судового рішення, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Таким чином, позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно є належним способом захисту та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та встановлені обставини спірних правовідносин сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

5. Розподіл судових витрат

Згідно з частинами 1-3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить: з 1 січня 2024 року - 3028,00 грн.

З огляду на заявлені позовні вимоги, розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання до суду цього позову, складає 4844,80 грн, з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8 (оскільки позов подано через підсистему ЄСІТС «Електронний суд»).

На підставі платіжної інструкції №7921 від 15.11.2024 за подання позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 6056,00 грн, тобто, у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно із статтею 129 Господарського процесуально кодексу України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 4844,80 грн покладається на відповідачів порівну, інша частина судового збору в розмірі 1211,20 грн може бути повернута позивачу за наявності відповідного клопотання в порядку пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. №4063/24 від 18.11.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» до Приватного підприємства «Магнолія Груп» та ОСОБА_1 про визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу та скасування запису про право власності задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Приватного підприємства «Магнолія груп» від 03 липня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Магнолія груп», посвідчений 04 липня 2017 року приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Київської області Поздняковою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №868.

3. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області Бриковим Олександром Сергійовичем, від 26.10.2018, індексний номер: 43696816, щодо державної реєстрації права власності Приватного підприємства «Магнолія груп» на цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 202, номер відомостей про речове право: 28558714).

4. Стягнути з Приватного підприємства «Магнолія Груп» (61166, місто Харків, проспект Науки, будинок 40, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» (07544, Київська область, Броварський район, село Коржі, вулиця Промислова, будинок 40/1, ) 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) витрат зі сплати судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РСП РІАЛ ІСТЕЙТ» (07544, Київська область, Броварський район, село Коржі, вулиця Промислова, будинок 40/1, ) 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) витрат зі сплати судового збору.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 19.09.2025.

Суддя С.О. Саванчук