ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. Справа№ 910/2464/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025

у справі № 910/2464/25 (суддя О.А. Грєхова)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна»

про стягнення грошових коштів за скид стічних вод без умов на скид стічних вод в розмірі 141 631,20 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» (далі - відповідач) про стягнення 141 631,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва № 1879, затверджених розпорядженням від 12.10.2011 Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Правила №1879), здійснював скид стічних вод без отримання Умов на скид стічних вод. З огляду на викладене, позивач здійснив нарахування за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод у чотирикратному розмірі тарифу у період з 04.10.2022 по 27.09.2023, оскільки однократний розмір тарифу вже було нараховано при проведенні основних нарахувань за надані послуги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі №910/2464/25 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» плату за скид стічних вод без умов на скид стічних вод у розмірі 141 631,20 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт скиду стічних вод відповідачем без отримання Умов на скид за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 26 у період з 04.10.2022 по 27.09.2023, у зв`язку з чим у останнього виник обов`язок зі сплати на користь позивача плати за такий скид.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 26.04.200 №403/6691 та Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у систему каналізації населених пунктів, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 26.04.200 №403/6690, не передбачено обов`язку споживача (відповідача) отримувати окремий документ - Умови на скид стічних вод у систему каналізації, а також не передбачено відповідальності у п`ятикратному розмірі тарифу за скид стічних вод у систему каналізації без отримання (продовження) вказаних умов.

Відтак, на переконання скаржника, у нього відсутній обов`язок кожного року отримувати або продовжувати Умови на скид, і як наслідок, відсутні підстави для відповідальності за скид стічних вод у систему каналізації без отримання (продовження) таких умов.

В діях позивача наявна суперечлива поведінка, яка проявляється в тому, що на офіційному вебсайті позивача в розділі «Новини» було опубліковано інформацію про те, що дія Умов на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва, термін яких закінчився у 2022 році, будуть автоматично продовжені на період дії воєнного стану в Україні та місяць після його закінчення. Однак, не зважаючи на це, після закінчення строку дії Умов на скид - 03.10.2022, до відповідача застосована відповідальність у п`ятикратному розмірі тарифу за скид стічних вод у систему каналізації без отримання (продовження) Умов на скид.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/2464/25 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

02.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/2464/25. Розгляд вказаної апеляційної скарги ухвалено здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження. Приватному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 26 червня 2025 року. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2464/25.

12.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/2464/25.

16.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України справи №422/60/94-рп/к.24 за ознаками вчинення виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) порушення конкурентного законодавства, передбаченого статтею 17 та пунктом 7 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді легітимації порушення Компанією, законодавства про захист економічної конкуренції на ринку послуг з водовідведення (приймання стічних вод) в межах м. Києва.

Також 16.06.2025 представником відповідача подано заяву про розподіл судових витрат, у якій останній просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

24.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач зазначив, що розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 №1879, яким затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва не скасовано рішенням Київської міської ради, а також не визнано в судовому порядку нечинними, відтак вказані Правила є обов`язковими для абонентів.

Крім того, згідно із умовами договору №15079/5-01, укладеного між позивачем та відповідачем, останній взяв на себе зобов`язання дотримуватися Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва.

Позивач, у відзиві на апеляційну скаргу, заперечував щодо зупинення провадження у даній справі, оскільки Господарським процесуальним кодексом України не передбачено зупинення провадження у справі до розгляду органами Антимонопольного комітету України порушених ними справ відносно суб`єктів господарювання. Крім того, відповідач не зазначив обставини, які будуть встановлені при розгляді антимонопольної справи і як ці обставини вплинуть на вирішення даної справи.

Також позивач заперечував щодо заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

25.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що уповноваженим органом Антимонопольного комітету України встановлено невідповідність Правил №1879 вимогам законодавства.

30.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення, у яких останній зазначив, що Правила №1879 станом на дату розгляду справи не визнані нечинними та не скасовані рішенням Київської міської ради.

07.07.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення,

Згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши клопотання апелянта про зупинення провадження у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Апелянт просить зупинити провадження у даній справі до розгляду Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України справи №422/60/94-рп/к.24.

Обґрунтовуючи клопотання, відповідач зазначає, що рішення за результатом розгляду справи №422/60/94-рп/к.24 вплине на вирішення даної справи, оскільки Антимонопольним комітетом України буде вирішено питання щодо вчинення виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) порушення, передбаченого статтею 17 та пунктом 7 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді легітимації порушення Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» законодавства про захист економічної конкуренції на ринку послуг з водовідведення (приймання стічних вод) в межах міста Києва, де розташовані каналізаційні мережі, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» та використовуються (експлуатуються) ним для надання таких послуг своїм абонентам (споживачам).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Виходячи зі змісту вказаної норми, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з`ясувати, як справа, що розглядається даним судом, є пов`язаною із справою, що розглядається іншим судом.

Відтак, статтею 227 ГПК України передбачено зупинення провадження у справі до розгляду справи саме судом в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, а не будь-яким іншим органом, установою чи організацією.

Колегія суддів зазначає, що визнання Антимонопольним комітетом України дій позивача, які полягають у розробленні та застосуванні Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуги з централізованого водовідведення (приймання стічних вод) у період з 12.10.2011 по 24.06.2025, а також визнання дій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) порушенням конкурентного законодавства, передбаченого статтею 17 та пунктом 7 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді легітимації порушення Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке полягає у затвердженні розпорядженням від 12.10.2011 №1879 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, не скасовує дію Правил №1879.

Отже підстави для зупинення провадження у справі не має.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 17 березня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Леруа мерлен Україна» (далі - абонент) укладено Договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі № 15079/5-01 (далі - Договір) за умовами якого, постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресами об`єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення (яка є невід`ємною частиною цього Договору) та на підставі пред`явлених абонентом умов (дозволу) на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва (далі - умови), а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього Договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 за № 37, зареєстрованими в Міністерстві юстиції 26.04.2002 за № 403/6691 (далі - Правила приймання), Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 12.10.2011 за № 1879, зареєстрованими в Головному управлінні юстиції у м. Києві 17.10.2011 за № 44/903 (далі - Міські правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим Договором.

Відповідно до п. 1.3 Договору обсяг води, що підлягає постачанню та прийняттю в систему централізованого водовідведення, надається споживачем у вигляді нормативного розрахунку (погодинного, добового, помісячного, річного обсягу постачання послуг), який узгоджується з постачальником і є невід`ємною частиною договору. Обсяг поставки води підлягає узгодженню з постачальником кожного наступного року з моменту укладення договору. Загальний обсяг поставлених за цим договором послуг визначається загальною кількістю наданих споживачу протягом дії договору кубічних метрів води та прийнятих у міську каналізацію стічних вод.

Згідно з п. 1.4. Договору постачальник забезпечує якість питної води відповідно до ДСанПіН 2.2.4-171-10.

Відповідно до п. 1.5 Договору абонент забезпечує наявність та своєчасне подовження Умов на скид стічних вод згідно із вимогами чинного законодавства, а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин. Для житлового фонду, в якому немає підприємств-орендарів, які скидають стічні води технологічного походження, Умови на скид стічних вод не потрібні.

Пунктами 2.1.1 та 2.1.4 Договору узгоджено, що облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показами засобу обліку, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об`єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показів всіх засобів обліку, зареєстрованих за абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показами засобів обліку. В разі технічної неможливості встановлення засобу обліку, кількість поставленої для поливу води може визначатися за узгодженим з постачальником розрахунком на підставі наданих абонентом офіційних документів, якими визначена площа поливу.

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показами засобів обліку стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показами засобів обліку води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до Правил користування.

Відповідно до п. 3.2.4 Договору постачальник має право в будь-який час проводити обстеження водопровідних та каналізаційних систем абонента, приладів, пристроїв та цілісності пломб на них, перевіряти дотримання абонентом вимог, передбачених п. 1.5 цього Договору, контролювати раціональне водоспоживання тощо, а також складати акти за результатами цих обстежень.

Згідно з п. 3.3.11 Договору абонент зобов`язується своєчасно подовжувати у встановленому порядку Умови на скидання стічних вод у каналізаційну мережу постачальнику, утримувати в належному технічному та санітарному стані мережі та обладнання.

Пунктом 4.5 Договору узгоджено, що за скид в міську каналізаційну мережу стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин абонент сплачує додатково плату, передбачену чинним законодавством.

Відповідно до п. 4.10 Договору в разі порушення абонентом п. п. 1.1, 1.5. цього договору, плата за скид стічних вод без чинних Умов (дозволів) нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Цей Договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення. Відносини до укладення нового Договору регулюються даним Договором (п. 7.1 Договору).

Згідно з дислокацією об`єктів житлового/нежитлового фонду, яка є невід`ємною частиною Договору на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднанні мережі №15079/5-01 від 17.03.2016, сторонами погоджено адресу об`єкту споживання: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 26.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було надано відповідачу Умови на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва, реєстраційний №2736 від 30.09.2020 строком дії до 03.10.2021, які продовжено за реєстраційним № 2816 від 29.09.2021 до 03.10.2022 (а.с. 121).

У подальшому Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» Умови на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва за реєстраційним №2902/23/24 від 19.10.2023 строком дії до 29.09.2024 (а.с. 131).

Як зазначає позивач, в порушення Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва № 1879, затверджених розпорядженням від 12.10.2011 Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відповідач здійснює скид стічних вод без отримання Умов на скид стічних вод.

Після виявлення факту порушення Правил № 1879 працівниками Департаменту екологічного нагляду ПрАТ «Акціонерне компанія «Київводоканал» було складено розрахунок №15/ВУ-7/779-10-2023 від 25.10.2023, яким відповідачу нарахована плата за водовідведення в розмірі 141 631,20 грн за загальний період з 04.10.2022 по 27.09.2023.

На підтвердження обсягів скинутих відповідачем стічних вод без діючих Умов на скид стічних вод по об`єкту, позивачем надано розрахунки (основні нарахування, перерахунки) обсягів спожитих послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та додаткових послуг на об`єктах споживача за період з 04.10.2022 по 27.09.2023.

07.11.2023 позивачем направлено на адресу відповідача лист-попередження від 25.10.2023, в якому зазначено про порушення абонентом п. 3.3 глави 3 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879, що згідно з п. 7.10 глави 7 цих Правил є підставою для сплати п`ятикратного розміру тарифу за послуги водовідведення. У листі позивачем запропоновано в 10-денний термін з дня отримання листа-попередження здійснити оплату в розмірі 141 631,20 грн згідно з розрахунком № 15/ВУ-Ф-7/779-10-2023 від 25.10.2023 (без діючих Умов на скид).

Зазначений лист отримано відповідачем 14.11.2023, що підтверджується матеріалами справи.

Звертаючись із позовом до суду, позивач зазначив, що відповідачем плату за скид стічних вод без Умов не сплачено, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача 141 631,20 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи як окремо так і в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Права та обов`язки сторін у даній справі, виникли на підставі договору №15079/5-01 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 17.03.2016, який за своєю правовою природою є господарським договором надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вже зазначалося вище у постанові, п. 3.3.11 Договору відповідач взяв на себе зобов`язання подовжувати своєчасно Умови на скидання стічних вод у каналізаційну мережу постачальнику, утримувати в належному технічному та санітарному стані мережі та обладнання, втім, даного зобов`язання недотримався, Умови не продовжив та вдався до скиду стічних вод, чим допустив порушення Правил №1879.

Порядок користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила), які обов`язковими для всіх споживачів, які отримують послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - споживач), та суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність у сфері централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення та мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, і з якими суб`єктом господарювання укладено договір на отримання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення), замовників послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 5 розділу ІІ Правил №190 визначено, що приймання стічних вод від споживачів до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01 грудня 2017 року № 316, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15 січня 2018 року за № 56/31508 (далі - Правила приймання стічних вод), та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01 грудня 2017 року № 316, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15 січня 2018 року за № 56/31509, а також місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту, які затверджуються органом місцевого самоврядування в установленому порядку.

Відповідно до статей 30, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; статей 1, 2, 35, 38, 39, 42, 44, 70, 95, 99, 110, 111 Водного кодексу України (із змінами і доповненнями); статей 1 - 3, 5, 16, 19, 24, 31 - 35, 39 - 41, 47, 51, 68 - 70 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (із змінами і доповненнями); Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 403/6691; Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 402/6690; пунктів 1.2, 1.4, 2.3, розділів 3 - 5, 11 - 15 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627, та з метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод, в межах функцій органу місцевого самоврядування, виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 № 1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила № 1879), які встановлюють, зокрема, вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Пунктом 1.2 Правил №1879 передбачено, що вказані правила поширюються на організації, установи, підприємства усіх форм власності та фізичних осіб - підприємців, що скидають всі види стічних вод у міську систему каналізації (крім балансоутримувачів житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження, або у яких немає орендарів чи інших суб`єктів, що скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження).

Згідно з пунктом 1.5 Правил №1879 останні встановлюють вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

За змістом пунктів 2.1, 2.2 Правил №1879 водоканал зобов`язаний здійснювати контроль за якістю стічних вод, що надходять від абонента в систему каналізації м. Києва, а також режимом та обсягом скидання. Водоканал має право надавати абонентам Умови на скид згідно з цими правилами.

Згідно з пунктом 2.4 Правил № 1879 абоненти зобов`язані, зокрема, отримати Умови на скид та укласти договір з водоканалом відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

У відповідності до положень пункту 3.3 Правил № 1879 абоненти зобов`язані отримати у водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2. Умови на скид видаються на один рік.

Абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії Абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності (пункт 8.1 Правил № 1879).

Згідно пункту 8.6 Правил №1879 при порушенні цих Правил та Правил користування водоканал має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення у разі: а) відсутності у абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії; б) відмови або затримання з боку абонента укладання з водоканалом договору на послуги водопостачання та водовідведення (при відсутності технічної можливості відключення від міської мережі та після письмового попередження абонента); в) затримки з оформленням перепустки представнику контролюючих служб на територію абонента або неможливості відібрати пробу стічних вод у визначеному КК абонента протягом 30 і більше хвилин з моменту прибуття для виконання службових обов`язків); г) відмови абонента виділити представника для відбору проби; д) відмови абонента від виконання пункту 8.9 цих Правил.

Відповідно до пункту 7.10 Правил №1879 при виявленні факту порушення вимог Правил абоненти сплачують у п`ятикратному розмірі тарифу за послуги водовідведення у випадках, визначених у абзацах 3-8 пункту 8.6 розділу 8 цих Правил.

Судом першої інстанції встановлено відсутність у матеріалах справи доказів отримання відповідачем Умов на скид за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 26 в період із 04.10.2022 по 27.09.2023 у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем доведено недотримання відповідачем вимог нормативних документів у сфері водовідведення щодо отримання Умов на скид, зокрема, Правил №1879.

Відповідно до частини 1 статті 217 Господарського кодексу України, чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - ГК України), у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 219 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 235 ГК України встановлено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватись оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Пункт 8.1 Правил № 1879 передбачає відповідальність абонента за скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Перевіривши розрахунок плати за скид без одержання Умов у розмірі 141 631,20 грн, апеляційним господарським судом встановлено, що він виконаний за формулою: Пс (плата за скид) = V (обсяг скинутих відповідачем стічних вод) х Т (тариф, встановлений на послуги водовідведення) х 4 (коефіцієнт кратності), що відповідає Правилам №1879, оскільки, крім суми за розрахунком, відповідач зобов`язаний сплатити вартість і самих послуг водовідведення за спірний період, що разом становить п`ятикратний розмір тарифу. Розрахунок є арифметично та методологічно правильним.

Доказів сплати всієї нарахованої суми, у тому числі в процесі розгляду справи, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що станом на час прийняття судом рішення заборгованість відповідача перед позивачем становила 141 631,20 грн, а тому є правильним висновок місцевого господарського суду, про обґрунтованість і доведеність позовних вимог про стягнення з відповідача вказаних грошових коштів за скид стічних вод без Умов на скид.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на оголошення позивача від 07.04.2022, як на підставу для непоновлення терміну Умов на скид стічних вод за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 26.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту наведеного оголошення вбачається, що інформація, викладена в ньому адресована тим абонентам, у яких закінчився термін дії Умов на скид стічних вод, тобто вказане оголошення стосувалося виключно абонентів, у яких уже закінчився строк дії Умов на скид стічних вод.

Натомість, із матеріалів справи вбачається, що у період розміщення оголошення на сайті (в період віднесення території міста Києва до тих, на яких ведуться бойові дії або які є тимчасово окупованими) у відповідача були діючі Умови на скид за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 26.

Згідно пояснень позивача, наданих у відзиві на апеляційну скаргу, розміщення вказаного оголошення було зумовлено тим, що у період перебування частини території Київської області під тимчасовою окупацією та ведення бойових дій на ній та безпосередньо у місті Києві, у споживачів, у яких в цей період закінчувався строк дії умов на скид, об`єктивно не було можливості продовжити строк дії таких умов.

Наказом від 25.04.2022 № 75 Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України затвердило Перелік громад, що розташовані в районах проведення бойових дій або які є тимчасово окупованими, яким було виключено місто Київ з даного переліку.

В подальшому своїм наказом Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 наказ від 25.04.2022 № 75 скасувало та затвердило Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, в якому в частині території міста Києва датою припинення можливості бойових дій вказало 30.04.2022. Таким чином, починаючи з 30.04.2022 стало можливим здійснення господарської діяльності у місті Києві.

З огляду на викладене, для своєчасного продовження терміну дії умов на скид стічних вод згідно з Правилами № 1879 відповідач мав звернутися до позивача із листом за місяць до закінчення терміну дії Умов на скид стічних вод, тобто до 03.10.2022.

Враховуючи, що на дату, до якої відповідач мав звернутися для продовження терміну дії Умов на скид, місто Київ не входило до переліку територій, на яких ведуться бойові дії, а відповідних змін до Правил № 1879 не вносилося, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у відповідача права на автоматичне продовження терміну дії Умов на скид стічних вод у систему міста Києва на період воєнного стану в Україні та на місяць після його закінчення.

Посилання апелянта на Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 26.04.2002 № 403/6691, та Інструкцію про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженою наказом Держбуду України від 19.02.2002 № 37, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 402/6690, колегією суддів визнаються необґрунтованими, оскільки зазначені документи втратили чинність 21.05.2017, до виникнення спірних правовідносин.

Разом з тим, Правила №1879 є чинними, в судовому порядку не скасовані та не визнані недійсними, а тому підлягають виконанню відповідачем.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» необхідно відмовити, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 - залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/2464/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/2464/25 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/2464/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська