РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025Справа № 910/7975/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" м. Черкаси

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг Україна" м. Києва

про стягнення сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 251115,47 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що він є стягувачем за рішенням господарського суду Тернопільської області від 18 листопада 2024 р. у справі № 921/335/24 про стягнення з відповідача 838960 грн. боргу, 9926,73 грн. 15% річних, 9376,68 грн. пені, 12873,95 грн. судового збору, а всього 871137,36 грн.

Посилаючись на прострочення відповідачем сплати стягнутих за рішенням суду сум, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача на свою користь 121185,87 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 129929,60 грн. три проценти річних з простроченої суми, а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 10000 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Вказував, що між сторонами у справі № 921/335/24 на стадії виконання рішення суду була укладена мирова угода. Також зазначав, що станом на момент розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій сума заборгованості у справі № 921/335/24 між сторонами є неузгодженою та має спірних характер, тому нарахування сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання за цей період суперечить положенням матеріального права та порушує принцип справедливості.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2024 р. між сторонами по справі укладено договір №ГТС-19/04-2024, згідно з яким відповідач зобов`язався передати позивачу пальне (нафтопродукти) за найменуванням, кількості та ціною вказаною у Додаткових угодах, які є невід`ємними частинами договору, а останній - прийняти та оплатити його вартість на умовах договору.

Згідно п. 3.5. договору при відсутності іншої домовленості щодо оплати за товар, покупець зобов`язується оплатити повну вартість партії товару в розмірі 100% за товар в сумі, відображеній в рахунку-фактурі, який наданий постачальником, до дати бажаного відвантаження товару.

Відповідно до умов п. 8.3. договору сплата пені та/або штрафу (неустойки) не звільняє винну сторону від обов`язку повністю відшкодувати протилежній стороні усі збитки, завдані невиконанням (неналежним виконанням) своїх грошових зобов`язань за цим договором. При цьому винна сторона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 15% річних, за весь час прострочення оплати.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією вищевказаного договору.

Поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи копіями рахунку № 416 від 25 квітня 2024 р., платіжними інструкціями №№ 716, 724, 725, 726 від 29 квітня 2024 р. стверджується факт здійснення позивачем на рахунок відповідача попередньої оплати за договором у загальному розмірі 1337960 грн.

Також встановлено, що відповідач частково виконав зобов`язання з передачі позивачу товару, повернув частину коштів, перерахованих позивачем в рахунок попередньої оплати за договором № ГТС-19/04-2024 від 19 квітня 2024 р.

Вказані обставини підтверджуються рішенням господарського суду Тернопільської області від 18 листопада 2024 р. у справі № 921/335/24, яке набрало законної сили, за участю цих сторін.

У силу вимог ст. 75 ГПК України зазначені обставини не потребують повторного доказування.

Згідно з указаним судовим рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача 838960 грн. боргу, 9926,73 грн. 15% річних (8225,16 грн - 15% річних від суми 1337960 грн за період 2-16 травня 2024 р., та 1701,57 грн. - 15% річних від суми 1037960 грн за період 17-20 травня 2024 р.), 9376,68 грн. пені, 12873,95 грн. судового збору, а всього 871137,36 грн.

Виконання вказаного судового рішення в повному обсязі було здійснено відповідачем 13 червня 2025 р.

Це підтверджується поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, наявними у матеріалах справи копіями постанови про закінчення виконавчого провадження № 77978552 від 13 червня 2025 р., платіжними інструкціями №№ 486 від 17 травня 2024 р., 524 від 31 травня 2024 р., 638 від 18 червня 2024 р., 695 від 21 червня 2024 р., 2315 від 9 травня 2025 р., 2555 від 15 травня 2025 р., 3123 від 13 червня 2025 р.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання зі сплати на користь позивача основного боргу у розмірі 838960 грн., позивач на підставі ст. 625 ЦК України набув права вимагати від відповідача сплати на свою користь суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також проценти річних, нарахованих на такий розмір простроченої суми.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 121185,87 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 129929,60 грн. процентів річних з простроченої суми за період прострочення 21 травня 2024-12 червня 2025 років.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про укладення між сторонами мирової угоди є необґрунтованими, оскільки ухвалою господарського суду Тернопільської області від 9 червня 2025 р. у справі № 921/335/24 заяву приватного виконавця Мелиха А.І. про затвердження мирової угоди на стадії виконання судового рішення залишено без розгляду.

Так і обставини свідчать про те, що мирова угода не була затверджена судом та не вплинула на права і обов`язки сторін, пов`язані з виконанням спірного зобов`язання між ними.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Питання розподілу відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката підлягає вирішенню в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" м. Черкаси задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг Україна" (01001, м. Київ, вул. Богдана Ступки, 3, офіс 7, приміщення 1, код 44744228) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" (18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 37, код 37400380) 121185,87 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 129929,60 грн. проценти річних з простроченої суми, 3013,38 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар