ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2025 м. Дніпро Справа № 904/2498/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б.,

суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Формула» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у справі (суддя Кеся Н.Б.) про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерна компанія», м. Бровари Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула», м. Дніпро

про стягнення 4 614 158,60 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції.

16.05.2025 ТОВ «Полімерна компанія» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Торговельно-промислова група «Формула», з вимогою про стягнення загальну суму 4 614 158,60 грн. Ця сума включає: заборгованість за поставку товару за договором №23ПП19 від 02.01.2019р. у розмірі 2 914 901,14 грн, пеню 404 013,29 грн, 3% річних 270 451,29 грн, інфляційні втрати 1 024 792,88 грн та сплачений судовий збір 69 212,38 грн. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідач неналежним чином виконав грошові зобов`язання за вказаним договором.

20.05.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

04.06.2025 представник ТОВ «Полімерна компанія» подав заяву про забезпечення позову, обґрунтовуючи це тим, що відповідач є збитковою організацією (про що свідчать його фінансові звіти за 2024 рік) і має інших кредиторів, зокрема Фермерське господарство «Номировський» у справі № 904/1810/25. Позивач стверджує, що ці обставини можуть ускладнити або унеможливити виконання судового рішення, тому він просить накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача в межах суми позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у даній справі застосовано заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ТОВ «ТПГ «Формула» і знаходяться у нього чи в інших осіб в межах розміру суми позовних вимог, а саме 4 614 158,60 грн.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ТПГ «Формула» оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на відсутність належних доказів, що підтверджують ризик невиконання рішення суду.

Скаржник зазначає, що суд неповно з`ясував обставини справи та виніс рішення на підставі припущень, без належних доказів ризику невиконання майбутнього рішення.

На переконання скаржника, арешт грошових коштів є надмірним та непропорційним заходом, який фактично блокує господарську діяльність підприємства, зокрема унеможливлює виплату заробітної плати, оплату послуг та податкових зобов`язань. Це, на думку скаржника, порушує принцип балансу інтересів сторін і суперечить меті забезпечення позову.

Крім того, апелянт наголошує на відсутності доказів, що свідчать про намір ухилятися від виконання рішення суду. Підприємство продовжує свою діяльність, поступово погашає заборгованість згідно з узгодженим графіком до травня 2026 року, що підтверджується відповідними документами. Посилання позивача на наявність іншого судового провадження (справа № 904/1810/25) скаржник вважає недоречним, оскільки воно не свідчить про реальну загрозу невиконання рішення.

З огляду на викладене, відповідач просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції в повному обсязі та відмовити у забезпеченні позову.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги ТОВ «ТПГ «Формула» та просить відмовити у її задоволенні.

На думку позивача, суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи, сторони мали можливість надати свої пояснення та докази, однак відповідач не надав жодного підтвердження на підтримку своїх тверджень.

Позивач також звертає увагу на дії відповідача, які, на його думку, мають ознаки навмисного затягування процесу, зокрема, шляхом подання зустрічного позову щодо договору, який не є предметом даного спору. При цьому фактичне існування договірних відносин і відповідних документів не заперечується.

Крім того, позивач вважає безпідставними твердження відповідача щодо блокування господарської діяльності через арешт коштів, оскільки останній не надав жодних доказів на підтвердження наявності у нього в штаті працівників, необхідності виплати заробітної плати чи інших фінансових зобов`язань. Усі такі заяви, на думку позивача, є припущеннями.

Позивач наголошує, що невиконання відповідачем графіку погашення заборгованості протягом семи місяців і є підставою звернення до суду. Таким чином, посилання відповідача на добросовісність у виконанні зобов`язань, на думку позивача, не відповідає дійсності.

З огляду на викладене, позивач просить Центральний апеляційний господарський суд (далі ЦАГС) відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі та закрити апеляційне провадження.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з матеріалами справи, ТОВ «Полімерна компанія» звернулося до суду з позовом до ТОВ «ТПГ «Формула» щодо стягнення заборгованості за Договором поставки № 23ПП19 від 02.01.2019. Загальна сума позову становить 4 614 158,60 грн. До цієї суми включені: основний борг за поставлений товар, пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач подав заяву про забезпечення позову. В обґрунтування цієї заяви ТОВ «Полімерна компанія» надало фінансові документи відповідача за 2024 рік (Податкову декларацію та Баланс), які свідчать про його збитковість. Також було зазначено, що відповідач має інших кредиторів, зокрема Фермерське господарство «Номировський» у справі № 904/1810/25. Ці обставини, на думку позивача, створюють ризик, що майбутнє судове рішення буде важко або неможливо виконати.

Суд першої інстанції, розглянувши заяву про забезпечення позову, встановив, що існують обґрунтовані підстави для вжиття таких заходів.

Суд дійшов висновку, що ненакладення арешту на майно та грошові кошти відповідача може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, що є порушенням принципу обов`язковості судових рішень.

Таким чином, суд задовольнив заяву позивача та ухвалив накласти арешт на майно та грошові кошти ТОВ «ТПГ «Формула» в межах суми позовних вимог.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 17.09.2020 у справі № 910/72/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 у справі № 910/16370/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21).

У п.п. 47-48 постанови від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при розгляді заяви про забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у п. 23 постанови від 03.03.2023 у cправі № 905/448/22 звернув увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватися із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Крім того, подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/12404/21).

За даними справи, господарський суд першої інстанції задовольнив заяву позивача про забезпечення позову, наклавши арешт на майно та грошові кошти відповідача ТОВ «ТПГ «Формула», в межах суми позовних вимог, що становить 4 614 158,60 грн. Суд визнав ці заходи обґрунтованими, адекватними, співмірними та тимчасовими, посилаючись на ризик ускладнення виконання судового рішення у разі їх невжиття.

Апеляційний господарський суд визнає обґрунтованим накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в межах суми позову, адже вжиття такого заходу судом першої інстанції є співмірним та адекватним, він є необхідним для запобігання ризику ускладнення виконання майбутнього судового рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що для вжиття заходів забезпечення позову достатньо обґрунтованого припущення про такий ризик, а не його повного доведення. Арешт не блокує господарську діяльність, а лише обмежує розпорядження майном у межах суми позову, що відповідає правовій практиці Верховного Суду, що наведена вище.

Твердження скаржника про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі припущень, не відповідає дійсності. Рішення ґрунтується на обґрунтованому припущенні про ризик невиконання рішення, підтвердженому конкретними доказами, наданими позивачем: фінансовими документами відповідача, що свідчать про його збитковість, та інформацією про наявність іншого судового провадження щодо стягнення заборгованості. Ці факти в сукупності створюють реальну загрозу неможливості виконання судового рішення, що спростовує доводи скаржника про відсутність належних доказів ризику.

Доводи про те, що арешт є надмірним та блокує господарську діяльність, є безпідставними. Відповідач не надав жодних доказів, що підтверджують його заяви про неможливість виплати заробітної плати, сплати податків тощо. Заходи забезпечення позову застосовуються виключно в межах суми позовних вимог, що є співмірним та адекватним заходом. Вони не позбавляють відповідача права власності на майно, а лише тимчасово обмежують можливість ним розпоряджатися, що повністю відповідає меті забезпечення позову та забезпечує баланс інтересів сторін.

Доводи скаржника про те, що він не має наміру ухилятися від виконання рішення, спростовуються його діями. Позивач звернувся до суду саме через систематичне невиконання відповідачем графіку погашення заборгованості. Крім того, наявність іншої справи про стягнення боргу свідчить про те, що відповідач має інших кредиторів, що створює реальний ризик розподілу його майна та коштів, і, як наслідок, унеможливлює виконання рішення у даній справі. Таким чином, посилання на добросовісність та відсутність загрози є необґрунтованими.

За вказаних вище обставин даної справи, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та прийнятою з дотриманням процесуальних норм, а апеляційна скарга такою, що не містить підстав для її задоволення.

6. Щодо розподілу судових витрат.

Розподіл судових витрат за перегляд справи в апеляційному порядку підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України - за наслідками розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова група «Формула» - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у справі № 904/2498/25 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Формула».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.09.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов