ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5184/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Барбанягра К.Е.

за участю представників сторін:

від позивача: Бондар А.О.;

від відповідача: Канкія Д.В.; Щербакова А.О.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) до відповідача Фізичної особи-підприємця Канкія Далі Ванічкаєвна ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про стягнення 209 450,07грн

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Канкія Далі Ванічкаєвна про стягнення 200 866,36грн заборгованості з орендної плати та 8 589,21грн пені.

В обґрунтування позовних вимог Департамент комунальної власності Одеської міської ради посилається на неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем Канкія Далі Ванічкаєвною умов укладеного між сторонами договору оренди №0405 від 17.09.2018.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 відкрито провадження у справі №916/5184/24, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 19.12.2024 о 12:20.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 13.12.2024, судове засідання 19.12.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 20.12.2024 призначено судове засідання на 06.02.2025 о 12:10 та викликано учасників справи у судове засідання.

В судовому засіданні від 06.02.2025 було оголошено перерву на 13.03.2025 о 12:20 про що зазначено в протоколі судового засідання.

В судове засідання від 13.03.2025 представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.03.2025 відкладено судове засідання на 03.04.2025 о 11:00 та викликано учасників справи у судове засідання.

В судовому засіданні від 03.04.2025 було оголошено перерву на 17.04.2025 о 12:10 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 14.04.2025 судове засідання 17.04.2025 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 28.04.2025 призначено судове засідання на 22.05.2025 о 12:30 та викликано учасників справи у судове засідання.

В судовому засіданні від 22.05.2025 було оголошено перерву на 01.07.2025 о 12:20 про що зазначено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 01.07.2025 було оголошено перерву на 08.07.2025 о 12:30 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2025 викликано учасників справи у судове засідання.

В судовому засіданні від 08.07.2025 було оголошено перерву на 07.08.2025 о 11:30 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.07.2025 викликано учасників справи у судове засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 04.08.2025 судове засідання 07.08.2025 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 11.08.2025 призначено судове засідання на 16.09.2025 о 11:30 та викликано учасників справи у судове засідання.

В судовому засіданні від 16.09.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/5184/24.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

17.09.2018 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (позивач, Орендодавець) та Фізичною особою підприємцем Канкія Далі Ванічкаєвною (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення (нова редакція договору №0405) (далі договір), згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення напівпідвалу, загальною площею 99,2кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 89 (Одеська загальноосвітня школа №59 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області) (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.3. договору термін дії договору до 17.08.2021.

Додатковим договором від 09.12.2019 № 27 продовжено термін дії договору до 09.11.2022.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 5 Постанови №634 договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства. статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач. За 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються. За таких обставин, оскільки продовження договору оренди відбувається відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ, яким в свою чергу встановлений відповідний порядок щодо продовження договірних відносин, договір оренди вважається таким, що продовжив свою дію. Таким чином, договір оренди від 17.09.2018 (нова редакція договору оренди №0405) вважається продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Позивач зазначає, що 08.08.2024 між сторонами було підписано додатковий договір про розірвання договору оренди, у якому зазначено, що договір оренди від 17.09.2018 (нова редакція договору оренди №0405) припинив свою дію з 08.08.2024.

Як вказує позивач, що у зв`язку із зазначеним вище та на виконання умов договору, що відповідають положенням чинного законодавства щодо повернення майна у належному стані за актом приймання-передачі, 08.08.2024 Орендар здав приміщення, про що складено та підписано відповідний акт.

У відповідності до п. 2.2. договору (зі змінами, внесеними додатковим договором від 17.09.2018 №26) за орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що з 17.09.2018 становить 7 307,44грн (без урахування ПДВ) та є базовою ставкою орендної плати.Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Відповідно до п. 2.4. договору Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.У відповідності до п. 5.2. договору за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний.

Позивач зазначає, що в порушення умов договору оренди, відповідачем, у період 01.07.2021 08.08.2024 неналежним чином виконувались взяті на себе за договором зобов`язання у зв`язку з чим у відповідача залишилась несплаченою заборгованість по орендній платі станом на 15.10.2024 з урахуванням часткової сплати, у розмірі 92 866,36грн.Орендарю також на підставі п.5.2. договору нарахована пеня за несвоєчасне внесення орендної плати, яка відповідно до розрахунку заборгованості від 15.10.2024 становить 8 589,21грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 92 866,36грн заборгованості з орендної плати та 8 589,21грн пені.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що відповідно до витягу з наказу директора Одеського ліцею №59 Одеської міської ради №21А-О від 12.03.2020 «Про запровадження освітнього процесу в період карантину» вбачається, що в Одеській СШ №59 Одеської міської ради запроваджено з 13.03.2020 до закінчення карантину з учнями школи дистанційну роботу. В подальшому, відповідно до Витягу з наказу директора Одеського ліцею №59 Одеської міської ради №25-О від 18.02.2022 «Про відновлення освітнього процесу за очною формою навчання» у Одеській СШ №59 відновлено освітній процес за очною формою навчання з 21.02.2022 року для учнів 1-11 класів Одеській СШ №59. Надалі, як вбачається із витягу з наказу директора Одеського ліцею №59 Одеської міської ради №17-О від 10.03.2022 «Про організацію освітнього процесу в Одеській СШ №59 на період воєнного стану», забезпечено з 14.03.2022 організацію освітньої діяльності в Одеській СШ №59: 1.1 за дистанційною формою навчання; 1.2 за індивідуальною формою навчання (екстернатною, сімейною (домашньою) відповідно до заяв одного з батьків учнів. З огляду на викладене, в Одеській загальноосвітній школі №59 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області у період 13.03.2020 20.02.2022 (включно) у зв`язку із карантином з учнями школи запроваджено дистанційну форму роботи, а з 14.03.2022 дистанційну та індивідуальну форму навчання у зв`язку із введенням воєнного стану. Таким чином, вказана загальноосвітня школа почала працювати в очному режимі лише з 21.02.2022. Водночас, загальновідомим є факт збройної (військової) агресії Російської Федерації проти України. Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час. Відповідно до Довідки №145 від 25.06.2024, виданої директором Одеського ліцею №59 Одеської міської ради, доступ будівлю навчального закладу був обмежений і здійснювався тільки інтересах персоналу навчального закладу згідно з вимогами мобілізаційного плану. Контроль доступу в будівлю здійснювала структура служби військового правопорядку ЗСУ.

Відповідач вказує, що для застосування ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Тобто наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини. Таким чином, підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає, зокрема, об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Враховуючи викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач у відповіді на відзив відповідача зазначає, що відповідно до рівнів епідемічної небезпеки, що були введені на території м. Одеси у 2021 році, заклади освіти не зачинялися, а шкільний процес продовжувався та супроводжувався майже завжди очною формою для школярів, з періодичною зміною навчального процесу для певних класів: деякі класи відвідували навчальний процес очно, деякі заочно і навпаки. Вказане також вбачається із листа директора Одеського ліцею №16 від 16.09.2024 №234, що додано відповідачем до відзиву на позовну заяву, відповідно до якого за період липень-грудень 2021 року дистанційна форма навчання була лише з 18.10.2021 по 23.10.2021.

Позивач наголошує, що за наявною інформацією у розпорядженні Департаменту, Орендар не звертався щодо неможливості використовувати орендоване приміщення під час дії карантину та виконувати належним чином зобов`язання щодо сплати орендної плати вчасно та у повному обсязі. Крім того, в період липень-грудень 2021 року згідно розрахунку заборгованості відповідачем частково сплачувалась орендна плата кожного місяця.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як видно з матеріалів справи, 17.09.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежилого приміщення (нова редакція договору №0405), згідно якого позивач передав, а відповіач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення напівпідвалу, загальною площею 99,2кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 89 (Одеська загальноосвітня школа №59 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області).

Відповідно до п.1.3. договору термін дії договору до 17.08.2021. Додатковим договором від 09.12.2019 № 27 продовжено термін дії договору до 09.11.2022.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 5 Постанови №634 договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства. статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач. За 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються. За таких обставин, оскільки продовження договору оренди відбувається відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ, яким в свою чергу встановлений відповідний порядок щодо продовження договірних відносин, договір оренди вважається таким, що продовжив свою дію. Таким чином, договір оренди від 17.09.2018 (нова редакція договору оренди №0405) вважається продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Позивач зазначає, що 08.08.2024 між сторонами було підписано додатковий договір про розірвання договору оренди, у якому зазначено, що договір оренди від 17.09.2018 (нова редакція договору оренди №0405) припинив свою дію з 08.08.2024.

Як вказує позивач, що у зв`язку із зазначеним вище та на виконання умов договору, що відповідають положенням чинного законодавства щодо повернення майна у належному стані за актом приймання-передачі, 08.08.2024 Орендар здав приміщення, про що складено та підписано відповідний акт.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Суд зазначає, що згідно наданих до матеріалів справи документів, а саме відповідно до витягу з наказу директора Одеського ліцею №59 Одеської міської ради №21А-О від 12.03.2020 «Про запровадження освітнього процесу в період карантину» вбачається, що в Одеській СШ №59 Одеської міської ради запроваджено з 13.03.2020 до закінчення карантину з учнями школи дистанційну роботу. В подальшому, відповідно до Витягу з наказу директора Одеського ліцею №59 Одеської міської ради №25-О від 18.02.2022 «Про відновлення освітнього процесу за очною формою навчання» у Одеській СШ №59 відновлено освітній процес за очною формою навчання з 21.02.2022 року для учнів 1-11 класів Одеській СШ №59.

Надалі, як вбачається із витягу з наказу директора Одеського ліцею №59 Одеської міської ради №17-О від 10.03.2022 «Про організацію освітнього процесу в Одеській СШ №59 на період воєнного стану», забезпечено з 14.03.2022 організацію освітньої діяльності в Одеській СШ №59: 1.1 за дистанційною формою навчання; 1.2 за індивідуальною формою навчання (екстернатною, сімейною (домашньою) відповідно до заяв одного з батьків учнів. З огляду на викладене, в Одеській загальноосвітній школі №59 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області у період 13.03.2020 20.02.2022 (включно) у зв`язку із карантином з учнями школи запроваджено дистанційну форму роботи, а з 14.03.2022 дистанційну та індивідуальну форму навчання у зв`язку із введенням воєнного стану.

Таким чином, вказана загальноосвітня школа почала працювати в очному режимі лише з 21.02.2022.

Відповідно до Довідки №145 від 25.06.2024, виданої директором Одеського ліцею №59 Одеської міської ради, доступ будівлю навчального закладу був обмежений і здійснювався тільки інтересах персоналу навчального закладу згідно з вимогами мобілізаційного плану. Контроль доступу в будівлю здійснювала структура служби військового правопорядку ЗСУ.

Також в матеріалах справи міститься лист №15 від 27.01.2025 в якому заначено, що орендоване відповідачем приміщення було пошкоджене в результаті нанесення ракетного удару 30.04.2024 і відремонтовано у грудні цього ж року.

Листом №14 від 27.01.2025 про проінформовано відповідача, що станом на 24.02.2022 захисне укриття в Одеському ліцеї №59 було відсутнім та обладнане лише у червні 2024.

Приміщення, яке орендує відповідач розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 89 (Одеська загальноосвітня школа №59 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області), а відповідно до Довідки №145 від 25.06.2024, виданої директором Одеського ліцею №59 Одеської міської ради, доступ будівлю навчального закладу був обмежений і здійснювався тільки інтересах персоналу навчального закладу.

Станом на день розгляду справи позивачем не надано доказів використання відповідачем орендованого майна у спірний період за який нарахована орендна плата у сумі 200 866,36грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься рішення Одеської міської ради №969-VIII від 29.06.2022 «Про орендну плату за використання комунального майна територіальної громади м. Одеси у період дії воєнного стану» в якому зазначено, що на період дії воєнного стану та до його припинення (скасування) за договорами оренди комунального майна територіальної громади м. Одеси, укладеним до 24.02.2022, звільнити від орендної плати орендарів, які зокрема суб`єктами господарювання, що надають освітні послуги.

Враховуючи, що відповідач був позбавлений можливості користування орендованим майном не з його вини, відповідач, на підставі ч.6. ст. 762 Цивільного кодексу України, звільняється від сплати орендної плати у сумі 200 866,36грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати у сумі 200 866,36грн необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 8 589,21грн пені слід зазначити наступне.

Враховуючи, що судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у сумі 200 866,36грн, а позовні вимоги про стягнення з відповідача 8 589,21грн пені, що нараховані на суму заборгованості з орендної плати є похідними від стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 200 866,36грн, позовні вимоги про стягнення з відповідача 8 589,21грн пені задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v.), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v.), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року) (рішення Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України»).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця Канкія Далі Ванічкаєвна про стягнення 209 450,07грн, необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) до відповідача Фізичної особи-підприємця Канкія Далі Ванічкаєвна ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про стягнення 209 450,07грн відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача Департамент комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ).

Повне рішення складено 18 вересня 2025 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова