ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Справа № 918/368/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Бучинська Г.Б.

суддя Василишин А.Р.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Рівненської області від 12.06.2025 р.

постановлене у м. Рівне, повний текст складено 18.06.2025 р.

у справі № 918/368/25 (суддя Горплюк А.М.)

за позовом керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мізоцької селищної ради

до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 59 495,38 грн. шкоди

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 12.06.2025 р. Господарський суд Рівненської області задоволив позов керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мізоцької селищної ради у справі № 918/368/25. Згідно з рішенням суду підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Мізоцької селищної ради 59495,38 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає, що судом першої інстанції дано неналежну оцінку обставинам справи та доданим матеріалам, невірно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, а тому таке рішення є необґрунтованим та незаконним.

Вважає, що з системного аналізу ст. 1, 8, 9, 17, 40, 49, 54 Лісового кодексу України вбачається, що ліс та лісокористування не пов`язується виключно з наявністю насаджень, а є визначеним та впорядкованим і звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні докази віднесення насаджень в смузі відведення залізниці до категорії лісу. Зокрема відсутні відомості та докази у розумінні наведених вище норм про надання (виділення) компетентним органом земельної ділянки залізниці для лісокористування, віднесення її до даної категорії, відомості щодо обліку такого лісокористування, матеріали лісокористування, лісового кадастру, тощо. За цільовим призначенням земельна ділянка на якій здійснено порубку класифікується як землі для забезпечення функціонування залізничного транспорту. Таким чином, цільове призначення земельної ділянки на якій знаходяться захисні насадження є визначеним та зареєстрованим.

Наводить норми п. 9.5 ДБН "Залізничні колії 1520 мм. Норми проектування", де визначено, що для захисту колії і споруд від снігових заметів та шкідливого впливу інших несприятливих природних явищ уздовж залізниць створюються захисні лісові насадження і доводить, що майно яке внесено до статутного капіталу товариства є визначеним та облікованим і немає жодного стосунку до лісу, а як і передбачено ст. 68 Земельного кодексу України та ст. 23 Закону України "Про транспорт" відноситься до категорії багаторічних насаджень, а земельна ділянка за цільовим призначенням як землі для забезпечення функціонування залізничного транспорту.

Вважає, що саме по собі формулювання "здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок" носить загальний характер, як і відсутня конкретизація обов`язку охорони у статтях 19, 63, 64, 86 Лісового кодексу України. Крім обов`язку власників лісів і постійних лісокористувачів розробити та проводити комплекс протипожежних та інших заходів, Лісовий кодекс України покладає на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування обов`язок щодо визначення переліку таких заходів. Тобто центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування мають визначити перелік заходів на базі яких, власники лісів та постійні лісокористувачі розробляють і проводять власні комплекси заходів.

У зв`язку з цим зазначає, що суд безпідставно та без належних на те обґрунтувань зазначає, що така невизначеність не унеможливлює визначити, які дії повинен був вчинити лісокористувач, щоб попередити незаконну рубку, а отже розмежувати його правомірну поведінку та протиправну поведінку (бездіяльність).

Вважає припущенням висновок суду першої інстанції про вчинення відповідачем правопорушення, яке полягає у незабезпеченні охорони та захисту лісових насаджень і як наслідок - порушенні покладених на нього законом обов`язки лісокористувача та допущенні протиправної бездіяльності, оскільки відповідач дозволив невстановленим особам здійснити незаконну рубку дерев у загальній кількості 7 шт. на земельній ділянці, що перебуває у його постійному користуванні, чим завдав шкоди навколишньому природному середовищу.

Посилається на ст. 25 Закону України "Про залізничний транспорт" та доводить, що відсутні підстави сумніватися у тому, що відшкодування шкоди за пошкодження залізничної колії здійснюється не на користь органу місцевого самоврядування (чи іншої особи), а саме на користь АТ "Українська залізниця", а відтак, не може бути іншої потерпілої особи за знищення такого виду інфраструктури, як захисні лісонасадження вздовж залізничних колій, які у диспозиції наведеної норми перелічені разом з полотном, колією та інженерними спорудами.

Просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 12.06.2025 р. у справі № 918/368/25 за позовом Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керівник Здолбунівської окружної прокуратури подав відзив на апеляційну скаргу у якому вважає, що доводи викладені у апеляційній скарзі АТ «Укрзалізниця» є безпідставними, необґрунтованими та не містять правових підстав для її задоволення.

Зазначає, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді не вчинення достатніх дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) (невстановленими) особами лісових насаджень.

Посилається на норми ст. 4 Лісового кодексу України та положення Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2007 р. № 733 та доводить, що захисні насадження лінійного типу належать до лісового фонду України та лісові насадження лінійного типу, лісові ділянки (смуги лісів), розташовані у смугах відведення залізниць, відносяться до категорії захисних лісів.

Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Рівненської області від 12.06.2025 р. у справі № 918/368/25 за позовом керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мізоцької селищної ради Рівненської області до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» про стягнення 59495,38 грн. шкоди, заподіяної внаслідок порушення вимог законодавства у сфері охорони, захисту та використання лісів, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач Мізоцька селищна рада відзив на апеляційну скаргу не подав, тоді як був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції в письмовому провадженні без повідомлення сторін, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа /а.с. 205 зв. у т.1/.

Відповідно до ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги відбувся в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами згідно з ч.13 ст.8 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.

07.03.2023 р. працівниками виробничого підрозділу "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" виявлена незаконна порубка 7 дерев породи "ясен" у кварталі 140 виділ 38 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці по напрямку Озеряни - Мізоч, по прив`язці права сторона колії 8 км, 2-5 пк, у зв`язку з чим посадовою особою виробничого підрозділу "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" регіональної філії "Львівська залізниця" складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 13 /а.с. 37 39 у т.1/.

У акті зазначено, що у результаті незаконної порубки заподіяно шкоду лісу (державі) у розмірі 59496,32 грн. Шкода розрахована згідно з додатком № 1 постанови Кабінету міністрів України від 23.07.2008 р. № 665, з врахуванням індексації станом на 20.01.2023 р.

Згідно з листом від 07.03.2023 р. № ПЧЛ-1/228 виробничий структурний підрозділ «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернувся до Дубенського районного відділу поліції із заявою про вчинення правопорушення лісового господарства, в якому описав вищенаведені обставини /а.с. 35 36 у т.1/.

За фактом незаконної порубки відділенням поліції № 6 Рівненського РУП ГУНП у Рівненській області відкрито кримінальне провадження № 0000100 від 07.03.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України /а.с. 22 у т.1/.

У листі від 28.03.2023 р. Регіональна філія «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у відповідь на запит відділення поліції № 6 Рівненського РУП ГУНП у Рівненській області повідомила, що на земельну ділянку виділу 38 кварталу 140 по напрямку Озеряни Мізоч 8 км. пк 2-5 залізницею оформлено Державний акт на право постійного користування серії ЯЯ № 251868 /а.с. 130 у т.1/.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ЯЯ № 9251868 від 06.02.2009 р. земельна ділянка площею 9,5181 га, розташована на території селища Мізоч Здолбунівського району Рівненської області, передана у постійне користування Державному територіально - галузевому об`єднанню "Львівська залізниця" для забезпечення функціонування залізничного транспорту /а.с. 42 43 у т.1/.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 23.04.2025 р. земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0351 площею 9,5151 га, що знаходиться у с. Мізоч Здолбунівського району Рівненської області, перебуває у власності держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації та передана Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" у постійне користування на підставі акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 251868 від 06.02.2009 р. /а.с. 40 41 у т.1/.

Висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000100 від 10.10.2023 р. визначено розмір збитків в сумі 59495,38 грн., заподіяних лісу внаслідок незаконного вирубування 7 дерев породи "ясен" у кварталі 140 виділ 38 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці по напрямку Озеряни - Мізоч, по прив`язці права сторона колії 8 км, 2-п пк /а.с. 44 52 у т.1/.

У висновку експерта зазначено, що розбіжність з розрахунком шкоди, виконаним виробничим структурним підрозділом "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 07.03.2023 р., та розрахунком розміру шкоди, встановленого експертним дослідженням, становить 0,94 грн., і така розбіжність пояснюється заокругленням показників.

Обґрунтовуючи позов, прокурор доводить, що оскільки не встановлено осіб, винних у незаконній вирубці лісу, тому збитки за таку вирубку підлягають стягненню з постійного користувача земельної ділянки, яким є Регіональна філія "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", як це передбачено нормами ст. 107 Лісового кодексу України.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій згідно зі ст. 23 Закону "Про прокуратуру" стала усвідомлена пасивна поведінка позивача.

Так, листом Здолбунівської окружної прокуратури від 27.03.2025 р. № 54-423ВИХ-25 /а.с. 87 91 у т.1/ до Мізоцької селищної ради прокурор повідомив орган місцевого самоврядування про виявлену незаконну порубку лісу та про збитки, спричинені такою порубкою та про наявність підстав для захисту інтересів Мізоцької селищної ради. Одночасно прокурор просив повідомити прокуратуру про вжиті заходи із вказаного питання, в тому числі - про проведену претензійно-позовну роботу.

Листом від 28.03.2025 р. № 412/04-35 Мізоцька селищна рада у відповідь на лист прокурора повідомила, що органом місцевого самоврядування не було подано позовної заяви до АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» щодо стягнення 59459,38 грн. шкоди. Також Мізоцька селищна рада просила прокурора представляти інтереси держави в особі Мізоцької селищної ради із метою звернення до суду з відповідним позовом /а.с. 92 у т.1/.

Листом від 23.04.2025 р. № 54-549ВИХ-25 Здолбунівська окружна прокуратура повідомила Мізоцьку селищну раду про прийняте рішення звернутися до Господарського суду Рівненської області з позовом в інтересах держави особі Мізоцької селищної ради до АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» про стягнення збитків, завданих державі порушенням природоохоронного законодавства в сумі 59495,38 грн. /а.с. 93 у т.1/. Мізоцька селищна рада на такий лист не відреагувала.

Мізоцька селищна рада є належним позивачем як орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Так, відповідно до норм ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" селищні ради є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень виконавчого органу місцевого самоврядування у галузі охорони навколишнього природного середовища належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Згідно з нормами ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Так, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 23.04.2025 р. земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0351 площею 9,5151 га, на якій була встановлена незаконна вирубка лісу знаходиться у с. Мізоч.

Таким чином, шкода, завдана унаслідок незаконної порубки дерев в адміністративних межах Мізоцької селищної ради, підлягає стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Мізоцької селищної ради на розподільчий казначейський рахунок за кодом класифікації доходів бюджету.

Отже, Мізоцька селищна рада є уповноваженим органом на здійснення відповідних повноважень з метою захисту інтересів територіальної громади і прокурор відповідно до норм ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтував необхідність представництва інтересів держави внаслідок стверджуваного порушенням законності у сфері охорони навколишнього середовища та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор надав йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом, вчинення дій для виправлення ситуації та самостійного подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після повідомлення прокурора про стверджуване порушення кваліфікується як бездіяльність відповідного органу та є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Таким чином, колегія суддів встановила, що прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Задоволивши позов прокурора, суд першої інстанції виснував, що, оскільки саме на АТ "Укрзалізниця" як на постійного лісокористувача покладено обов`язки із забезпечення охорони, відтворення та захисту лісових насаджень, то невжиття посадовими особами відповідача дій по забезпеченню збереження лісового фонду та належної охорони лісових насаджень, стало підставою для скоєння кримінального правопорушення у вигляді незаконної порубки дерев, що завдало шкоду навколишньому природному середовищу.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується та враховує наступне.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди.

Згідно з нормами ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

Нормами статті 63 Лісового Кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до статті 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, установлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів відзначає, що зазначені вище обов`язки постійних лісокористувачів з питань охорони та захисту лісів є також основними завданнями структурного підрозділу відповідача Львівської дистанції захисних лісонасаджень, і відповідно до п. 12.1 Положення про виробничий структурний підрозділ «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» основними завданнями такого підрозділу є, зокрема, догляд за усіма видами захисних лісонасаджень у смузі відведення залізниці.

Натомість матеріалами справи підтверджується факт незаконної вирубки 7 дерев породи "ясен" у кварталі 140 виділ 38 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці по напрямку Озеряни - Мізоч, по прив`язці права сторона колії 8 км, 2-п пк.

Колегія суддів враховує, що винних осіб у кримінальному провадженні № 0000100 не встановлено, доказів такого не надано.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 23.04.2025 р. земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0351 площею 9,5151 га, що знаходиться у с. Мізоч Здолбунівського району Рівненської області перебуває у власності держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації та передана Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" у постійне користування на підставі акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 251868 від 06.02.2009 р. /а.с. 40 41 у т.1/.

Отже, оскільки саме на Укрзалізницю як на постійного лісокористувача покладено обов`язок із забезпечення охорони, відтворення та захисту лісових насаджень, тому невжиття відповідачем (працівниками відповідача) заходів із належної охорони лісових насаджень та збереження лісового фонду завдало шкоду навколишньому природному середовищу.

Колегія суддів враховує усталену практику Верховного Суду, який у своїх постановах зазначає, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особами.

Такі висновки щодо застосування норм права за аналогічних обставин викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 р. у справі № 909/976/17 та у постановах Верховного Суду від 07.06.2019 р. у справі № 914/1960/17, від 20.02.2020 р. у справі № 920/1106/17, від 20.02.2020 р. у справі № 920/1106/17, від 24.02.2021 р. у справі № 906/366/20, інших.

Правові висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що захисні насадження лінійного типу належать до лісового фонду України та лісові насадження лінійного типу, лісові ділянки (смуги лісів), розташовані у смугах відведення залізниць, відносяться до категорії захисних лісів, як це передбачено нормами ст. 4 Лісового кодексу України та положеннями Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2007 р. № 733.

Так, відповідно до норм ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

Відповідно до п. 4 ч. 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2007 р. № 733 до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема лісові ділянки (смуги лісів), які прилягають до смуг відведення залізниць і виділяються з категорії експлуатаційних лісів на 500 метрів з кожного боку. У гірських районах ширина смуг лісів у разі потреби може бути збільшена з урахуванням результатів спеціальних обстежень до розмірів, що забезпечують захист залізниць і безпеку руху.

З урахуванням наведеного відхиляються як необґрунтовані доводи скаржника про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази віднесення насаджень в смузі відведення залізниці до категорії лісу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт виявлення незаконної рубки лісу на земельній ділянці, наданій відповідачеві у постійне користування, свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого і скоєно незаконне вирубування лісу.

Неналежне виконання відповідачем встановлених законодавством обов`язків на земельній ділянці, наданій відповідачеві у постійне користування, внаслідок чого лісу завдано шкоду, підтверджено актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 07.03.2023 р. № 13 /а.с. 37 39 у т.1/, досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000100 та доданим розрахунком заподіяної шкоди, що безумовно свідчить про причинно наслідковий зв`язок, між протиправною поведінкою/бездіяльністю та шкодою, яка завдана навколишньому природному середовищу у вигляді порубки дерев.

Таким чином, відповідач як постійний користувач земельної ділянки, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев в кількості 7 шт. (збитки).

За наведених обставин, які відповідачем не спростовані, за відсутності доказів про вчинення достатніх заходів та дій, спрямованих на охорону лісів та недопущення самовільної рубки лісу, колегія суддів висновує про наявність складу цивільного правопорушення та правових підстав для задоволення позовних вимог прокурора. При цьому фіксування правоохоронним органом здійсненого невідомими особами правопорушення жодним чином не спростовують бездіяльності та вини відповідача.

Викладене спростовує доводи відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування збитків у зв`язку із недоведеністю вини відповідача у вчиненні порушень природоохоронного законодавства та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданими державі збитками.

Перевіривши долучені прокурором розрахунки розміру заявленої до стягнення шкоди, заподіяної незаконною вирубкою дерев, колегія суддів встановила, що такі розрахунки було проведено відповідно до додатку № 1 Порядку проведення індексації такс, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами», тобто в порядку, визначеному чинним законодавством. Розрахунок був здійснений з урахуванням кількості вирублених дерев та їх діаметру, встановлених в акті огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 07.03.2023 р. № 13 /а.с. 37 39 у т.1/, який було складено самим відповідачем.

За результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 12.06.2025 р. у справі № 918/368/25 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області від 12.06.2025 р. у справі № 918/368/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 918/368/25 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.