ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2025 р. Справа№ 910/13007/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Сибіги О.М.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Гучок В.В., адвокат,

від відповідача: Мартьянова Л.В., адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 (повний текст складено 23.10.2024)

у справі № 910/13007/23 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 78 874 746,82 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У серпні 2023 року Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (далі ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі НЕК "Укренерго", відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 78 874 746, 82 грн, з яких: 65 217 363, 60 грн - основний борг, 10 384 702,22 грн - інфляційні втрати, 1 297 920, 09 грн - пеня та 1 974 760, 91 грн - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0533-01041 від 11.05.2019 в частині оплати електроенергії для врегулювання небалансів у встановлений цим правочином строк.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі №910/13007/23 провадження у справі № 910/13007/23 в частині стягнення 65 217 363, 60 грн основного боргу - закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, за відсутністю предмету спору.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з НЕК "Укренерго" на користь ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" 1 974 760 грн 91 коп. - 3 % річних, 3 432 430 грн 46 коп. - інфляційних втрат та 841 140 грн 03 коп. - судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції встановив, що після відкриття провадження у даній справі відповідачем здійснено оплату наявної у нього заборгованості перед позивачем в сумі 34 417 362,33грн, а також сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями за спірним Договором у розмірі 30 800 001,26 грн, на підставі чого виснував про відсутність предмету спору у даній справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 65 217 363,60 грн та закрив провадження у справі у відповідності до приписів пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Щодо стягнення нарахованої позивачем пені в розмірі 1 297 920,09 грн за період існування основного боргу з 12.12.2022 по 25.07.2023, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у вказаній частині заявлених позовних вимог. Підставою такого висновку слугувало врахування судом першої інстанції при вирішенні спору у цій частині позовних вимог висновків Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 19.04.2024 у справі 911/1359/22, до закінчення розгляду якої зупинялось провадження у даній справі. Відповідно до вказаних висновків приписи пункту 16 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (у редакції постанови НКРЕКП №413 від 26.04.2022), за якими на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими для суб`єктів спірних правовідносин, а тому відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені.

Водночас, у зв`язку з тим, що факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання підтверджено, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, за загальний період прострочення, визначений позивачем. Перевіривши розрахунок позивача, суд першої інстанції встановив правильність проведеного позивачем розрахунку 3% річних та виявив допущену позивачем помилку у визначенні розміру нарахування інфляційних втрат. Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції визнав обгрунтованими до стягнення суму 3% річних у розмірі 1 974 760,91 грн та суму інфляційних втрат у розмірі 3 432 430, 46 грн, а тому позовні вимоги в цій частині задовольнив частково.

При цьому з огляду на те, що 3% річних не відносяться до неустойки, суд першої інстанції визнав не застосовними до них положень статті 233 Господарського кодексу України (далі ГК України) та статті 551 Цивіьного кодексу України (далі ЦК України), а також правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, а тому відхилив клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих 3% річних шляхом їх зменшення на 90 %.

Здійснюючи розподіл судових витрат у даній справі, суд першої інстанції у відповідності до вимог частини 9 статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання позову в частині стягнення основного боргу, провадження у справі щодо якого закрито, поклав на відповідача, оскільки спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги відповідача та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, НЕК "Укренерго" 08.11.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі №910/13007/23 в частині стягнення з відповідача судового збору у розмірі 841 140,03 грн.

Разом з тим, 09.11.2024 через систему ЄСІТС "Електронний суд" відповідач подав доповнення до апеляційної скарги в порядку статті 266 ГПК України, в яких просить прийняти ці доповнення, задовольнити апеляційну скаргу та вимоги цих доповнень, а саме скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі №910/13007/23.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги з урахуванням доповнень, відповідач зазначив, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а отже таке рішення не можна вважати законним та обгрунтованим.

Доводи в апеляційній скарзі відповідача та в доповненні до неї зводяться до такого:

-суд першої інстанції при здійсненні розподілу судового збору і покладенні його в повному обсязі на відповідача не врахував того, що в частині стягнення основного боргу закрито провадження у справі за відсутністю предмету спору, отже спір у вказаній частині позовних вимог не розглядався по суті, а тому відсутні підстави для застосування у даному випадку норми частини 9 статті 129 ГПК України і судовий збір має бути розподілений з урахуванням положень підпункту 5 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір";

-відповідно до задоволених вимог позивача у даній справі (5 407 191,37грн) на підставі підпункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України при розподілі судових витрат на відповідача слід було покласти судовий збір у розмірі, який не міг перевищувати 72 066,88грн (за письмовими поясненнями від 25.06.2025);

-решта сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору у розмірі 783 942,51 грн згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню позивачу за його клопотанням, на подання якого позивач не позбавлений після закриття провадження у справі. Тобто, частина витрат зі сплати судового збору, яка складає 783 942,51 грн, покладена на відповідача безпідставно;

- судом першої інстнції не враховано положень частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", аналіз яких свідчить про те, що оператор системи передачі (ОСП), яким є відповідач, може сплачувати постачальникам послуг за врегулювання небалансів електричної енергії виключно з його поточного рахунка із спеціальним режимом використання. Умовою проведення таких розрахунків є наявність коштів на рахунку із спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку;

- визначені поняття алгоритму та поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, які наведені у статті 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", дають підстави для висновку, що умова про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання ОСП, є не договірною умовою, а нормою закону. Отже, на думку відповідача, згаданий Закон покладає на відповідача, як ОСП, обов`язок розподілу коштів, отриманих від постачальників послуг з балансування, що обмежується обов`язком сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з грошових коштів, які надходять на його спеціальний рахунок за балансуючу електричну енергію та небаланси електричної енергії;

- таким чином, судом першої інстанції не взято до уваги, що чинне законодавство забороняє відповідачу оплачувати небаланси електричної енергії за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою НКРЕКП, на інші цілі і отримані в оплату послуг з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління;

-суд першої інстанції помилково не застосовано до спірних правовідносин у даній справі щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2024 апеляційну скаргу у справі №910/13007/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13007/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу ІV ГПК України, за апеляційною скаргою НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі №910/13007/23.

05.12.2024 матеріали справи № 910/13007/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2024 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху на підставі статей 174, 260 ГПК України, у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 87 230,76 грн; роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

23.12.2024 недоліки апеляційної скарги усунено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі №910/13007/23, розгляд справи призначено на 03.02.2025 о 14 год 00 хв, запропоновано учасникам справи вчинити відповідні процесуальні дії в установлені судом строки.

Судове засідання призначене на 03.02.2025 не відбулось, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Корсака В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 повідомлено учасників справи про призначення справи №910/13007/23 до розгляду на 05.03.2025 о 14 год 00 хв.

05.03.2025 суддею Північного апеляційного господарського суду Корсаком В.А. заявлено самовідвід від розгляду апеляційної скарги у справі №910/13007/23, посилаючись на те, що між близькою йому особою та стороною у справі №910/13007/23 існує невирішений судовий спір.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 заяву про самовідвід судді Корсака В.А. від розгляду справи №910/13007/23 задоволено, матеріали справи передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до статті 32 ГПК України.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025 справу № 910/13007/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 визначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу НЕК "Укренерго" на рішення суду першої інстанції у даній справі, розгляд справи призначено на 15.04.2025 о 15 год 00 хв.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з відрядженням судді Тарасенко К.В. з 14.04.2025 по 17.04.2025.

Згідно з Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 апеляційну скаргу НЕК "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/13007/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Сибіги О.М., Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення суду першої інстанції у даній справі, розгляд справи призначено на 22.04.2025 о 15 год 20 хв.

У судовому засіданні, що відбулося 22.04.2025, колегією суддів апеляційного господарського суду оголошено перерву у даній справі до 13 год 00 хв 07.05.2025.

Однак, у зв`язку з перебуванням судді Сибіги О.М. у відпустці, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у даній справі призначено на 30.06.2025 о 14 год 40 хв.

У призначений час судове засідання не відбулось у зв`язку з відпусткою судді Сибіги з 30.06.2025 по 04.07.2025.

Розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у даній справі колегією суддів призначено на 23.07.2025 о 14 год 40 хв, про що постановлено ухвалу від 26.06.2025 та повідомлено сторін.

Позиція інших учасників справи.

Позивач не скористалися правом на подання відзиву щодо поданої апеляційної скарги в установленому порядку та строк, що у відповідності до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка представників сторін.

У судове засідання 23.07.2025 з`явилися представики позивача та відповідача.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Так, у відповідності до Закону України "Про ринок електричної енергії":

-в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: 1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; 2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс (частини 1 статті 68 Закону);

- оператором системи передачі є юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (пункт 55 частини 1 статті 1 Закону);

- оператором системи передачі є суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії (частина 1 статті 31 Закону);

-на оператора системи передачі покладено функції адміністратора розрахунків (частина 2 статті 52 Закону);

- адміністратор розрахунків відповідно до правил ринку розраховує платежі за електричну енергію оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування, ціни небалансів електричної енергії, обсяги небалансів електричної енергії і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки (пункт 5 частини 3 статті 52 Закону);

-небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку; відповідальність за баланс зобов`язання учасників ринку повідомляти і виконувати погодинні графіки електричної енергії відповідно до обсягів купленої та проданої електричної енергії та нести фінансову відповідальність за врегулювання небалансів (пункти 12, 46 частини 1 статті 1 Закону);

- учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах, в тому числі шляхом укладання договору про врегулювання небалансів (пункт 6 частини 1 статті 4 Закону);

-обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі (частина 3 статті 3 Закону);

- типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором (частина 5 статті 70 Закону).

Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії є додатком №1 до Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 за №307, із змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП від 17.01.2023 № 109 (далі - Правила ринку).

З матеріалів справи вбачається, що функції оператора системи передачі (ОСП) виконує НЕК "Укренерго".

У відповідності до постанови НКРЕКП від 08.11.2018 №1382 "Про видачу ПрАТ "Київобленерго" ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом", з 01.01.2019 ПрАТ "Київобленерго" є енергетичною компанією, яка здійснює ліцензовану діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності відповідно до додатка і діє на підставі Статуту та ліцензії.

У травні 2019 року ПрАТ "Київобленерго" звернулося до НЕК "Укренерго" (ОСП) із заявою про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

Листом № 01/17364 від 15.05.2019 відповідач повідомив ПрАТ "Київобленерго" про укладання договору про врегулювання небалансів електричної енергії та долучення ПрАТ "Київобленерго" до реєстру учасників ринку за ідентифікатором договору - № 0533-01041 з датою акцептування - 11.05.2019 (далі - Договір).

Матеріалами справи підтверджується, що загальними зборами акціонерів ПрАТ "Київобленерго" від 21.08.2020 прийнято рішення про зміну найменування товариства та 03 вересня 2020 року назву позивача було змінено з Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" () на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" ().

Відповідно до пункту 2.2 Статуту ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" є новим найменуванням ПАТ "Київобленерго". ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" є правонаступником майна, прав та обов`язків Приватного акціонерного товариства "Київобленерго".

Крім того, постановою НКРЕКП від 23.09.2020 № 1749 внесено зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 08 листопада 2018 року № 1382, а саме у назві слова "Київобленерго" замінено словами "ДТЕК Київські регіональні електромережі".

Умови публічного договору приєднання про врегулювання небалансів електричної енергії затверджені наказом НЕК "Укренерго" № 58 від 27.01.2023 з урахуванням змін внесених постановою НКРЕКП від 17.01.2023 № 109 до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 за №307 та оприлюднені на офіційному сайті НЕК "Укренерго" за посиланням https://ua.energy/.

Таким чином, 11.05.2019 між ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (СВБ) та НЕК "Укренерго" (ОСП) укладено договір № 0533-01041 про врегулювання небалансів електричної енергії, з урахуванням змін внесених наказом НЕК "Укренерго" № 58 від 27.01.2023 (далі Договір).

Відповідно до пункту 1 Договору, він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому.

На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ (пункт 1.2 Договору).

Згідно з пунктом 1.4 Договору ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 307 (далі - Правила ринку).

Главою 2 Договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього Договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Відповідно до пункту 3.3 Договору, ОСП зобов`язаний, зокрема, виконувати розрахунки обсягу та вартості небалансу електричної енергії та інші розрахунки відповідно до цього Договору та Правил ринку; проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.

За умовами підпункту 6 пункту 3.4 Договору, СВБ має право отримувати плату за електричну енергію, продану ОСП за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії та за результатом інших платежів, передбачених Правилами ринку.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів (далі - Акт купівлі- продажу) та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 5.1 Договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до пункту 5.9 Договору ОСП формує та направляє Акт купівлі-продажу (далі - Акт) до СВБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. Підписання Акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом)), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та розміщений у мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/, або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою Акта (у разі неможливості підпису в електронній формі).

Сторонами має бути забезпечена можливість здійснення електронного документообігу шляхом реєстрації у системі, яка забезпечує функціонування електронного документообігу. Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ Акта, СВБ розглядає та повертає ОСП один примірник Акта, підписаного зі своєї сторони.

Акт повинен бути підписаний сторонами в один і той самий спосіб. У разі незгоди із розрахунками ОСП відповідно до Акта, СВБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обґрунтовані зауваження щодо цього Акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними в Акті. Якщо СВБ протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ Акта не ініціював спір та не направив до ОСП підписаний зі сторони СВБ примірник Акта, то такий Акт вважається підписаним СВБ.

Відповідно до пунктів 9.1 та 9.2 Договору, він набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви - приєднання до цього Договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони у строк не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього Договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Цей Договір може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення Регулятором змін до типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії, який є додатком 1 до Правил ринку. У такому випадку зміни до цього Договору вносяться ОСП протягом 10 днів з дня набрання ними чинності. Договір зі змінами оприлюднюється на вебсайті ОСП. Якщо учасник ринку не ініціював розірвання цього Договору протягом одного місяця з дати набрання чинності змінами, вважається, що він погодився зі зміненим Договором (пункти 10.1-10.3 Договору).

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору та Правил ринку засобами електронного документообігу направлено відповідачу листи та рахунки - фактури (з деталізованим розрахунком складових рахунків) для оплати за небаланси, підписані КЕП, на загальну суму 65 217 363, 60 грн, а саме:

- лист від 06.12.2022 № 04/710/12508, небаланси за період 21.11.2022-30.11.2022 та рахунок-фактура (INVOICE) № 058 від 06.12.2022 на суму - 5 020 421,10 грн, рахунок-фактура (INVOICE) № 434 від 06.12.2022 на суму - 13 709 558,17 грн;

- лист від 16.12.2022 № 04/710/13080, небаланси за період 01.12.2022-10.12.2022 та рахунок-фактура (INVOICE) № 035 від 15.12.2022 на суму - 10 844 425, 44 грн;

- лист від 26.12.2022 № 04/710/13495, небаланси за період 11.12.2022-20.12.2022, рахунок-фактура (INVOICE) № 034 від 26.12.2022 на суму - 2 057 401, 87 грн, рахунок-фактура (INVOICE) № 408 від 26.12.2022 на суму - 11 287 640, 86 грн;

- лист від 22.02.2023 № 04/710/3057, небаланси за період 01.06.2022-30.06.2022 та рахунок-фактура (INVOICE) № 490 від 22.02.2023 на суму - 914 950, 43 грн;

- лист від 24.02.2023 № 04/710/3185, небаланси за період 11.02.2023-20.02.2023 та рахунок-фактура (INVOICE) № 026 від 24.02.2023 на суму - 2 556 500, 17 грн;

- лист від 06.03.2023 № 04/710/3706, небаланси за період 21.02.2023-28.02.2023 та рахунок-фактура (INVOICE) № 42 від 06.03.2023 на суму - 1 794 355, 25 грн;

- лист від 26.01.2023 № 04/710/1396, небаланси за період 11.01.2023-20.01.2023 та рахунок-фактура (INVOICE) № 036 від 26.01.2023 на суму - 17 032 110, 31 грн.

Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання в частині оплати електроенергії для врегулювання небалансів по зазначеним рахункам.

Вважаючи, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання за Договором щодо оплати електричної електричної енергії для врегулювання небалансів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 65 217 363, 60 грн, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом за захистом порушених прав.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати електричної енергії для врегулювання небалансів, позивач разом з вимогою про стягнення основного боргу просив господарський суд також стягнути з відповідача 1 297 920, 09 грн пені, нарахованої за період з 12.12.2022 по 25.07.2023, 1 974 760, 91 грн 3% річних та 10 384 702, 22 грн інфляційних втрат, нараховані на відповідні суми боргу за загальний період прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов`язання за Договором, а саме: за період з 12.12.2022 по 28.02.2024.

Відповідач зазначені позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що позивачем не надано актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та доказів їх підпису сторонами, а надані рахунки-фактури за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа. Також, відповідач вказав, що позивачем не враховано постанову НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022), відповідно до якої на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Судом першої інстанції в процесі вирішення даного спору встановлено, що на виконання умов Договору та пунктів 7.3.1 Правил ринку позивач сформував та виставив відповідачу рахунки-фактури (з деталізованим розрахунком їх складових) для оплати за небаланси, підписані КЕП, на загальну суму 65 217 363,60 грн, які відповідач у відповідності до умов Договору та пункту 7.7.4 Правил ринку зобов`язаний був сплатити учаснику ринку-позивачу протягом чотирьох днів з дати направлення рахунку, проте в порушення зазначених положень Договору та Правил ринку відповідач у встановлений строк виставлені йому позивачем платіжні документи не оплатив. Відповідачем зазначених обставин не спростовано.

На підставі встановленим обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено виникнення у відповідача зобов`язання з оплати вартості електричної енергії для врегулювання небалансів на загальну суму 65 217 363,60 грн, виконання якого він просточив.

У ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що після відкриття провадження у даній справі відповідачем здійснено оплату заборгованості за Договором, а саме перераховано позивачу кошти у загальному розмірі 34 417 362, 33 грн в рахунок оплати електричної енергії для врегулювання небалансів, що підтверджується платіжними інструкціями: №1059 від 31.07.2023 на суму 914 950,43 грн; №1057 від 19.12.2023 на суму 5 020 421,10 грн; №1058 від 19.12.2023 на суму 1 066 044,29 грн; №1026 від 20.12.2023 на суму 759 018,91 грн; №1026 від 21.12.2023 на суму 343 799,26 грн; №1025 від 22.12.2023 на суму 588 020,87 грн; №1025 від 25.12.2023 на суму 1 543 894,16 грн; №1025 від 26.12.2023 на суму 7 513,21 грн; №1025 від 28.12.2023 на суму 1 492 620,57 грн; №1026 від 27.12.2023 на суму 2 963 475,87 грн; №1025 від 29.12.2023 на суму 1 175 799,46 грн; №1024 від 05.01.2024 на суму 596 585,28 грн; №1024 від 08.01.2024 на суму 536 079,89 грн; №2419G24A від 09.01.2024 на суму 770 798,98 грн; №1024 від 10.01.2024 на суму 210 980,25 грн; №1024 від 11.01.2024 на суму 902 405,14 грн; №24122G24A від 22.01.2024 на суму 41 659,47 грн; №1024 від 23.01.2024 на суму 710 862,56 грн; №1055 від 23.01.2024 на суму 416 285,09 грн; №1007 від 24.01.2024 на суму 168 037,46 грн; №24125G7A від 25.01.2024 на суму 41 553,70 грн; №1007 від 26.01.2024 на суму 32 792,74 грн; №24130G19A від 30.01.2024 на суму 224 889,11 грн; №1006 від 31.01.2024 на суму 41 251,52 грн; №1006 від 01.02.2024 на суму 210 864,77 грн; №2422G6A від 02.02.2024 на суму 3 558,14 грн; №1006 від 05.02.2024 на суму 5 209,74 грн; №1006 від 06.02.2024 на суму 38 542,59 грн; №1006 від 07.02.2024 на суму 14 710,93 грн; №1006 від 08.02.2024 на суму 52 721,78 грн; №1006 від 09.02.2024 на суму 112 177,03 грн; №1006 від 12.02.2024 на суму 37 613,31 грн; №1056 від 13.02.2024 на суму 908 735,39 грн; №1006 від 13.02.2024 на суму 27 181,99 грн; №1025 від 14.02.2024 на суму 522 656,98 грн; №1024 від 15.02.2024 на суму 626 009,50 грн; №1025 від 15.02.2024 на суму 227 331,54 грн; №1024 від 16.02.2024 на суму 287 754,37 грн; №1027 від 19.02.2024 на суму 4 423 230,08 грн; №1025 від 20.02.2024 на суму 1 320 262,28 грн; №1024 від 21.02.2024 на суму 309 924,10 грн; №1024 від 22.02.2024 на суму 1 263 875,22 грн; №1026 від 23.02.2024 на суму 870 608,24 грн; №1024 від 26.02.2024 на суму 548 133,14 грн; №1024 від 27.02.2024 на суму 389 403,57 грн; №1025 від 28.02.2024 на суму 1 647 118, 32грн.

Крім того, між сторонами проведено зарахування зустрічних однорідних вимог, зокрема, зараховано грошові зобов`язання, які відповідач має перед позивачем на загальну суму 30 800 001, 26 грн за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0533-01041 від 11.05.2019, що підтверджується:

- актом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно з Договором від 11.05.2019 № 0533-01041 за розрахунковий період 12.2022 від 22.12.2023 на загальну суму 9 417 035, 53 грн;

- актом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно з Договором від 11.05.2019 № 0533-01041 за розрахунковий період 01.2023 від 09.01.2024 на загальну суму 17 032 110, 31 грн;

- врегулювання зобов`язань по рахункам-фактурам між оціночною та фактичною версіями на суму коштів до повернення у зв`язку зі зменшенням фактичних обсягів купівлі/продажу електричної енергії згідно з договором від 11.05.2019 № 0533-01041 за розрахунковий період 02.2023 від 22.01.2024 на загальну суму 4 350 855, 42 грн.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції закрив провадження у даній справі в частині стягнення 65 217 363,60 грн основного боргу на підставі вимог пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю у цій частині предмета спору.

З огляду на те, що на спірні правовідносини між сторонами у справі №910/13007/23 поширюються приписи постанови НКРЕКП № 332, у яких передбачено, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, укладеними відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" до НЕК "Укренерго" про стягнення пені у розмірі 1 297 920,09 грн, нарахованих за період з 12.12.2022 по 25.07.2023.

Позовні вимоги ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" щодо стягнення з НЕК "Укренерго" 3% річних у розмірі 1 974 760,91 грн за несвоєчасну сплату вартості електричної енергії для врегулювання небалансів суд першої інстанції задовольнив повністю, а щодо стягнення інфляційних втрат - частково, оскільки встановив помилку, допущену позивачем у визначенні розміру нарахування зазначених втрат. Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції визнав, що обгрунтованою до стягнення та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства та положенням Договору є сума інфляційних втрат у розмірі 3 432 430,46 грн за період з 12.12.2022 по 28.02.2024, в решті позову в цій частині відмовив.

При цьому суд першої інстанції відхилив клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих позивачем 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача, як безпідставне.

Здійснюючи розподіл витрат зі сплати судового збору в частині закриття провадження у справі, суд першої інстанції визнав, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, тому на підставі положень частини 9 статті 129 ГПК України поклав понесені позивачем зазначені судові витрати на відповідача.

Ухвалене у даній справі судом першої інстанції рішення в частині закриття провадження у справі щодо стягнення основного боргу та відмови у стягнення пені повністю та інфляційних втрат частково відповідачем не оскаржується.

Спірними у даній справі за апеляційною скаргою відповідача є питання наявності/відсутності підстав:

-для нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань в загальній сумі, яка погашена відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції, та правильність їх визначення з огляду на те, що норма частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електроенергії", за твердженням відповідача, покладає на нього обов`язок сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з грошових коштів, які надходять на його спеціальний рахунок за балансуючу електичну енергію та небаланси електричної енергії, отже зазначену норму слід розуміти як імперативну вимогу;

-для задоволення заяви відповідача про зменшення розміру нарахувань в частині 3% річних у відповідності до положень частин 1, 2 статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК України;

-для покладення повністю на відповідача судового збору, незважаючи на закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 65 217 363,60 грн, у зв`язку з його погашенням.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Суд апеляційної інстанції, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частині 3 статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи та надаючи оцінку доводам скаржника щодо вказаних вище підстав апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Київобленерго", правонаступником якого є ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі", приєдналося до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

Також судом першої інстанції встановлено, що за наслідками виконання умов укладеного між сторонами Договору про врегулювання небалансів електричної енергії позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату щодо врегулювання небалансів електричної енергії, проте відповідач своєчасно розрахунок не здійснив, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання за спірний період у загальній сумі 65 217 363,60 грн.

Відповідно до пункту 5.1 Договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору.

Згідно з пунктом 5.6 Договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

Відповідно до пункту 3.3 Договору ОСП зобов`язаний, зокрема, виконувати розрахунки обсягу та вартості небалансу електричної енергії та інші розрахунки відповідно до цього Договору та Правил ринку; проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.

Правила ринку, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307, визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.

За приписами пунктів 1.1.2, 1.11.1, 1.11.8 глави 1.1 розділу І Правил ринку система управління ринком - це програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції. За допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, серед іншого, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії. АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.

За умовами пункту 5.28.1 глави 5.28 розділу V Правил ринку, щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.

Відповідно до пункту 7.3.1 глави 7.3 розділу VII Правил ринку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) АР на щодекадній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Згідно з пунктом 7.7.4 глави 7.3 розділу VII Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21 викладено висновок про те, що: "обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку (в цьому випадку ОСП та ППБ) в Системі наділений саме адміністратор розрахунків. При цьому в розумінні положень Правил ринку (зокрема, пункти 1.1.4, 1.1.2, 1.8.1, 1.11.1, 1.11.8, 5.11.1, 5.11.2, 5.28.1, 7.2.1, 7.7.4), з урахуванням змісту договору (пункти 4.1, 4.5, 5.3, 5.4), направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків (АР) через систему управління ринком. Іншого порядку та способу направлення рахунків, ані Правилами ринку, ані умовами договору не передбачено, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) АР у системі управління ринком. Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач, будучи одночасно АР та ОСП, перебуває в цілком різних самостійних статусах учасника ринку електричної енергії, має можливість не тільки отримувати рахунки та ознайомлюватись з їх змістом у момент виставлення таких рахунків у Системі, а й проводити розрахунки за ними".

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що строк оплати відповідачем коштів за врегулювання небалансів настав та, враховуючи нездійснення відповідачем оплати, правомірно визнав наявність у відповідача станом на день звернення позивача до суду з даним позовом простроченої заборгованості у загальній сумі 65 217 363,60 грн, яку відповідач погасив лише після відкриття провадження у даній справі у ході її розгляду у суді першої інстанції.

Оскільки відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем за врегулювання небалансів, суд першої інстанції на підставі норми частини 2 статті 625 ЦК України, стягнув з відповідача 3 % річних у розмірі 1 974 760,91 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 432 430,46 грн, з чим не погоджується відповідач.

Так, в апеляційній скарзі відповідач зазначає про неврахування судом першої інстанції особливого порядку розрахунків на ринку електричної енергії та вимог частини 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", за якими відповідач не може користуватись коштами на рахунку зі спеціальним режимом використання, адже і джерела надходжень на вказаний рахунок, і напрямки сплати коштів з такого рахунку визначено Законом. З огляду на зазначене, а також враховуючи неможливість використання коштів відповідачем належних до сплати позивачу, за твердженням відповідача, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат і 3% річних задоволені судом першої інстанції помилково.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що умови Договору не містять будь-яких застережень щодо використання ОСП поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та, відповідно, умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку.

Згідно з частиною 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках.

Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на:

1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників;

2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників;

3) поточний рахунок оператора системи передачі.

З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

За приписами статті 1 зазначеного Закону алгоритм розподілу коштів - порядок розподілу уповноваженими банками коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, що встановлюється Регулятором відповідно до цього Закону.

Верховним Судом у постанові від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21 сформовано правовий висновок щодо застосування положень статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії". Зокрема, "зміст статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. Ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором".

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними зазначені доводи відповідача, оскільки зміст статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" не містить заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 910/3263/23, від 25.05.2023 у справі № 910/1382/22, від 09.03.2023 у справі № 910/18613/21.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати за Договором про врегулювання небалансів за спірний період, суд першої інстанції, перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги відповідача не містять обґрунтування щодо незгоди з висновками суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо визначення періодів нарахування 3% річних та інфляційних втрат, у тому числі і щодо їх розміру.

Предметом апеляційного оскарження також є відмова суду першої інстанції у зменшенні загального розміру нарахованих 3% річних. При цьому скаржник в обгрунтування своїх доводів посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Досліджуючи вказане питання, суд апеляційної інстанції зазначає, що із положень статей 230, 233 ГК України та статей 549, 551 ЦК України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за простроченяня грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, 27.04.2018 у справі №908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі №905/305/18.

Отже, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних.

При цьому під час розгляду клопотання відповідача про зменшення 3% річних на 90%, суд першої інстанції правомірно не застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, оскільки викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 висновок був сформований у справі, в якій загальна сума правомірно нарахованих штрафу, пені та 3% річних перевищувала в два рази суму простроченої заборгованості.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про наявність підстав для зменшення 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається також на неправомірно здійснений судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні розподіл судових витрат в частині стягнення з відповідача судового збору розміру 841 140,03 грн, незважаючи на закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 65 217 363,60 грн на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України (відсутній предмет спору).

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу у зазначеній частині, відповідач вказує, що здійснений судом першої інстанції розподіл судового збору суперчить положенням пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" та статті 129 ГПК України.

За доводами відповідача, сплачений позивачем при зверненні до господарського суду судовий збір у сумі 783 942, 51 грн, що пропорційно розміру основного боргу стосовно якого закрито провадження у справі у зв`язку з його погашенням відповідачем, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню позивачу за його клопотанням, на подання якого позивач не позбавлений після закриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з наведеними доводами відповідача, з огляду на таке.

Так, здійснюючи розподіл судового збору в оскаржуваному рішенні у зазначеній частині з посиланням на частини 1, 9 статті 129 ГПК України, суд першої інстанції не врахував, що лише висновок суду про задоволення чи відмову в позові повністю чи частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог із застосуванням порядку розподілу судових витрат за правилами статті 129 ГПК України.

У тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть, якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа.

Відповідно, у такому разі (закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у резолютивній частині рішення) норма частини 9 статті 129 ГПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, не застосовуються і не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі, в тому числі і щодо частини із заявлених вимог, за якою провадження було закрито.

Водночас, така норма не може бути застосована і у зв`язку з тим, що Закон України "Про судовий збір" у наведеному випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Зокрема, у пункті 5 частини 1 статті 7 цього Закону прямо встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Подібні за змістом висновки щодо застосування приписів частини 9 статті 129 ГПК України, пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" викладені у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №903/181/19, від 06.09.2021 у справі № 910/8775/20, від 23.01.2024 у справі №910/7984/22, на які посилається скаржник у апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими твердження відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції статті 129 ГПК та пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Отже, суд першої інстанції, закривши провадження у справі в частині заявленого до стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 65 217 363,60 грн у зв`язку з його погашенням відповідачем після відкриття провадження у справі, безпідставно стягнув з відповідача судовий збір в сумі 776 740,26 грн.

Тому, сума судового збору, сплачена ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" за подання позовної заяви у зазначеній частині, не підлягає розподілу між сторонами, а підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду у випадку звернення останнього з відповідним клопотанням.

З огляду на дослідженні та встановлені у справі обставини, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі (з урахуванням доповнення), з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, частково знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Враховуючи встановлені у вказаній постанові обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що викладені вимоги відповідача в апеляційній скарзі (з урахуванням доповнень) є частково обґрунтованими, а тому наявні підстави для їх задоволення з підстав зазначених вище, скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі в частині розподілу судових витрат.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З огляду на встановлені та досліджені у даній справі обставини в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що покладення на відповідача обов`язку зі сплати судового збору у даній справі в сумі 776 740,26 грн є неправомірним, а висновки суду першої інстанції в цій частині помилковими та такими, що прийняті при неправильному застосуванні пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" та порушенням частини 9 статті 129 ГПК України, тому ухвалене судом першої інстанції у даній справі рішення у зазначеній частині слід скасувати, ухваливши нове рішення в частині розподілу судових витрат.

Судові витрати.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги щодо суті спору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі №910/13007/23 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі 910/13007/23 скасувати в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" 776 740, 26 грн судового збору.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі №910/13007/23 викласти в такій редакції:

"1. Провадження у справі №910/13007/23 в частині стягнення 65 217 363,60 грн. основного боргу закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, за відсутністю предмету спору.

2. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код - 00100227) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (вул. Стеценка, буд. 1-А, м. Київ, 04136, ідентифікаційний код - 23243188) 1 974 760 (один мільйон дев`ятсот сімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят) грн 91 коп. - 3 % річних, 3 432 430 (три мільйона чотириста тридцять дві тисячі чотириста тридцять) грн 46 коп. - інфляційних втрат та 64 399 (шістдесят чотири тисячі триста дев`яносто дев`ять) грн 77 коп. - судового збору.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили."

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі №910/13007/23 залишити без змін.

5. Матеріали справи №910/13007/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з відпусткою судді Кравчука Г.А. з 01.09.2025 по 14.09.2025, повний текст постанови складено 15.09.2025.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді О.М. Сибіга

Г.П. Коробенко