ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2025 р. Справа № 918/632/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Клеванської селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж"

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Бахчиванжи С.Ю. (самопредставництво);

від відповідача - не з`явився;

від прокуратури - Гіліс І.В.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 8 вересня 2025 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В липні 2025 року заступник керівника Рівненської окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Клеванської селищної ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" (далі - відповідач), в якій просить усунути перешкоди власнику - Клеванській територіальній громаді в особі Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :02:018:1981 площею 0,8790 га, шляхом:

- скасування державної реєстрації права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" на об`єкт нерухомого майна під назвою "операторська з асфальтованою площадкою (літ. А-1)" з реєстраційним номером 246, за адресою по вул. Центральній, 36Б, смт. Клевань, Рівненського району, Рівненської області (рішення державного реєстратора № 49425404 від 30.10.2019);

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером :02:018:1981 площею 0,8790 га за адресою по вул. Центральній, 36Б в смт. Клевань, Рівненського району, Рівненської області та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення розміщених на ній об`єктів - бетонного паркану та металевих воріт.

Крім того в позовній заяві прокурор просить стягнути з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 4 844 грн 80 коп.

До позовної заяви заступником керівника Рівненської окружної прокуратури долучено платіжну інструкцію від 7 липня 2025 року № 1351 про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 4 844 грн 80 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на те, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 28.10.2019 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - операторську з асфальтованою площадкою (літ. А-1) загальною площею 4,2 кв.м. по вул. Центральній, 36 Б в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області, яка знаходиться на земельній ділянці комунальної власності з к.н. :02:018:1981 площею 8 790 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта 246). Опис майна: Операторська (А-1), Асфальтована площадка (№ 1), Огорожа (№ 2) та Ворота (№ 3).

Як зазначає прокурор, підставою для реєстрації права власності стали: рішення Клеванської селищної ради № 144 від 24.10.2019 щодо впорядкування адресного господарства та витяг з ДЗК № НВ-019 від 22.10.2019. Також державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було додано технічний паспорт за № 362/19 від 25.10.2019.

Відтак, на підставі вищезазначених документів та заяви уповноваженого представника (керівника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" Одераки Ю.В., державним реєстратором було прийнято рішення № 49425404 від 30.10.2019 про проведення державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" на нерухоме майно - операторську з асфальтованою площадкою.

Водночас прокурор зазначає, що документи, що підтверджують право власності на цей об`єкт, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Зокрема прокурор зазначає, що з технічного паспорту № 362/19 від 25.10.2019 вбачається, що вищевказаний об`єкт нерухомого майна був споруджений у 1990 році, а загальна площа забудови земельної ділянки становить 252,1 кв.м., з них: 5,2 кв.м. - під основною будівлею та 246,9 кв.м. - під господарськими, допоміжними будівлями і спорудами.

Разом з цим, з доданого до Державного реєстру витягу з ДЗК № НВ-019 від 22.10.2019 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" є орендарем земельної ділянки з к.н. :02:018:1981 площею 0,8790 га, речове право на яку зареєстровано з 01.01.1900 з строком дії 5 років.

Проте прокурор зазначає, що інформація, зазначена у вказаних документах не є достовірною, що підтверджується наступними фактичними обставинами.

26.01.2005 Клеванською селищною радою Рівненського району було прийнято рішення № 450, згідно якого Товариству з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,80 га в оренду строком на один рік з правом подальшого викупу за рахунок земель Броварського СПМК № 580 (землі промисловості) для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд.

Надалі рішенням Клеванської селищної ради № 110 від 15.07.2016 було внесено зміни до рішення Клеванської селищної ради № 450 від 26.01.2005, а саме в частині зміни площі земельної ділянки, на яку давався дозвіл щодо виготовлення проекту відведення, - з 0,88 га на 0,0790 га.

05.10.2021 Клеванською селищною радою було прийнято рішення № 547, згідно якого, у зв`язку з знаходженням на земельній ділянці об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 246, було вирішено надати дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з к.н. :02:018:1961 площею 0,8790 га в натурі (на місцевості) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Вказаним рішенням Товариству з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" було надано дозвіл на виготовлення експертної грошової оцінки даної земельної ділянки з метою викупу як власником розташованого на ній нерухомого майна.

Проте, як вбачається з інформації Клеванської селищної ради (лист № 472/02-19 від 10.04.2025), земельна ділянка з к.н. :02:018:1961 площею 0,8790 га в користуванні та оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" не перебувала (відповідні договори не укладалися), а також жодних звернень щодо затвердження чи погодження землевпорядної документації до селищної ради не надходило та відповідно рішення з цього питання не приймалися.

Водночас, як зазначає прокурор, ГУ Держгеокадастру у Рівненській області (лист № 10-17-0.3-1908/2-25 від 22.04.2025) повідомило окружну прокуратуру про те, що відомості Державного земельного кадастру щодо оренди земельної ділянки з к.н. :02:018:1961 площею 0,8790 га є помилковими.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" як юридична особа було зареєстровано 19.03.2004, що підтверджується відповідним записом у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" не може бути забудовником земельної ділянки з к.н. :02:018:1961 та вказана в технічному паспорті дата спорудження об`єкту нерухомого майна не відповідає дійсності.

Крім цього, як зазначає прокурор, Відділенням поліції № 1 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000122 від 27.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України.

В межах кримінального провадження проводився допит керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" Одераки Ю.В., який вказав, що у 1989 році він був начальником Рівненської дільниці Броварської СПМК 580, якій було виділено в смт. Клевань Рівненського району земельну ділянку для будівництва спеціалізованої бази обслуговування Рівненської, Волинської та Хмельницької областей, однак, у зв`язку з відсутністю коштів таке будівництво не відбулося, а земельна ділянка пустувала.

Також ОСОБА_1 зазначив, що Броварське СПМК-580 було філією ВАТ "Украгромлинмонтаж", яке надалі було визнано банкрутом, а він разом з іншими засновниками створили Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж". Водночас, земельна ділянка з к.н. :02:018:1961 по вул. Центральній в смт. Клевань не була приватизована Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж".

При цьому, ОСОБА_1 вказав, що на цій земельній ділянці він здійснював лише будівництво огорожі (бетонного паркану) та не звертався з заявою до державного реєстратора щодо реєстрації прав на операторську.

Так, окружною прокуратурою з`ясовано, що у 1990 році видавався державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,80 га в смт. Клевань Рівненського району, місце розташування якої відповідає земельній ділянці з к.н. :02:018:1961 (лист Клеванської селищної ради № 472/02-19 від 10.04.2025 та лист ГУ Держгеокадастру у Рівненській області № 10-17-0.3-1908/2-25 від 22.04.2025).

Згідно з вказаним державним актом серії Б № 019800, останній видавався Броварській спеціалізованій пересувній механізованій колоні № 580 кооперативно-державного виробничого об`єднання "Агробудмонтаж" для будівництва виробничої бази госпрозрахункової дільниці.

Разом з цим, прокурор вказує, що з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Спеціалізована пересувна механізована колона № 580 (м. Бровари) була відокремленим підрозділом (філією) юридичної особи ВАТ "Украгромлинмонтаж" (, дата державної реєстрації 17.06.1993), яка була припинена 23.11.2007 на підставі рішення суду, у зв`язку з визнанням її банкрутом.

Проте, будь-які відомості та документи, що підтверджують здійснення будівництва операторської з асфальтованою площадкою ВАТ "Украгромлинмонтаж", його відокремленим підрозділом або Броварським СПМК № 580 кооперативно-державного виробничого об`єднання "Агробудмонтаж" відсутні. Так само відсутні й дані щодо переходу права власності на спірний об`єкт до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж".

Зазначене також підтверджується:

- інформацією Регіонального відділення ФДМ України по місту Києву (лист № 930-03-2480 від 28.05.2025), згідно з якою, відомості щодо приватизації кооперативного об`єднання "Агробудмонтаж" та операторської з асфальтованою площадкою чи іншого майна в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області в інформаційно-пошуковій системі "ЕТАП-майно" відсутні. Крім цього Регіональне відділення в інформації вказало, що згідно переліку нерухомого майна (наказ № 1593 від 26.12.1997), що було передано до статутного фонду ВАТ "Украгромлинмонтаж", до складу якого входило СПМК-580 (м. Бровари), об`єкти, розташовані в Рівненській області також відсутні;

- інформацією КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації", згідно якої останнє не проводило технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна в смт. Клевань по вул. Центральній, замовниками яких були Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж", ВАТ "Украгромлинмонтаж" чи Броварське СПМК № 580.

Більше того, як зазначає прокурор, у межах кримінального провадження № 0000122 від 27.10.2022 було проведено огляд земельної ділянки з к.н.:02:018:1961 по вул. Центральній в смт. Клевань Рівненського району.

За результатами проведеного огляду, на вказаній земельній ділянці не було виявлено зареєстрованого на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" об`єкта нерухомого майна - операторської з асфальтованою площадкою.

Проведеним оглядом підтверджено, що спірна земельна ділянка огороджена парканом та встановлено металеві ворота. Вказане також узгоджується з відомостями, наявними в технічному паспорті № 362/19 від 25.10.2019.

На думку прокурора, вищезазначене в сукупності свідчить про те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" відсутні правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна - операторську з асфальтованою площадкою, а користування земельною ділянкою здійснюється без належним чином оформленого права на неї.

Відтак, прокурор вважає, що державна реєстрація прав на операторську з асфальтованою площадкою була проведена незаконно, за відсутності правовстановлюючих документів на неї, а саме з метою оформлення прав на земельну ділянку комунальної власності на неконкурентних засадах.

Водночас, встановлення огорожі та воріт на земельній ділянці комунальної власності з к.н. :02:018:1961, за відсутності законних прав на неї (оформленого договору оренди землі чи іншого права користування), є самовільним зайняттям даної земельної ділянки.

Відтак, прокурор стверджує, що незаконна державна реєстрація права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" на об`єкт нерухомого майна - операторську з асфальтованою площадкою по вул. Центральній, 36Б в смт. Клевань Рівненського району, тим паче, якої фактично не існує, а також самовільне огородження та встановлення воріт на земельній ділянці за відсутності речових прав на неї, безумовно порушує права власника земельної ділянки - територіальної громади в особі Клеванської селищної ради Рівненського району.

Ухвалою суду від 9 липня 2025 року позовну заяву заступника керівника Рівненської окружної прокуратури прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі та призначено підготовче засідання на 28 липня 2025 року.

28 липня 2025 року від заступника керівника Рівненської окружної прокуратури через систему "Електронний суд" надійшло клопотання з додатками, в якому просив долучити до матеріалів справи № 918/632/25 письмовий дозвіл прокурора на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000122 від 27.10.2022 з метою підтвердження допустимості поданих разом з позовною заявою письмових доказів.

Ухвалою суду від 28 липня 2025 року підготовче засідання відкладено на 1 вересня 2025 року.

29 серпня 2025 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи, в якій просив провести підготовче засідання без участі представників Клеванської селищної ради.

Ухвалою суду від 1 вересня 2025 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 8 вересня 2025 року.

У судовому засіданні 8 вересня 2025 року прокурор у справі підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача у судовому засіданні 8 вересня 2025 року підтримав позовні вимоги прокурора.

Відповідач у судове засідання 8 вересня 2025 року не з`явився, про дату, час і місце даного засідання повідомлявся належним чином.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 9 липня 2025 року, відправлена відповідачу на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Будівельників, буд. 2, та вручена, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення № 115 (а.с. 66).

Ухвала суду про відкладення підготовчого засідання від 28 липня 2024 року, відправлена відповідачу також на адресу: 35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Будівельників, буд. 2. В той час до суду не повернулося ні рекомендоване повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення, ні ухвала суду із відміткою на конверті про невручення.

Ухвала суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 1 вересня 2025 року, відправлена відповідачу на адресу: 35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Будівельників, буд. 2, повернулася до суду із відміткою на конверті про невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 91-93).

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" є: 35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Зоря, вул. Будівельників (Колгоспна), буд. 2.

Згідно із п. п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин, у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а неявка останнього не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, то за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора у справі та представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України органи прокуратури здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Відтак, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17, від 19.07.2018 року у справі № 822/1169/17.

У ст. ст. 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами ст. ст. 4, 5 Земельного кодексу України, завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до правових висновків, зроблених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, "знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі у цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином, і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі" (пункт 84 постанови).

Таким чином, в результаті незаконно проведеної державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна та самовільного зайняття земельної ділянки шляхом здійснення незаконного будівництва на ній, порушує права та майнові інтереси законного власника земельної ділянки - Клеванської територіальної громади в особі Клеванської селищної ради, яка позбавлена можливості користуватись та розпоряджатися нею.

Статтею 324 Цивільного кодексу України передбачено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Таким чином, з огляду на зазначену норму закону, прокурор може заявити в інтересах держави позов, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган, навпаки, покликаний ці інтереси захищати.

Крім того, з урахуванням ст. ст. 1, 2, 6, 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Конституція України визначає, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України (ст. 140 Конституції України).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування територіальної громади є однією з гарантій держави.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські рада є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 142 Конституції України, ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів.

Положення ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" встановлюють, що територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

До повноважень міських рад у галузі земельних відносин згідно зі ст. ст. 12, 83, 122 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" належить розпорядження землями комунальної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.

Зокрема, ст. 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Враховуючи викладене, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Клеванська селищна рада як орган місцевого самоврядування, що виконує повноваження власника земельних ділянок комунальної власності, а також суб`єкт, уповноважений на здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території міста.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в одному з двох випадків: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Беззаперечно, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Однак, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, що перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17.

За змістом ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналогічні висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 17.07.2018 року у справі № 804/6296/15, від 17.07.2019 року у справі № 824/14/19-а, від 21.08.2019 року у справах № 802/1873/17-а та № 263/2038/16-а.

Враховуючи висновок про застосування норм права, викладений у п. п. 77 - 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, слід зазначити, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Рівненська окружна прокуратура на виконання вимог, встановлених абз. 4 ч. 4 ст. 23 вказаного Закону, листом від 29.05.2025 року № 50-56-5002вих-25 повідомила Клеванську селищну раду Рівненського району про існування порушення інтересів держави, що полягають у незаконній реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності.

З відповіді Клеванської селищної ради (№ 763/02-19 від 04.06.2025) встановлено, що селищною радою будь-які заходи реагування за вказаними фактами не вживались.

Зазначене свідчить про нездійснення уповноваженим органом захисту порушених інтересів держави.

Враховуючи, що вказані інтереси дотепер залишаються незахищеними, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Клеванської селищної ради.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 року у справі № 903/129/18 зроблено висновок, згідно з яким, сам факт не звернення до суду органу, уповноваженого державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, з позовом свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження щодо необхідного захисту, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади населеного пункту та звернення до суду з позовом.

Таким чином, незалежно від причин не звернення до суду Клеванської селищної ради, сам факт цього не звернення свідчить про те, що вказаний орган місцевого самоврядування не виконує своїх повноважень із захисту інтересів держави.

Отже, органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту та поновлення прав територіальної громади на спірну земельну ділянку не вжито, що свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з даним позовом.

З огляду на зазначене, суд зробив висновок, що, звертаючись до суду із позовом у даній справі, прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, які, попри те, не здійснює захист прав та інтересів держави у спірних правовідносинах.

Згідно з правилами статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 28.10.2019 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - операторську з асфальтованою площадкою (літ. А-1) загальною площею 4,2 кв.м. по вул. Центральній, 36 Б в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області, яка знаходиться на земельній ділянці комунальної власності з к.н. :02:018:1981 площею 8 790 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта 246). Опис майна: Операторська (А-1), Асфальтована площадка (№ 1), Огорожа (№ 2) та Ворота (№ 3).

Підставою для реєстрації права власності слугували: рішення Клеванської селищної ради № 144 від 24.10.2019 щодо впорядкування адресного господарства та витяг з ДЗК № НВ-019 від 22.10.2019. Також державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було додано технічний паспорт за № 362/19 від 25.10.2019.

На підставі вищезазначених документів та заяви уповноваженого представника (керівника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" Одераки Ю.В., державним реєстратором було прийнято рішення № 49425404 від 30.10.2019 про проведення державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" на нерухоме майно - операторську з асфальтованою площадкою.

Водночас документи, що підтверджують право власності на цей об`єкт, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Як вбачається з технічного паспорту № 362/19 від 25.10.2019, вищевказаний об`єкт нерухомого майна був споруджений у 1990 році, а загальна площа забудови земельної ділянки становить 252,1 кв.м., з них: 5,2 кв.м. - під основною будівлею та 246,9 кв.м. - під господарськими, допоміжними будівлями і спорудами.

Разом з цим, з доданого до Державного реєстру витягу з ДЗК № НВ-019 від 22.10.2019 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" є орендарем земельної ділянки з к.н. :02:018:1981 площею 0,8790 га, речове право на яку зареєстровано з 01.01.1900 з строком дії 5 років.

26.01.2005 Клеванською селищною радою Рівненського району було прийнято рішення № 450, згідно якого Товариству з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,80 га в оренду строком на один рік з правом подальшого викупу за рахунок земель Броварського СПМК № 580 (землі промисловості) для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд.

Рішенням Клеванської селищної ради № 110 від 15.07.2016 було внесено зміни до рішення Клеванської селищної ради № 450 від 26.01.2005, а саме в частині зміни площі земельної ділянки, на яку давався дозвіл щодо виготовлення проекту відведення, - з 0,88 га на 0,0790 га.

05.10.2021 Клеванською селищною радою було прийнято рішення № 547, згідно якого, у зв`язку з знаходженням на земельній ділянці об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 246, було вирішено надати дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з к.н. :02:018:1961 площею 0,8790 га в натурі (на місцевості) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Вказаним рішенням Товариству з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" було надано дозвіл на виготовлення експертної грошової оцінки даної земельної ділянки з метою викупу як власником розташованого на ній нерухомого майна.

Як вбачається з інформації Клеванської селищної ради (лист № 472/02-19 від 10.04.2025), земельна ділянка з к.н. :02:018:1961 площею 0,8790 га, в користуванні та оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" не перебувала (відповідні договори не укладалися), а також жодних звернень щодо затвердження чи погодження землевпорядної документації до селищної ради не надходило та відповідно рішення з цього питання не приймалися.

Водночас, ГУ Держгеокадастру у Рівненській області (лист №10-17-0.3-1908/2-25 від 22.04.2025) повідомило окружну прокуратуру про те, що відомості Державного земельного кадастру щодо оренди земельної ділянки з к.н. :02:018:1961 площею 0,8790 га є помилковими.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" як юридична особа було зареєстровано 19.03.2004, що підтверджується відповідним записом у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відтак Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" не може бути забудовником земельної ділянки з к.н. :02:018:1961 та вказана в технічному паспорті дата спорудження об`єкту нерухомого майна не відповідає дійсності.

Відділенням поліції № 1 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000122 від 27.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України.

В межах кримінального провадження проводився допит керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" Одераки Ю.В., який вказав, що у 1989 році він був начальником Рівненської дільниці Броварської СПМК 580, якій було виділено в смт. Клевань Рівненського району земельну ділянку для будівництва спеціалізованої бази обслуговування Рівненської, Волинської та Хмельницької областей, однак, у зв`язку з відсутністю коштів таке будівництво не відбулося, а земельна ділянка пустувала.

Також ОСОБА_1 зазначив, що Броварське СПМК-580 було філією ВАТ "Украгромлинмонтаж", яке надалі було визнано банкрутом, а він разом з іншими засновниками створили Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж". Водночас, земельна ділянка з к.н. :02:018:1961 по вул. Центральній в смт. Клевань не була приватизована Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж".

При цьому, ОСОБА_1 вказав, що на цій земельній ділянці він здійснював лише будівництво огорожі (бетонного паркану) та не звертався з заявою до державного реєстратора щодо реєстрації прав на операторську.

Так, окружною прокуратурою з`ясовано, що у 1990 році видавався державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,80 га в смт. Клевань Рівненського району, місце розташування якої відповідає земельній ділянці з к.н. :02:018:1961 (лист Клеванської селищної ради №472/02-19 від 10.04.2025 та лист ГУ Держгеокадастру у Рівненській області № 10-17-0.3-1908/2-25 від 22.04.2025).

Згідно з вказаним державним актом серії Б № 019800, останній видавався Броварській спеціалізованій пересувній механізованій колоні № 580 кооперативно-державного виробничого об`єднання "Агробудмонтаж" для будівництва виробничої бази госпрозрахункової дільниці.

Разом з цим, з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Спеціалізована пересувна механізована колона № 580 (м. Бровари) була відокремленим підрозділом (філією) юридичної особи ВАТ "Украгромлинмонтаж" (, дата державної реєстрації 17.06.1993), яка була припинена 23.11.2007 на підставі рішення суду, у зв`язку з визнанням її банкрутом.

Проте, будь-які відомості та документи, що підтверджують здійснення будівництва операторської з асфальтованою площадкою ВАТ "Украгромлинмонтаж", його відокремленим підрозділом або Броварським СПМК № 580 кооперативно-державного виробничого об`єднання "Агробудмонтаж" відсутні. Так само, відсутні й дані щодо переходу права власності на спірний об`єкт до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж".

Зазначене також підтверджується наступним:

- інформацією Регіонального відділення ФДМ України по місту Києву (лист № 930-03-2480 від 28.05.2025), згідно з якою, відомості щодо приватизації кооперативного об`єднання "Агробудмонтаж" та операторської з асфальтованою площадкою чи іншого майна в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області в інформаційно-пошуковій системі "ЕТАП-майно" відсутні. Крім цього Регіональне відділення в інформації вказало, що згідно переліку нерухомого майна (наказ № 1593 від 26.12.1997), що було передано до статутного фонду ВАТ "Украгромлинмонтаж", до складу якого входило СПМК-580 (м. Бровари), об`єкти, розташовані в Рівненській області також відсутні;

- інформацією КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації", згідно якої останнє не проводило технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна в смт. Клевань по вул. Центральній, замовниками яких були Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж", ВАТ "Украгромлинмонтаж" чи Броварське СПМК № 580.

У межах кримінального провадження № 0000122 від 27.10.2022 було проведено огляд земельної ділянки з к.н. :02:018:1961 по вул. Центральній в смт. Клевань Рівненського району.

За результатами проведеного огляду на вказаній земельній ділянці не було виявлено зареєстрованого на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" об`єкта нерухомого майна - операторської з асфальтованою площадкою.

Водночас, проведеним оглядом підтверджено, що спірна земельна ділянка огороджена парканом та встановлено металеві ворота. Вказане також узгоджується з відомостями, наявними в технічному паспорті № 362/19 від 25.10.2019.

Вищезазначене в сукупності свідчить про те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" відсутні правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна - операторську з асфальтованою площадкою, а користування земельною ділянкою здійснюється без належним чином оформленого права на неї.

Відтак, як зазначає прокурор, державна реєстрація прав на операторську з асфальтованою площадкою була проведена незаконно, за відсутності правовстановлюючих документів на неї, а саме з метою оформлення прав на земельну ділянку комунальної власності на неконкурентних засадах.

Водночас, встановлення огорожі та воріт на земельній ділянці комунальної власності з к.н. :02:018:1961, за відсутності законних прав на неї (оформленого договору оренди землі чи іншого права користування), є самовільним зайняттям даної земельної ділянки.

З огляду на викладене, незаконна державна реєстрація права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" на об`єкт нерухомого майна - операторську з асфальтованою площадкою по вул. Центральній, 36Б в смт. Клевань Рівненського району, тим паче, якої фактично не існує, а також самовільне огородження та встановлення воріт на земельній ділянці за відсутності речових прав на неї, безумовно порушує права власника земельної ділянки - територіальної громади в особі Клеванської селищної ради Рівненського району, стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власникові.

Згідно із нормою ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 Цивільного кодексу України).

Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 182 Цивільного кодексу України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-VI) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону № 1952-VI, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

При цьому за змістом статті 2 Закону № 1952-VI, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації.

Зокрема, згідно правової позиції викладеної у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18 та від 07.10.2020 року у справі № 920/728/18, при дослідженні обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1952-VI визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, окрім іншого, заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 1127), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-VI).

Згідно п. 40 Порядку №1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 27) та цим Порядком.

Проте, з наданих державному реєстратору документів неможливо встановити набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" речових прав на спірне нерухоме майно, оскільки вони не відповідають вимогам, встановленим законодавством, що регулює порядок здійснення державної реєстрації прав, та не є правовстановлюючими документами.

Більше того, відсутні будь-які докази здійснення будівництва операторської з асфальтованою площадкою на спірній земельній ділянці в смт. Клевань Рівненського району.

Також відсутні будь-які докази переходу права власності на вказаний об`єкт до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж".

Водночас, доданий до Державного реєстру речових прав технічний паспорт на об`єкт нерухомості є документом, що підтверджує проведення технічної інвентаризації об`єкту та не може бути самостійною підставою виникнення права власності, при цьому, може бути підставою державної реєстрації права власності на об`єкт виключно у сукупності з іншими документами, які посвідчують дане право.

Пунктами 42 та 43 Порядку № 1127 (в редакції станом на час проведення спірної державної реєстрації прав) було передбачено можливість державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992, зокрема, на підставі технічного паспорта та документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Однак, вказане виключення стосується лише житлових будинків, садових, дачних, господарських (присадибних) будівель та споруд, а також прибудов до них.

При цьому, господарські (присадибні) будівлі та споруди, в контексті вказаних правових норм, є допоміжними спорудами, що розміщуються на одній земельній ділянці разом з розташованою на ній основною будівлею - житловим, садовим, дачним будинком.

Зокрема, зазначене відповідає визначенню садиби, наведеному в ст. 381 Цивільного кодексу України, згідно якого садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями та багаторічними насадженнями.

Водночас, зареєстрований на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення і не є складовою частиною основної будівлі на присадибній земельній ділянці житлової забудови.

Відтак операторська з асфальтованою площадкою не відноситься до жодного з об`єктів нерухомого майна, передбачених пунктами 42 та 43 Порядку № 1127, а тому, не підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому зазначеними нормами.

Більше того, виконавчим комітетом Клеванської селищної ради № 144 від 24.10.2019 було присвоєно поштову адресу земельній ділянці, а не об`єкту нерухомого майна, який на ній розміщено.

З огляду на вищевикладене, державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна - операторську з асфальтованою площадкою з реєстраційним номером 246, відбулася за відсутності належних правових підстав та з порушенням встановленого законодавством порядку проведення державної реєстрації прав.

Водночас, на земельній ділянці з к.н. :02:018:1981 площею 8790 кв.м. по вул. Центральній, 36Б в смт. Клевань Рівненського району, зазначений об`єкт нерухомого майна відсутній.

За результатами проведеного огляду в межах кримінального провадження № 0000122 від 27.10.2022, на даній земельній ділянці було встановлено наявність лише огорожі та воріт.

Так, зазначені об`єкти (огорожа та ворота) можуть бути зареєстровані в Державному реєстрі речових прав лише в складі основного об`єкту - операторської з асфальтованою площадкою, якої фактично не існує, а тому наявність відкритого на неї розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта 246) суперечить вимогам чинного законодавства.

Відтак, наявні обґрунтовані підстави для скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" на операторську з асфальтованою площадкою, реєстраційний номер 246, оскільки вказана реєстрація була здійснена за відсутності належних правових підстав та з порушенням встановленого законодавством порядку.

Так, відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, перешкоджають належному володінню, розпорядженню та користуванню майном комунальної власності (земельною ділянкою), його передачі іншій особі з метою задоволення потреб та інтересів територіальної громади, у тому числі шляхом забезпечення надходження коштів до місцевого бюджету від використання земельної ділянки, оскільки відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки Велика Палата 17 Верховного Суду сформулювала, зокрема, у постановах від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22.06.2021 у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29.06.2021 у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 21)).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Зміст цієї правової норми свідчить про те, що допускаються такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 354/397/17.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин спору, з метою повного захисту інтересів власника землі в особі Клеванської селищної ради, належним способом захисту з метою усунення перешкод у праві користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної форми власності, є позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що матиме наслідком припинення такого права.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (ч. 3 цієї статті).

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (ч. 2 ст. 212 Земельного кодексу України).

З огляду на викладене, вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю.

Негаторний позов подається у випадках, коли власник або титульний володілець (в тому числі орендар) має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.

Таким чином, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, зокрема земельною ділянкою, шляхом відновлення її до попереднього стану, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.02.2020 року у справі № 458/1046/15, висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.04.2020 року у справі № 916/2791/13, від 23.06.2020 року у справі № 680/214/16-ц.

Право на забудову виникає у особи, яка спочатку набула права на земельну ділянку на законних підставах.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 375 Цивільного кодексу України виключно власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст. ст. 13,14), Земельним кодексом України (ст. ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 118, 119, 122, 123, 125, 126), а також іншими законами, що видані відповідно до них (Закону України "Про оренду землі", Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 123 Земельного кодексу України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та, зокрема, встановлено, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди землі (ст. 124 Земельного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі2, укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст. 6 Закону України "Про оренду землі").

Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст. 17 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з ст. 1 Закону України "Про державний контроль за охороною та земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Так, з фактичних обставин справи вбачається, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" відсутнє оформлене право користування чи право власності на спірну земельну ділянку з к.н. :02:018:1981 площею 8 790 кв.м.

Наявність рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації на спірну земельну ділянку не надає права користуватися нею та розміщувати на ній будь-які об`єкти нерухомого майна до оформлення прав на неї у встановленому законодавством порядку.

Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає, що право користування земельною ділянкою припиняється у разі припинення діяльності державних та комунальних підприємств. Норма про припинення користування землею у разі ліквідації підприємства була закріплена також і у ст. 35 Земельного кодексу Української РСР.

Відтак, враховуючи припинення діяльності (ліквідації юридичної особи) попередніх користувачів земельної ділянки, Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" не могло набути право користування спірною земельною ділянкою на тих же умовах, що були в цих користувачів, а документи, що підтверджують набуття ним об`єктів нерухомого майна на даній земельній ділянці відсутні.

Також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про наявність зареєстрованих прав за ВАТ "Украгромлинмонтаж" () на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться в смт. Клевань Рівненського району.

Більше того, як вбачається з рішення Клеванської селищної ради № 110 від 15.07.2016, до попередньо прийнятого рішення № 450 від 26.01.2005 було внесено зміни щодо площі земельної ділянки, яка планувалася для відведення в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж", а саме з 0,88 га на 0, 0790 га.

Отже, з урахуванням вказаного рішення селищної ради № 110 від 15.07.2016 та проведеної незаконної державної реєстрації прав на спірний об`єкт нерухомого майна - операторську з асфальтованою площадкою з реєстраційним номером 246, правові підстави для викупу земельної ділянки з к.н. :02:018:1981 площею 0,8790 га у Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" відсутні.

З огляду на вищевикладене, огородження та встановлення воріт на земельній ділянці з к.н. :02:018:1981 площею 0,8790 га за відсутності оформлених прав на неї, свідчить про самовільне зайняття даної земельної ділянки Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж".

Таким чином, Клеванська селищна рада вправі звернутися до суду за захистом порушених прав власника самовільно зайнятої земельної ділянки з к.н. :02:018:1981 площею 8 790 кв.м. з метою усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження землею комунальної власності шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" до приведення її у попередній стан та знесення, розміщених на ній об`єктів.

Предметом безпосереднього регулювання ст. 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

При цьому, ЄСПЛ у питаннях оцінки "пропорційності", як і в питаннях наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Так, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Згідно зі ст. 13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Принцип добросовісності - це загально-правовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Недобросовісна поведінка особи, яка полягає в учиненні дій, що можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, що мало місце у цій справі.

Обставини, викладені у позові свідчать про те, що будівництво об`єктів нерухомості за відсутності дозвільної документації та прав на земельну ділянку порушують встановлений законом порядок будівництва та користування земельними ділянками комунальної власності. Крім того незаконна державна реєстрація прав на об`єкт нерухомого майна порушує законодавчо встановлений порядок набуття прав на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Так, мова йде про недобросовісність поведінки Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж", яке здійснило будівництво об`єктів нерухомого майна на земельній ділянці за відсутності оформлених прав на неї та використало незаконну реєстрацію на об`єкт нерухомого майна з метою отримання земельної ділянки на неконкурентних засадах.

Таким чином, саме внаслідок недобросовісної поведінки Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж", у даній справі відсутнє непропорційне втручання у право мирного володіння майном.

Дана позовна заява стосується питання, яке становить значний суспільний інтерес, оскільки розміщення об`єктів будівництва за відсутності на те правових підстав на земельній ділянці комунальної власності, у тому числі проведення реєстрацій прав на них, позбавляє територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні порушених прав власника землі - територіальної громади, а також у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання дотримання вимог законодавства щодо здійснення будівництва об`єктів нерухомого майна, набуття прав на них, а також набуття прав на земельну ділянку комунальної власності.

Відтак, питання захисту інтересів держави (територіальної громади), в даному випадку, становить значний суспільний інтерес, тому таке втручання є виправданим, а отже порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод у даному спорі відсутнє та обраний прокурором спосіб захисту не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які прокурор посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Клеванської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

В позовній заяві прокурор просить стягнути з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 4 844 грн 80 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 028 грн 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що прокурором заявлено дві вимоги немайнового характеру, за які судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну вимогу окремо - 3 028,00 грн., а разом 6 056,00 грн., та позовну заяву подано через систему "Електронний суд", відповідно останній зобов`язаний був сплатити при поданні позову до суду, судовий збір в розмірі 4 844 грн 80 коп., так як у даному випадку застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (6 056,00*0,8).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні даного позову Рівненською обласною прокуратурою було сплачено 4 844 грн 80 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 7 липня 2025 року № 1351.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 4 844 грн 80 коп. покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 178, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди власнику - Клеванській територіальній громаді в особі Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області (35312, Рівненська обл., Рівненський р-н, селище Клевань, вул. Франка І., буд. 20, ) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :02:018:1981 площею 0,8790 га, шляхом:

- скасування державної реєстрації права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" (35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Будівельників, буд. 2, ) на об`єкт нерухомого майна під назвою "операторська з асфальтованою площадкою (літ. А-1)" з реєстраційним номером 246, за адресою по вул. Центральній, 36Б, смт. Клевань, Рівненського району, Рівненської області (рішення державного реєстратора № 49425404 від 30.10.2019);

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" (35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Будівельників, буд. 2, ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером :02:018:1981 площею 0,8790 га за адресою по вул. Центральній, 36Б в смт. Клевань, Рівненського району, Рівненської області та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення розміщених на ній об`єктів - бетонного паркану та металевих воріт.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" (35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Будівельників, буд. 2, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. 16 липня, буд. 52, , р/р UA0015371, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, банк: Державна казначейська служба м. Київ) 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп. витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18 вересня 2025 року.

Суддя Політика Н.А.