ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2025 Справа № 914/1811/25

Господарський суду Львівської області в складі головуючої судді Бургарт Т.І., при секретарі судового засідання Жовток Х.І., розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного провадження

позовну заяву:Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Інновації 2025» (станом на момент звернення з позовом найменувалося як товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант») (адреса: 04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 5-7 В; );

до відповідача: Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35; );

про: стягнення заборгованості у розмірі 156 983,46 грн, -

з участю:

представника позивача: Якубовського Я.Р.(в режимі ВКЗ);

представник відповідача: Ферин О.І.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» (після звернення з позовом перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго-Інновації 2025»; місцезнаходження: 69035, Україна, м. Запоріжжя, вул. Жаботинського Леоніда, буд. 50; ) (далі також позивач) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (далі також відповідач, ГУ ДПС у Львівській області) про стягнення заборгованості у розмірі 156 983,46 грн.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду і протоколах судових засіданнях.

Аргументи сторін

Аргументи позивача

Позивач є ліцензованим постачальником електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП від 23.07.2021 №1180.

10 вересня 2024 року між ним та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №2273/2. За умовами зазначеного договору, загальна вартість постачання електричної енергії склала 1 017 826,88 грн, а очікуваний обсяг споживання визначався на рівні 131542,98 кВт·год.

Разом з тим, за положеннями договору, оплата повинна здійснюватися не за очікуваний, а за фактично спожитий обсяг електроенергії.

Позивач стверджує, що впродовж жовтня листопада 2024 року поставив відповідачу електроенергію у загальному обсязі 151277 кВт·год, вартістю 1 112 363,72 грн , що перевищує очікуваний обсяг постачання, визначений умовами договору, та узгоджену сторонами ціну договору.

Відповідач оплатив лише електроенергію, спожиту у жовтні 2024 року, на загальну суму 955 380,26 грн. Кошти в сумі 156 983,46 грн за спожиту в період з 1 по 7 листопада 2024 року електроенергію оплачувати відмовився, при цьому акти прийому передачі послуг від позивача за вказаний період отримав та жодних зауважень чи заперечень не висловив. Внаслідок цього, у відповідача виникла заборгованість за договором у розмірі 156 983,46 грн, яка і є предметом заявленого позову.

Аргументи відповідача

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти заявлених позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими, та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Основним аргументом відповідача є те, що вартість спожитої електроенергії, яка заявлена позивачем до стягнення, перевищує погоджену сторонами загальну ціну договору, при цьому бюджетні асигнування на оплату надлишкових сум відсутні.

ГУ ДПС у Львівській області є бюджетною установою, яка фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету. У зв`язку з цим усі видатки, зокрема на закупівлю електричної енергії, здійснюються виключно в межах обсягів бюджетних асигнувань, затверджених на відповідний бюджетний період.

Закупівля електроенергії для потреб установи проводилась шляхом проведення тендерної процедури відповідно до вимог законодавства про публічні закупівлі. За її результатами між сторонами було укладено договір постачання електричної енергії, яким встановлено загальну вартість постачання в розмірі 1 017 826,88 грн та очікуваний обсяг поставки 131 542,98 кВт·год.

Відповідач зазначає, що у жовтні 2024 року ним вже було здійснено оплату за спожиту електричну енергію на загальну суму 955 380,26 грн. Відтак, з урахуванням встановленого договором ліміту фінансування у розмірі 1 017 826,88 грн, залишок бюджетних асигнувань на оплату послуг за цим договором складав лише 62 446,62 грн.

Натомість, позивач заявив до стягнення вартість електричної енергії за листопад 2024 року у розмірі 156 983,46 грн, що перевищує наявний залишок бюджетних коштів на виконання договору, що унеможливлює оплату.

Крім того, відповідач вказав, що за результатами проведеної у жовтні 2024 року тендерної процедури з 07 листопада 2024 року постачання електричної енергії для ГУ ДПС у Львівській області здійснювалося вже новим постачальником ТзОВ «Укргазтрейдинг», з яким було укладено відповідні договори. У зв`язку з цим розрахунки за електроенергію, спожиту у листопаді 2024 року, здійснювалися відповідно до умов нових договорів.

Таким чином, на думку відповідача, у зв`язку з перевищенням вартості заявленої до стягнення електроенергії над погодженою ціною договору, обмеженістю бюджетних асигнувань, а також укладенням нового договору на постачання електричної енергії з іншим постачальником, у нього відсутній як правовий, так і фінансовий обов`язок зі сплати спірної суми.

Обставини справи, встановлені судом

Між ТзОВ «Енерджі Маркетс Ассістант» (згідно виписки є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго-Інновації 2025») (постачальник) та ГУ ДПС у Львівській області (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 2273/2 від 10 вересня 2024 року (далі договір) (а.с.14-26).

Згідно пункту 2.1. договору постачальник постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами договору та додатками до нього.

Відповідно до пункту 3.1.1. договору, постачання товару за договором здійснюється з 01 жовтня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно.

Згідно пункту 5.1. договору, загальна ціна договору становить - 1 017 826, 88 грн.

Загальна ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди за результатами застосування сторонами порядку визначення фактичної ціни за одиницю товару за розрахунковий період, відповідно до пункту 5.7. договору.

Згідно пункту 3.3. договірні обсяги споживання електричної енергії визначаються додатком № 1 до договору.

Додатком № 1 до договору встановлено, що очікувані обсяги споживання електричної енергії становлять 131542,97 кВт*год, з яких 103 392 кВт*год у жовтні 2024 року та 28150,20 кВт*году листопаді 2024 року (а.с 27-28).

Відповідно до пункту 3.4. договору, обсяг споживання електричної енергії може бути скоригований споживачем шляхом подання заяви щодо коригування обсягів споживання, яка може бути подана разово або частіше.

Пунктом 5.1.2. передбачено, що очікувані обсяги закупівлі електричної енергії, визначені у додатку № 1 можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та потреб споживача.

При цьому, обов`язок щодо коригування обсягів постачання енергії у випадку необхідності покладається на споживача.

Зокрема, відповідно до пункту 6.1.11. договору, споживач має право в односторонньому порядку зменшити обсяги закупівлі товару та, відповідно, ціну договору, письмово повідомивши про це постачальника. Відповідне письмове повідомлення повинно містити дату, з якої умови договору вважаються зміненими, а обсяг закупівлі, відповідно, зменшеним.

Положень, які б уповноважували постачальника коригувати в сторону зменшення замовлений споживачем обсяг електроенергії, умови договору не містять. Також не містять умови договору і жодних застережень чи обмежень щодо можливості постачальника здійснювати постачання електричної енергії у обсягах, що перевищують визначені в додатку № 1 до договору очікувані обсяги споживання.

Відповідно до пункту 5.1.3. договору, закупівлі здійснюються в межах обсягів кошторисних призначень та відповідних асигнувань на 2024 бюджетний рік. Джерело фінансування кошти Державного бюджету України.

Пунктом 5.3.1. передбачено, що споживач здійснює оплату за фактично поставлений товар за фактичним показаннями засобів обліку електричної енергії після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з пунктом 5.3.2. договору оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі товару (електричної енергії), примірна форма якого визначена в додатку 5 до цього договору, протягом 10 (десяти) робочих днів від дати підписання акту приймання-передачі товару (електричної енергії).

Відповідно до пункту 5.3.4. договору, акт приймання-передачі (електричної енергії) складається та підписується постачальником та надається споживачу для підписання. Споживач розглядає та підписує акт приймання-передачі товару (електричної енергії протягом 5 (п`яти) робочих днів або в цей же строк направляє постачальнику вмотивовану відмову від його підписання.

Згідно пункту 5.8. договору, ціна за одинцю товару вважається погодженою з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі товару (електричної енергії) або відповідно до додаткової угоди до договору.

Пунктом 10.1 договору визначено, що споживач має право у будь-який час змінити постачальника шляхом укладення умов нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату та період такої зміни (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Згідно з приписами пункту 13.5 договору, зміни та доповнення до цього договору оформлюються шляхом підпписння додаткової угоди, крім випадків визначення ціни за одиницю товару (фактичної ціни за одиницю товару) за розрахунковий період, які можуть оформлюватися шляхом підписання акті прийому - передачі (електричної енергії).

Відповідно до додатку № 1 до договору очікувані обсяги споживання електричної енергії за жовтень 2024 року становлять 103392 кВт*год.

У жовтні 2024 року відповідачем було спожито 129648 кВт*год по ціні 7,6 грн з ПДВ, на суму 955380,26 грн.

Відповідач прийняв обсяг поставленої у жовтні електроенергії без зауважень, що підтверджується актом приймання-передачі № 139424101 від 31 жовтня 2024 року (а.с. 44), який підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Вартість спожитої у жовтні електроенергії відображена в рахунку на оплату № 139424109 від 07 листопада 2024 року (а.с. 46).

Відповідач здійснив оплату за спожиту електричну енергію в жовтні 2024 року, що підтверджуються відповідними платіжними інструкціями, а саме: інструкцією № 2918 від 21 листопада 2024 року на суму 159 146, 40 грн (а.с. 92) та платіжною інструкцією № 2919 від 21 листопада 2024 року на суму 796 233, 86 грн (а.с. 91) (разом 955 380,26 грн).

Додатком № 1 до договору очікувані обсяги споживання електричної енергії за листопад 2024 року встановлено у 28 150,20 кВт*год.

У листопаді 2024 року за період з 01 по 07 листопада відповідачем спожито 21629 кВт*год по ціні 7,6 грн з ПДВ на суму 156 983,46 грн., що підтверджується звітом щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) (а.с. 107-108).

За фактом споживання електричної енергії за листопад 2024 року, позивачем складено акт приймання-передачі № 139424111 від 30 листопада 2024 року (а.с. 45) та рахунок на оплату № 139424119 від 09 грудня 2024 року (а.с. 47).

На адресу відповідача надсилались акт приймання- передачі та рахунок за оплату за спожиту електричну енергію в листопаді 2024 року, що підтверджується описом вкладення (а.с.50), списком № 04.04.2025 (а.с.49), фіскальним чеком (а.с.48).

Проте акт приймання-передачі № 139424111 від 30 листопада 2024 року відповідачем не підписано, він також не подавав жодних письмових чи усних зауважень до його змісту та не висловлював заперечень щодо зазначених у ньому обсягів електричної енергії та її вартості, що підтверджено представником відповідача в судовому засіданні.

07 листопада 2024 року відповідачем укладено договори постання електричної енергії з іншим постачальником товариством з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг», зокрема, договір №2273/4 та договір №2273/3, за умовами яких, починаючи з 07 листопада 2024 року, постачальником електроенергії для забезпечення потреб об`єктів електроспоживання відповідача є ТзОВ «Укргазтрейдинг».

Відповідно до актів приймання передачі електричної енергії від 16 грудня 2025 року №УГТ00003912, № УГТ00003913, відповідач використав, а ТзОВ «Укргазтрейдинг» передало у листопаді 2024 року електричну енергію на суму 642 492,58 грн та 149 357,09 грн відповідно.

Оплату за спожиту електричну енергію, яка була передана відповідачу позивачем до моменту зміни постачальника у листопаді 2024 року, в сумі 156 983,46 грн, не було здійснено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Оцінка суду

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частина 2 статті 11 ЦК України).

Згідно вимог статті 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання, енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» (постачальник) та ГУ ДПС у Львівській області (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 2273/2 за результатами процедури закупівлі відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням порядку та умов, встановлених Законом України «Про публічні закупівлі», Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі ПРРЕЕ).

Таким чином, укладений між сторонами договір є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, у тому числі обов`язку відповідача здійснювати оплату поставленої електричної енергії.

Матеріалами справи підтверджується, що у жовтнілистопаді 2024 року постачальник належним чином виконав свій обов`язок щодо відпуску електричної енергії відповідачу. Таким чином, у відповідача виник обов`язок здійснити оплату вартості прийнятої електричної енергії у строки та порядку, визначені договором та чинним законодавством.

При цьому, у жовтні відповідач вийшов за межі очікуваних обсягів споживання, визначених в додатку 1 до договору, споживши 129648 кВт*год електричної енергії замість прогнозованих 103392,80 кВт*год.

Згідно з приписами частини 7 статті 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до пункту 4.7. Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

Сторони визначили умовами договору, що споживач здійснює оплату за фактично поставлену електричну енергію за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії, а отже, перевищення очікуваного обсягу споживання за жовтень 2024 року не є порушенням умов договору, оскільки електрична енергія підлягає оплаті у фактичних обсягах, визначених приладами обліку, та відповідає як умовам договору, так і положенням пункту 4.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Крім цього, відповідач підписав акт приймання-передачі товару (електричної енергії) за жовтень 2024 року, що підтверджує фактичне прийняття поставленої електричної енергії. Відтак, відповідач ознайомився з обсягом поставки, не заперечував проти даного обсягу та підтвердив отримання електричної енергії у зазначеному обсязі, включно з перевищенням планового ліміту за договором. Таким чином, факт поставки та прийняття електроенергії відповідачем зафіксований документально і не оспорювався.

Підписанням акту прийому-передачі електроенергії за жовтень 2024 року, відповідно до умов пункту 5.8 договору, відповідач також погодив і ціну за електричну енергію в сумі разом 955 380,26 грн, що перевищувала виділені на жовтень бюджетні асигнування.

Більше того, умовами пункту 13.5 договору передбачена можливість зміни ціни договору шляхом підписання актів прийому передачі електричної енергії без укладення додаткової угоди у випадку визначення фактичної ціни за одиницю товару за розрахунковий місяць.

Отже, поставка електричної енергії за жовтень 2024 року була прийнята, розбіжності щодо її обсягу та ціни відсутні, відповідач у цій частині заперечень не висловив та здійснив оплату відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що за листопад 2024 очікувані обсяги електричної енергії становили 28150,20 кВт*год, однак фактично спожито лише 21629 кВт* год на суму 156 983,46 грн, що є меншою, ніж передбачена умовами договору сума на оплату вартості спожитої електричної енергії у листопаді 2024 року.

Заперечуючи проти вказаного боргу, відповідач зазначає, що сукупна вартість спожитої у жовтні та листопаді електричної енергії перевищує ціну договору, узгоджену сторонами в пункті.5.1. в сумі 1 017 826,88 грн, а вийти за межі договору ГУ ДПС у Львівській області не може. Зокрема, сплативши 955 380,26 грн за електричну енергію в жовтні, відповідач вважає виставлення позивачем рахунку за листопад в сумі 156 983,46 грн таким, що не відповідає умовам договору, оскільки в цьому випадку загальна ціна договору перевищить визначену договором суму і складе 1 112 363,72 грн.

При цьому суд зауважує, що жодних дій для коригування замовлених обсягів постачання електричної енергії на наступні періоди у зв`язку зі збільшенням фактичного споживання у жовтні, відповідач не здійснював. Положень, які б уповноважували постачальника самостійно в односторонньому порядку коригувати в сторону зменшення замовлений споживачем обсяг електроенергії, ні умови договору, ні положення законодавства не містять.

Зважаючи на викладене, розглянувши наведені доводи відповідача, суд зазначає наступне.

Очікувані обсяги споживання електричної енергії визначені додатком № 1 до договору в розрізі помісячно, окремо за жовтень, та окремо за листопад 2024 року. При цьому, суд враховує, що виконання сторонами своїх зобов`язань за умовами договору також відбувається в розрізі помісячно відповідно до фактично спожитих у відповідному місяці обсягів електроенергії.

Відповідно до п. 2.4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКДРЕКП від 14.03.2018 № 312, обсяги очікуваного споживання повинні об`єктивно відображати прогнозоване споживання електроенергії або бути максимально наближеними до фактичних обсягів споживання у відповідних періодах поточного року, що минули, та у відповідних періодах минулого року, які відповідають майбутнім періодам поточного року.

Зазначене положення підтверджує, що очікувані обсяги споживання електричної енергії мають прогнозний характер та не є граничними (максимальними) лімітами, погодженими сторонами. Вимога про наближення таких обсягів до фактичного споживання у відповідних періодах попередніх років свідчить про плановий, орієнтовний характер таких даних, які використовуються для балансування попиту, планування постачання та забезпечення стабільності енергосистеми, але не встановлюють фіксованих обмежень на споживання.

З огляду на це, сам по собі факт перевищення фактичного обсягу споживання електроенергії над прогнозованим не свідчить про недотримання сторонами умов договору.

Суд встановив, що у жовтні 2024 року відповідачем були перевищені обсяги споживання електричної енергії. Разом з тим, спір між сторонами за цей період відсутній.

Одночасно, постачання електроенергії в листопаді 2024 року здійснено у межах обсягів, визначених додатком №1 до договору, тобто в чіткій відповідності до умов договору, без перевищення встановлених обсягів та з дотриманням інших договірних положень, в тому числі і щодо ціни.

При цьому, відповідач, усвідомлюючи, що фінансування його діяльності здійснюється виключно в межах кошторисних призначень, передбачених на відповідний бюджетний період, мав закріплене умовами договору право зменшити погоджені договірні обсяги споживання електричної енергії. Зокрема, пунктами 3.4 та 5.1.2 договору прямо передбачено можливість споживача ініціювати коригування обсягів постачання залежно від реального фінансування видатків та фактичних потреб. Для цього відповідач мав подати відповідну заяву, яка могла бути оформлена як одноразово, так і кілька разів протягом строку дії договору.

За цих умов саме на відповідачеві лежав обов`язок своєчасно скористатися правом на подання заяви про коригування договірних обсягів, щоб уникнути перевищення бюджетних асигнувань у наступних місяцях. Проте жодних заяв про зменшення обсягів споживання від ГУ ДПС у Львівській області до постачальника не надходило. Відповідач також не скористався можливістю обмежити фактичне використання електроенергії на об`єктах постачання, натомість продовжив споживання відповідно до наявних потреб, а не встановлених прогнозованих обсягів.

При цьому, перевищивши ліміти споживання і, як наслідок, суму бюджетного асигнування, відповідач, отримавши від позивача акти прийому - передачі електричної енергії за листопад 2024 року, проявив недобросовісну поведінку, адже не повернув ці акти з зауваженнями чи запереченнями, як це передбачали умови договору, а лише відмовився від обов`язку оплатити фактично спожиту електроенергію в односторонньому порядку.

Послідовність зазначених дій відповідача суд розцінює як прийняття ним договірних умов без застережень, що підтверджуює наявність обов`язку погасити допущену заборгованість за фактично спожиту електроенергію.

При цьому суд враховує, що в судовому засіданні відповідач не заперечував факту поставки йому позивачем та споживання ним електричної енергії за період з 01 по 07 листопада 2024 року.

Покликання відповідача на укладення договорів з новим постачальником ТзОВ «Укргазтрейдинг» суд оцінює критично, оскільки такі договори набрали чинності лише з 7 листопада 2024 року. До цієї дати саме позивач здійснював постачання електроенергії на об`єктах споживання відповідача. Відповідно, правовідносини відповідача з ТзОВ «Укргазтрейдинг» виникли після припинення постачання електроенергії позивачем та є самостійними і юридично відокремленими від правовідносин, що існували між сторонами спору у період, за який стягується заборгованість.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про ринок електричної енергії», до припинення дії договору постачання електричної енергії споживачу електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії споживачу на умовах чинного договору.

З огляду на це, позивач зобов`язаний був здійснювати електропостачання до припинення дії договору, а сама наявність нового договору з іншим постачальником, що набрав чинності після 07 листопада 2024 року, жодним чином не впливає на обов`язки відповідача щодо оплати фактично спожитої ним електроенергії.

Неспроможними є також доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування.

Так, Бюджетним кодексом України, зокрема, регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства.

Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Видатки загального фонду бюджету здійснюється відповідно до затвердженого кошторису і плану асигнувань.

Кошторис це основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, комунальні послуги та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом відповідних послуг у межах бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно з положеннями частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 2 статті 617 ЦК України та частина 2 статті 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, в статті 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з держаного чи місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином. Сама відсутність бюджетних коштів та/чи закінчення бюджетного періоду не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язання.

Отже, відповідач, будучи стороною договору постачання електричної енергії, зобов`язаний виконати свої фінансові зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності бюджетного фінансування.

Окрім того, судом встановлено, що на момент виставлення рахунку за листопад 2024 року у відповідача залишалися кошти у розмірі 62 446,62 грн, які могли бути використані відповідачем для здійснення часткової оплати за спожиту електричну енергію. Водночас, відповідач навіть часткової оплати не здійснив, незважаючи на наявність коштів.

Отже, відповідач односторонньо відмовився від виконання своїх договірних зобов`язань щодо оплати за спожиту електричну енергію за листопад 2024 року.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості поставленої електроенергії відповідач суду не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» (надалі перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ІНОВАЦІЇ 2025») про стягнення з ГУ ДПС у Львівській області заборгованості в сумі 156 983,46 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати

Згідно з частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду із позовом, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 5060 від 20 травня 2025 року.

Таким чином, зважаючи на повне задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 42, 46, 74, 73, 76-78, 80, 86, 129, 236-241, 252 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ІНОВАЦІЇ 2025» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області задоволити.

2. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ІНОВАЦІЇ 2025» (адреса: 69035, Україна, місто Запоріжжя, вул. Жаботинського Леоніда, будинок 50; ) заборгованість у розмірі 156 983,46 грн та 2 422,40 грн судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано згідно статті 241 ГПК України.

6.Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. в порядку, передбаченому ст. 253-259 ГПК України.

7. Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2025 року.

Суддя Бургарт Т.І.