ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2025 р. Справа №926/3139/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів М.Б. Желіка О.І. Матущака,

розглянувши у письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради б/н від 17.04.2025 (вх. № 01-05/1178/25 від 17.04.2025)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.03.2025 (повний текст рішення складено 28.03.2025, м. Чернівці, суддя М.І. Ніколаєв)

у справі № 926/3139/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері», м. Чернівці

до відповідача-1 Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради, м. Чернівці

до відповідача-2 Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 145 393,52 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом про солідарне стягнення з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради та Виконавчого комітету Чернівецької міської ради на свою користь 118 972, 26 грн інфляційних втрат та 26 421,26 грн 3% річних нарахованих в період з 09.12.2020 по 13.05.2021 за прострочення сплати заборгованості за договором № 497 від 26.07.2027 на виконання мирової угоди, затвердженої судом.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 26.07.2017 року між Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» (підрядник) укладено договір № 497, предметом якого є зобов`язання підрядника виконати роботи з реконструкції дороги на вул. Б. Хмельницького від буд. № 5 до вул. Л. Толстого та від будинку № 29 до буд. 30 на вул. Б. Хмельницького в м. Чернівцях.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачами умов укладеного договору № 497 від 26.07.2017 року ТОВ «ЛК «Машинері» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради про стягнення заборгованості на загальну суму 5 067 765, 41 грн.

В процесі розгляду справи сторони уклали мирову угоду, яка затверджена ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2020 в справі № 926/2841/19, в межах якої сторони дійшли згоди, що позивач частково відмовляється від заявлених вимог, у зв`язку із чим сторони визнають і узгоджують суму, що підлягає сплаті Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради позивачу 4 216 010,39 грн, яку впродовж 20 календарних днів з дня затвердження мирової угоди Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради зобов`язується сплатити (перерахувати) Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері».

Ухвала про закриття провадження у справі № 926/2841/91, якою затверджено мирову угоду, постановлена 18.11.2020 року, сума заборгованості, визначена укладеною між сторонами мировою угодою, підлягала сплаті не пізніше 08.12.2020 року, однак Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради здійснено наступні платежі на виконання мирової угоди: 30.12.2020 800 000,00 грн; 04.02.2021 1 366 404,00 грн; 12.03.2021 683 202,00 грн; 15.04.2021 683 202,39 грн; 14.05.2021 683 202,00 грн, що стало підставою для нарахування інфляційних втрат та 3 % на підставі ст.625 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.03.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» 28 674,22 грн інфляційних втрат, 4 961,81 грн 3% річних та 700,51 грн судового збору. У решті позову відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою від 18.11.2020 затверджено мирову угоду у справі №926/2841/19 в якій сторони домовились, що впродовж 20 календарних днів, з дня затвердження Господарським судом Чернівецької області даної мирової угоди, Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради (правонаступником якого є Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради), зобов`язується сплатити (перерахувати) Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» грошові кошти у сумі 4 216 010,39 грн.

Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради у строк до 08.12.2020 повинен був перерахувати Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» грошові кошти у сумі 4 216 010,39 грн.

28.12.2020 між Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» укладено договір про реструктуризацію заборгованості, у якому погодилися, що сума боргу в розмірі 4 216 010,39 грн відповідачем-1 повинна бути сплачена позивачу до 31.05.2021.

Місцевий суд зазначив, що оскільки відповідач-1 у встановлений договором про реструктуризацію заборгованості строк у повному обсязі сплатив суму боргу, відсутні підстави для стягнення з нього 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 28.12.2020 по 13.05.2021 у загальній сумі 111 757,49 грн.

Разом з тим, згідно пункту 5 затвердженої 20.11.2020 мирової угоди Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради до 08.12.2020 повинен був сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» грошові кошти у сумі 4216010,39 грн з яких 3186007,22 грн сума боргу, 332573,09 грн інфляційне збільшення, 123075,90 грн 3 % річних та 574354,18 грн пені.

Відповідачем-1 у період з 09.12.2020 по 27.12.2020 прострочив оплату заборгованості, передбачену умовами мирової угоди у справі №926/2841/19.

Враховуючи вищевикладене місцевий суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та на підставі здійсненого судом розрахунку стягнути з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» 28 674,06 грн інфляційних втрат та 4 961,81 грн 3% річних нарахованих за період з 09.12.2020 по 27.12.2020.

Разом з тим, місцевий суд зазначив, що позовні вимоги до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради заявлені безпідставно, оскільки відповідач-2 жодних грошових зобов`язань в межах даних правовідносин не мав, оскільки обов`язок сплатити кошти згідно ухвали про затвердження мирової угоди від 18.11.2020 у справі №926/2841/19 виник лише у Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради (правонаступником якого є Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради).

Не погодившись з даним рішенням суду Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 17.04.2025 (вх. № 01-05/1178/25 від 17.04.2025) у якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області по справі № 926/3139/24 від 26 березня 2025 року в частині стягнення з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради 28 674,22 грн інфляційних втрат, 4 961,81 грн 3% річних та 700,51 грн та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» до департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на доводи Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради про те, що вказаний департамент не може здійснювати функції органу місцевого самоврядування та, відповідно, не є належним відповідачем.

Крім того, на переконання скаржника, судом не враховані і доводи, викладені у відзиві від 13.02.2025 про те, що Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради не вважає себе стороною у справі №926/3139/24, оскільки позивачем не було усунуто недолік позовної заяви та не зазначено у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, скаржник вказує, що позивачем не заперечується факт повної оплати заборгованості, яка була предметом у справі № 926/2841/19, відповідно, подання позовної заяви про стягнення будь-яких коштів, які були предметом розгляду вказаної справи після погашеної заборгованості суперечить п. 6 Мирової угоди та є безпідставними.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Ухвалою суду від 24.12.2019 Господарським судом Чернівецької області прийнято до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» до Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та виконавчого комітету Чернівецької міської ради про стягнення заборгованості за договором № 497 в сумі 5067765,41 грн, в тому числі: 3186007,22 грн сума боргу; 332573,09 грн інфляційне збільшення за період з вересня 2018 року по листопад 2019 року; 123075,90 грн 3 % річних за період з 30.08.2018 по 12.12.2019; 1426109,20 пеня за період з 30.08.2018 по 12.12.2019 та відкрито провадження у справі № 926/2841/19 за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги мотивувались неналежним виконанням відповідачами умов укладеного сторонами договору № 497 від 26.07.2017 предметом якого було зобов`язання позивача виконати у встановлені договором строки, відповідно до проектно-кошторисної документації та умов договору, роботи з реконструкції дороги на вул. Б. Хмельницького від буд. № 5 до вул. Л. Толстого та від буд. № 29 до буд. № 30 на вул. Б. Хмельницького у м. Чернівцях.

Ухвалою суду від 18.11.2020 затверджено мирову угоду по справі № 926/2841/19 та закрито провадження.

Пунктом 4 вищевказаної мирової угоди сторони дійшли згоди та встановили, що позивач частково відмовляється від заявлених вимог, у зв`язку із чим узгодили наступну суму, що підлягає сплаті Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради позивачу, в розмірі 4216010 (чотири мільйони двісті шістнадцять тисяч десять) грн. 39 коп., у тому числі:

- 3186007,22 грн. сума боргу;

- 332573,09 грн. інфляційне збільшення;

- 123075,90 грн. 3 % річних;

- 574354,18 грн. пеня.

Відповідно до пункту 5 мирової угоди сторони домовились, що впродовж 20 календарних днів, з дня затвердження Господарським судом Чернівецької області даної мирової угоди, Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, шляхом подачі доручення на здійснення платежу до органу Державного казначейства України, зобов`язується сплатити (перерахувати) Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері», визначені у пункті 4 даної угоди грошові кошти у сумі 4216010,39 грн.

Пунктом 6 мирової угоди позивач засвідчив, що після виконання Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради зазначених в п. 5 даної мирової угоди платежів, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» буде вважати, що договір підряду № 497 від 26.07.2017 є повністю виконаний відповідачами, і позивач не має і не буде мати до відповідачів жодних претензій чи вимог з приводу виконання чи невиконання цього договору.

Крім того, за наслідками укладення даної мирової угоди та затвердження її судом, сторони домовилися про те, що не будуть мати між собою ні зараз, ні в майбутньому претензій та висувати один до одного претензії чи вимоги щодо виконання сторонами умов договору підряду № 497 від 26.07.201, у тому числі майнових претензій і вимог, які були предметом позову у справі № 926/2841/19 (за виключенням зобов`язань Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, зазначених в пунктах 4 та 5 даної мирової угоди) (пункт 7 мирової угоди).

Згідно пункту 8 мирової угоди, у випадку не виконання чи не повного виконання умов, які передбачені пунктами 4 та 5 цієї угоди та/або порушення строків оплати заборгованості, що передбачені пунктом 5 цієї мирової угоди, вся існуюча сума заборгованості підлягає примусовому стягненню з Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, як розпорядника коштів, у відповідності до договору № 497 від 26.07.2017, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» на підставі ухвали Господарського суду Чернівецької області про затвердження цієї мирової угоди.

Судом встановлено, що згідно пункту 5 затвердженої 20.11.2020 мирової угоди Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради до 08.12.2020 повинен був сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» грошові кошти у сумі 4 216 010,39 грн.

28.12.2020 між Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» укладено договір про реструктуризацію заборгованості, у якому сторони погодилися, що сума боргу в розмірі 4 216 010,39 грн Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради сплатить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» наступним чином:

- 800 000,00 грн до 31.12.2020;

-3 416 010,39 грн на протязі наступних п`яти місяців, рівними частинами, починаючи з січня 2021 року та закінчуючи 31 травня 2021 року (пункт 2 договору).

Пунктом 3 договору про реструктуризацію передбачено, що у випадку невиконання чи неповного виконання умов, які передбачені пунктом 2 даного договору та/або порушення строків оплати заборгованості, що передбачені пунктом 2 договору, вся існуюча сума заборгованості підлягає примусовому стягненню з Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» на підставі ухвали Господарського суду Чернівецької області про затвердження мирової угоди від 18.11.2020 винесеної у справі №926/284/19, яка є виконавчим документом та підлягає виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативних документів, які регулюють відносини у сфері примусового стягнення та виконання рішень судів.

Договір складений у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної із сторін, та набуває чинності з моменту його підписання сторонами (пункт 4 договору).

Доказів визнання недійсним вищевказаного договору суду не надано.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи Виписок з Державної казначейської служби України Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» 30.12.2020 800 000,00 грн, 03.02.2021 1 366 404,00 грн, 12.03.2021 683 202,00 грн, 15.04.2021 683 202,00 грн та 14.05.2021 683 202,00 грн.

Судом встановлено, що Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» 4 216 010,39 грн боргу та повністю погашено заборгованість по мировій угоді у справі №926/2841/19 та договору про реструктуризацію заборгованості від 28.12.2020.

Пунктом 1.3.1 рішенням 4 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради від 15.04.2021 №177 «Про внесення змін та доповнень до рішення Чернівецької міської ради VIII скликання від 25.03.2021 №132 «Про структуру виконавчих органів Чернівецької міської ради» утворено з 15.06.2021 Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради, а пунктом 2.2.1 вищевказаного рішення ліквідовано з 01.07.2021 Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради. Отже, Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради є правонаступником Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктами 1, 4 ст. 192 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Статтею 193 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Судом встановлено, що ухвала у справі № 926/2841/19 від 18.11.2020 набрала законної сили, тому встановлені нею факти не підлягають доказуванню в даній справі, зокрема факт зобов`язання Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради впродовж 20 календарних днів, з дня затвердження Господарським судом Чернівецької області даної мирової угоди, сплатити (перерахувати) Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» кошти у сумі 4216010,39 грн.

Статтею 599 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судове рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частиною 5 цієї статті у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За своєю правовою природою мирова угода є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах, вона, як правило виконується добровільно. В іншому випадку мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.

Відповідна правова позиція відображена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №910/12230/16.

У провадженні Господарського суду Чернівецької області перебувала справа №926/2841/19 позовні вимоги якої мотивувалися неналежним виконанням Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради умов укладеного сторонами договору № 497 від 26.07.2017 предметом якого було зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» виконати у встановлені договором строки, відповідно до проектно-кошторисної документації та умов договору, роботи з реконструкції дороги на вул. Б. Хмельницького від буд. № 5 до вул. Л. Толстого та від буд. № 29 до буд. № 30 на вул. Б. Хмельницького у м. Чернівцях.

Ухвалою від 18.11.2020 затверджено мирову угоду у справі №926/2841/19 в якій сторони домовились, що впродовж 20 календарних днів, з дня затвердження Господарським судом Чернівецької області даної мирової угоди, Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради (правонаступником якого є Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради), зобов`язується сплатити (перерахувати) Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» грошові кошти у сумі 4 216 010,39 грн.

Отже, шляхом укладення мирової угоди сторони спору змінили строк виконання грошового зобов`язання відповідача з оплати виконаних робіт та визначили його проміжком часу у 20 календарних днів з дня затвердження мирової угоди.

З матеріалів справи, апеляційним судом встановлено, що Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради у строк до 08.12.2020 повинен був перерахувати Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» грошові кошти у сумі 4 216 010,39 грн.

28.12.2020 між Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» укладено договір про реструктуризацію заборгованості, у якому погодилися, що сума боргу в розмірі 4 216 010,39 грн відповідачем-1 повинна бути сплачена позивачу до 31.05.2021.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що підписавши даний договір сторони спору змінили строк виконання грошового зобов`язання Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради щодо оплати суми боргу по мировій угоді у справі №926/2841/19.

Як вбачається з Виписок з Державної казначейської служби України відповідачем-1 на виконання договору про реструктуризацію заборгованості від 28.12.2020 у період з 30.12.2020 по 14.05.2021 повністю погашена заборгованість перед позивачем.

Оскільки відповідач-1 у встановлений договором про реструктуризацію заборгованості строк у повному обсязі сплатив суму боргу, відсутні підстави для стягнення з нього 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 28.12.2020 по 13.05.2021 у загальній сумі 111 757,49 грн.

Разом з тим, згідно пункту 5 затвердженої 20.11.2020 мирової угоди Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради до 08.12.2020 повинен був сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛК «Машинері» грошові кошти у сумі 4216010,39 грн з яких 3186007,22 грн сума боргу, 332573,09 грн інфляційне збільшення, 123075,90 грн 3 % річних та 574354,18 грн пені.

Відповідачем-1 у період з 09.12.2020 по 27.12.2020 прострочив оплату заборгованості, передбачену умовами мирової угоди у справі №926/2841/19.

Оскільки судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено прострочення відповідачем - 1 взятого на себе зобов`язання, колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що подання позовної заяви про стягнення будь-яких коштів, які були предметом розгляду вказаної справи після погашеної заборгованості суперечить п. 6 Мирової угоди та є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК Машинері» 28 674,06 грн інфляційних втрат та 4 961,81 грн 3% річних нарахованих за період з 09.12.2020 по 27.12.2020.

Позовні вимоги до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради заявлені безпідставно, оскільки відповідач-2 жодних грошових зобов`язань в межах даних правовідносин не мав, оскільки обов`язок сплатити кошти згідно ухвали про затвердження мирової угоди від 18.11.2020 у справі №926/2841/19 виник лише у Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради (правонаступником якого є Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради).

Колегія суддів також зазначає, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення (абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Відтак, доводи скаржника про те, що позивачем не зазначено ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.03.2025 у справі №926/3139/24.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1.Апеляційну скаргу Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради б/н від 17.04.2025 (вх. № 01-05/1178/25 від 17.04.2025) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Господарського суду Чернівецької області від 26.03.2025 у справі №926/3139/24 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя М.Б. Желік

Суддя О.І. Матущак