ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 вересня 2025 рокуСправа № 912/2412/25

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Глушкова М.С., розглянувши матеріали позовної заяви від 12.09.2025 Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури (пр-т Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006) в інтересах держави в особі Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Устинівської селищної ради (вул. Ювілейна, буд., 6, смт Устинівка, Кропивницький р-н, Кіровоградська обл., 28600)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "ВУГІЛЛЯ ДОН ПРАЙМ" (проспект Металургів, буд., 6, м. Запоріжжя, 69006)

про стягнення 347 734,506 грн

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області 12.09.2025 надійшла позовна заява від 12.09.2025 Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Устинівської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "ВУГІЛЛЯ ДОН ПРАЙМ" з вимогами:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНО- ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "ВУГІЛЛЯ ДОН ПРАЙМ" на користь відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Устинівської селищної ради кошти в сумі 347 734,506 грн;

- стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору в сумі 4 172,8 гривень на користь Кіровоградської обласної прокуратури.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для направлення судом справи за підсудністю до іншого суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визнання підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що інформація щодо місцезнаходження юридичної особи вноситься до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на підставі відомостей, які надаються юридичними особами державному реєстратору.

Згідно зі ст. 9 вказаного Закону в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо юридичної особи мають міститися відомості, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "ВУГІЛЛЯ ДОН ПРАЙМ" є проспект Металургів, буд., 6, м. Запоріжжя, 69006.

Прокурор у позовній заяві помилково зазначає підстави звернення із вказаним позовом до Господарського суду Кіровоградської області, посилаючись на ч. 5 ст. 29 ГПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене у ч. 5 ст. 29 ГПК України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена ч. 5 ст. 29 ГПК України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Разом з тим, у даному випадку предметом вимог є стягнення з відповідача на користь позивача коштів.

Із поданих матеріалів вбачається, що предметом спору є стягнення грошового зобов`язання (штрафу) за недотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "ВУГІЛЛЯ ДОН ПРАЙМ" якості товару.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі; сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, зручне для них. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами в договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме в погодженому сторонами місці.

Слід зазначити, що виконання договірного зобов`язання - це вчинення боржником на користь кредитора або третьої особи певних дій, що становлять предмет виконання договірного зобов`язання. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За матеріалами позовної заяви судом встановлено, що між Відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Устинівської селищної ради (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "ВУГІЛЛЯ ДОН ПРАЙМ" (Постачальник) було укладено Договір про закупівлю вугілля кам`яного №1 від 06.12.2022 (далі - Договір).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки та підставою виникнення в їх сторін прав та обов`язків, визначених цим договором.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 265 ГПК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у замовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Прокурор зазначає, що постачальником порушено умови Договору щодо якості, що зумовлює застосуванню до нього штрафних санкцій на суму 347 734,506 грн за неякісну поставку 133,847 тонн вугілля.

При цьому, умовами договору не врегульовано питання щодо місця виконання грошового зобов`язання.

Спір про стягнення штрафних санкцій безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання Договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про поставку товару за вказаною в Договорі адресою. Зобов`язання зі сплати штрафних санкцій за договором не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці.

Правила ст. 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Отже, сплата заборгованості не містить прив`язки до певного конкретного місця, в тому числі і до місця виконання договору (в даному випадку місця поставки), оскільки така заборгованість, за наявності достатніх правових підстав для її стягнення, буде оплачена відповідачем в добровільному порядку шляхом переказу коштів на рахунок позивача, або буде стягнута виконавцем (державним чи приватним) у примусовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та необхідність визначення підсудності за загальними правилами.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду, термін встановленим законом у ст. 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках ЄСПЛ дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Таким чином, логічним є висновок про те, що розгляд справи судом, яка йому не підсудна, є безумовною підставою для скасування процесуального рішення, ухваленого за результатами вирішення спірних правовідносин, а також може розцінюватись як перевищення судом повноважень, компетенції, прийняття ним завідомо неправосудного рішення тощо.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч.1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ГПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 176 ГПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

З огляду на наведене, а також враховуючи те, що місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "ВУГІЛЛЯ ДОН ПРАЙМ" є проспект Металургів, буд., 6, м. Запоріжжя, 69006, суд дійшов висновку, що матеріали позовної заяви (справи №912/2412/25) підлягають надісланню до Господарського суду Запорізької області за підсудністю.

Керуючись ст. 27, 31, 176, 234-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву від 12.09.2025 Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури про стягнення заборгованості з додатками направити за підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.

Копії ухвали надіслати сторонам через систему "Електронний суд".

Суддя М.С. Глушков