ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"15" вересня 2025 р. Справа № 914/2900/24
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,
від позивача не з`явився
від відповідача (скаржника) не з`явився
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Арія Моторс від 13 червня 2025 року
на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 19 травня 2025 року (повний текст підписано 29.05.2025), суддя Мазовіта А.Б.
у справі № 914/2900/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський завод засобів індивідуального захисту, м. Харків
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Арія Моторс, м. Львів
Рішенням Господарського суду Львівської області від 10 квітня 2025 року у справі № 914/2900/24 позов задоволено в повному обсязі: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 462 011,12 грн штрафу.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 19 травня 2025 року у справі № 914/2900/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково: присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» 30 000 грн витрат на правову допомогу адвоката та 2 000 грн витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій. В задоволенні решти вимог заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відмовлено. В задоволенні вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс» про розподіл судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями місцевого господарського суду, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду першої інстанції відповідач просив апеляційний суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 19 травня 2025 року у справі № 914/2900/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні заяви ТОВ «Харківський завод засобів індивідуального захисту» про ухвалення додаткового рішення. Зокрема зазначав, що позивачем не виконано імперативної вимоги статті 124 ГПК України щодо подання попереднього розрахунку судових витрат на правничу допомогу для всіх судових інстанцій, при цьому, формальне зазначення у позовній заяві прохання про покладення судових витрат на відповідача не є виконанням вимог статті 124 ГПК України щодо попереднього визначення суми судових витрат. Також заперечує стягнення 2 000 грн витрат на нотаріальне посвідчення заяви свідка, оскільки такі витрати не були неминучими та необхідними для вирішення цього спору. Відповідач вважає, що наданий позивачем опис послуг не є деталізованим та не розкриває зміст таких документів, що позбавляє суд можливості оцінити зусилля адвоката щодо їх написання. Звертає увагу, що подані позивачем документи по суті справи не містять ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, судової практики, у тому числі практики ЄСПЛ, що свідчить про невелику для позивача складність справи.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення, позивач просив додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення, Зокрема, зазначив, що відповідно до змісту позовної заяви, перед прохальною частиною зазначено, що попередній (орієнтований) розрахунок витрат позивача складається із витрат на оплату судового збору у сумі 33 264,81 грн та 100 000 грн витрат на правничу (правову) допомогу адвоката у суді першої інстанції. Також наголошує, що укладення юридичною особою договору про правову допомогу зі своїм штатним працівником, який одночасно є адвокатом, не суперечить чинному законодавству України. Щодо заяви свідка вказує, що з урахуванням того, що директор позивача не надавав своєї згоди на допит його у якості свідка, така заява була ним складена у зв`язку із вимогою саме відповідача, яку ним викладено у відзиві на позовну заяву, крім того у судових засіданнях представник відповідача неодноразово наполягав на нотаріальному посвідчені такої заяви, у зв`язку з чим, вважає, що нотаріальне посвідчення заяви свідка в цьому випадку було обов`язковим. Також позивач зазначає, що подання відповідачем суду великої кількості доказів потребувало витрати великої кількості часу на їх ознайомлення та спростування, відтак, судові витрати, які було стягнуто судом з відповідача є обгрунтованими, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (вартість послуг, які надавав відповідачу його представник були у тричі більше від суми, яку було стягнуто судом на користь позивача).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 25 серпня 2025 року у справі № 914/2900/24 рішення Господарського суду Львівської області від 10 квітня 2025 року у справі № 914/2900/24 залишено без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс» без задоволення.

У судовому засіданні 25 серпня 2025 року представники сторін надали суду свої пояснення щодо вимог апеляційних скарг та відзивів на такі.

Водночас судом встановлено, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 25 серпня 2025 року у справі № 914/2900/24 не вирішено апеляційну вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс» щодо скасування додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 19 травня 2025 року у справі № 914/2900/24, викладену в апеляційній скарзі від 13 червня 2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч.3 ст.244 ГПК України).

Згідно з ч.4 ст.244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою суду від 29 серпня 2025 року апеляційну скаргу на додаткове рішення призначено до розгляду в судовому засіданні на 15 вересня 2025 року на 10 год. 50 хв. в приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 81.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

15 вересня 2025 року від апелянта до суду надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Водночас, скаржник зазначив про підтримання апеляційної скарги та просив таку задоволити.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткової постанови за їхньої відсутності.

Згідно з ч.1 ст.281 ГПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Арія Моторс на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 19 травня 2025 року та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/2900/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс» про стягнення 462 011,12 грн штрафу.

У позовній заяві ТОВ «Харківський завод засобів індивідуального захисту» зазначило, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції складає 100 000 грн.

10 квітня 2025 року Господарським судом Львівської області у справі № 914/2900/24 ухвалено рішення, яким позов задоволено, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» 462 011,12 грн штрафу.

15 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод засобів індивідуального захисту» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витати в сумі 47 000 грн, які складаються із 45 000 грн витрат на правову (правничу) допомогу адвоката та 2 000 грн витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій (нотаріальне посвідчення заяви свідка).

До вказаної заяви позивачем долучено копії: договору № 090401 про надання правової допомоги від 04.09.2023, додаткової угоди № 5 від 14.06.2024 до договору № 090401 про надання правової допомоги від 04.09.2023, акту № 5 приймання-передачі наданих послуг від 14.04.2025 на суму 45 000 грн, довідки приватного нотаріуса від 24.02.2025.

Представництво інтересів ТОВ «Харківський завод засобів індивідуального захисту» у суді першої інстанції здійснювала адвокат Харцизова Тетяна Володимирівна (ордер на надання правничої допомоги серія АР № 1213376 від 25 листопада 2024 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП № 001894, довіреність від 01.11.2023).

Згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua) Харцизова Т.В. має право здійснювати адвокатську діяльність відповідно до свідоцтва № 001894 від 04.12.2018, виданого Радою адвокатів Запорізької області.

Згідно з додатковою угодою № 5 від 14 червня 2024 року сторони погодили, що основний гонорар 45 000 грн за ведення однієї судової справи в суді першої інстанції, при цьому кількість годин, судових засідань, їх наявність чи відсутність не впливають на розмір гонорару.

У відповідності до акту № 5 приймання-передачі наданих послуг від 14.04.2025 адвокат надав, а замовник отримав наступні послуги: правовий аналіз та усна консультація замовника відносно наявних способів захисту та конкретних дій щодо стягнення штрафних санкцій за постачання товару неналежної якості (штраф, пеня) з ТОВ «Арія Моторс»; підготовка та подання позовної заяви, відповіді на відзив, заперечень по справі, пояснень по справі; підготовка тексту заяви свідка; участь в судових засіданнях (19.12.2024, 06.02, 25.02, 27.03, 10.04.2025 року). Гонорар адвоката за послуги надані відповідно до цього акту складає 45 000 грн

Поряд з тим, 15.04.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс» до суду першої інстанції надійшла заява про стягнення з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 91 095 грн.

Як зазначалось вище, додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 19 травня 2025 року у справі № 914/2900/24 заяву ТОВ «Харківський завод засобів індивідуального захисту» задоволено частково: присуджено до стягнення з ТОВ «Арія Моторс» на користь ТОВ «Харківський завод засобів індивідуального захисту» 30 000 грн витрат на правову допомогу адвоката та 2 000 грн витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій. В задоволенні решти вимог заяви позивача суд відмовив. В задоволенні вимог заяви ТОВ «Арія Моторс» суд відмовив.

Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 4 ст.129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу положень ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст.19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характер; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 вказала, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні зави позивача в повному обсязі.

Ознайомившись з поданими документами, оцінивши наявні матеріали справи, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 30 000 грн. Наведений висновок суду обґрунтовується тим, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу не є пропорційним до складності справи, так як за своєю категорією вона не є складною (позивачем заявлено вимогу про стягнення штрафу); наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, розрахунок розміру позовних вимог не є складним та значним, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин під час розгляду справи у суді не змінювалося).

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, водночас судом правомірно відхилено інші доводи відповідача, викладені у заяві про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Так, відповідно до п.9 ч.3 ст.165 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Водночас, чинне законодавство не містить вимоги до змісту такого розрахунку та його форми, не вимагає надання детального опису робіт під час зазначення даної суми при поданні позовної заяви. Таким чином викладення у позовній заяві лише суми, як попереднього (орієнтованого) розрахунку витрат позивача, є достатнім в розумінні п.9 ч.3 ст.165 ГПК України.

Щодо заяви свідка, то у відповідності до ч.ч.1,3 ст.88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Так, судом встановлено, що директор позивача Вознюк В.О. не надавав своєї згоди на допит його у якості свідка, така заява була ним складена у зв`язку із вимогою відповідача, яку ним викладено у відзиві на позовну заяву; крім того у судових засіданнях представник відповідача неодноразово наполягав на нотаріальному посвідчені такої заяви, у зв`язку з чим, нотаріальне посвідчення заяви свідка в цьому випадку було обов`язковим.

Крім цього, судом встановлено, що укладення юридичною особою договору про правову допомогу зі своїм штатним працівником, який одночасно є адвокатом, не суперечить чинному законодавству України та не забороняє стягнути витрати на правову допомогу, у разі, якщо такий працівник виступає у статусі адвоката, що підтверджується відповідним договором (вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 826/15943/17, від 05.07.2022 у справі № 910/10507/21). До позовної заяви позивачем на підтвердження повноважень адвоката Харцизової Т.В. долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та довіреність. Водночас, форма електронної довіреності формується довірителем у електронному кабінеті, її текст формується автоматично, директор видає доручення іншій особі в порядку передоручення. Таким чином, ні довіритель, ні його представник не можуть змінювати текст і зміст електронного доручення, сформованого підсистемою електронного суду.

Щодо заяви позивача про зменшення позовних вимог, колегія суддів звертає увагу, що це право позивача, яке ним було реалізовано та відповідно така заява була прийнята судом ухвалою від 25.02.2025 року та справа вирішена в межах позовних вимог, викладених в такій заяві.

Слід зазначити, що відповідачем не спростовано доведеності факту надання позивачу професійної правової допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції на загальну суму 30 000 грн (визначену судом першої інстанції як розумну та необхідну).

Підстави для відмови у відшкодуванні позивачу таких витрат відсутні.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги все наведене вище, доводи скаржника не спростовують висновків місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 30 000 грн витрат на правову допомогу адвоката та 2 000 грн витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення додаткового рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги відповідача без задоволення.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 236, 244, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:

Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 19 травня 2025 року у справі № 914/2900/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Арія Моторс без задоволення.

Матеріали справи № 914/2900/24 повернути до Господарського суду Львівської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну додаткову постанову складено 19 вересня 2025 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.