ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 Справа № 917/1201/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича, АДРЕСА_1

до відповідача Фізичної особи-підприємця Каплоуха Альвіни Вікторівни, АДРЕСА_2

про стягнення 267 247,27 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Без виклику учасників справи,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Фізична особа-підприємець Кошуков Едуард Віталійович просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Каплоуха Альвіни Вікторівни 267 247,27 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останньою умов укладеного 20.11.2023 року між сторонами Договору оренди № 01/11, з яких : 130 000,00 грн заборгованості з орендної плати за період з грудня 2023 по серпень 2024; 115 169,51 грн витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг; 17 835,28 грн інфляційні втрати; 4 242,48 грн три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами Договору оренди № 01/11 від 20.11.2023, зокрема не здійснив оплату орендних платежів. За порушення строків оплати позивач нарахував відповідачу три відсотки річних та інфляційні нарахування.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази в копіях : договір оренди №01/11 від 20.11.2023; акт прийому-передачі Майна від 20.11.2023; акт прийому-передачі Майна від 31.08.2024; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; платіжні інструкції; рахунки КП "Кременчукводоканал"; рахунки ТОВ "Житлорембудсервіс"; рахунки КВП ТГ "Полтаватеплоенерго"; рахунки на оплату оренди приміщення; рахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг; опис вкладення, накладна, фіскальний чек, конверт, роздруківка з офіційного сайту АТ "Укрпошта"; роздруківка з офіційного сайту АТ "Укрпошта" та фіскальний чек; Ордер на надання правничої (правової) допомоги; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; договір №20/03/2025 про надання професійної правничої допомоги від 20 березня 2025 р.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

18.06.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича до відповідача Фізичної особи-підприємця Каплоуха Альвіни Вікторівни про стягнення з останньої 267 247,27 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останньою умов укладеного 20.11.2023 року між сторонами Договору оренди № 01/11, з яких : 130 000,00 грн заборгованості з орендної плати за період з грудня 2023 по серпень 2024; 115 169,51 грн витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг; 17 835,28 грн інфляційні втрати; 4 242,48 грн три проценти річних.

У позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 008,71 грн та витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 15 000,00 грн. При цьому, позивач повідомляє суд, що докази, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, які останній поніс у зв`язку з розглядом даної справи та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, будуть надані суду в строк, передбачений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2025 року справу № 917/1201/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 23.06.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 23.06.2025, яка направлялась відповідачу за адресою, наявною в матеріалах справи, та яка співпадає із зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернулася до Господарського суду Полтавської області з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Повідомлення про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання відповідач суду не надав.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ст. 120 ГПК України).

За змістом ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 ГПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.

Суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення (подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 28.09.2020 у справі № 910/9791/18, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 14.04.2021 у справі № 876/74/20, від 26.05.2021 у справі № 916/1176/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 17.11.2021 у справі № 908/1724/19, від 25.11.2021 у справі № 873/41/21, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20, від 14.01.2022 у справі № 910/2042/21, від 23.06.2022 у справі № 914/2265/20, від 27.07.2022 у справі № 908/3468/13).

Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку Господарського суду Полтавської області, а тому не може свідчити про неправомірність його дій (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 04.03.2021 у справі №910/6835/20, від 26.05.2021 у справі № 916/1176/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 25.11.2021 у справі №873/41/21, від 23.06.2022 у справі №914/2265/20, від 27.07.2022 у справі №908/3468/13.

Суд зазначає, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. При цьому, сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду від 23.06.2025 вважається врученою відповідачу 02.07.2025 року.

Неотримання відповідачем поштової кореспонденції за місцем офіційної реєстрації (ухвала від 23.06.2025), свідчать про те, що відповідачем не вживались заходи щоб дізнаватись про стан існуючих судових проваджень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень ГПК України строк не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд також зазначає, що з урахуванням умов воєнного стану в Україні, загальної ситуації в Україні та особливого режиму роботи суду, спрямованого на необхідності збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, господарський суд здійснює розгляд справи №917/1201/25 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

20.11.2023 року між Фізичною особою-підприємцем Кошуковим Едуардом Віталійовичем (далі - Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Каплоуха Альвіною Вікторівною (далі - Орендар) було укладено договір оренди №01/11 (далі-Договір, арк.с. 14-15).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Орендодавець передає Орендарю в строкове платне користування нерухоме та рухоме майно (далі - Майно), яке знаходиться за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул.Київська, 24, а саме: вбудований меблевий магазин загальною площею 319,7 кв.м., крім підсобного приміщення площею 5,3 кв.м. та крім кладова площею 18,6 кв.м. (п. 1.1 Договору);

- Орендодавець протягом 10 днів з моменту укладення Договору, передає Орендарю Майно згідно Акту прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.2.1 Договору);

- у разі припинення дії Договору Орендар зобов`язаний протягом 10 днів повернути Майно Орендодавцю в тому ж технічному стані, в якому Орендар його отримав з урахуванням нормального фізичного зносу, можливої модернізації та проведених ремонтів. Повернення Майна оформлюється Актом прийому-передачі із зазначенням технічного стану Майна на момент повернення, який підписується уповноваженими представниками Сторін (п. 2.2 Договору);

- Орендар зобов`язується у встановлені Договором терміни вносити орендну плату за користування Майном та плату з відшкодування вартості комунальних послуг на підставі рахунків, виставлених Орендодавцем, до яких останній прикладає копії відповідних підприємств, установ, організацій безпосередніх виконавців та надавачів комунальних послуг (пп. 3.1.7 п.3.1 Договору);

- за користування Майном Орендар щомісячно сплачує Орендодавцю орендну плату в розмірі 30 000,00 грн (п.4.1 Договору);

- орендна плата обчислюється з 20 грудня 2023 року і до моменту фактичного повернення Майна Орендодавцю (п.4.3 Договору);

- вартість комунальних послуг (водопостачання та водовідведення, електропостачання, теплопостачання, телефонного зв`язку тощо) не входять до складу орендної плати. Відшкодування Орендодавцю витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, здійснюється окремо (додатково) за фактом їх споживання на підставі відповідних рахунків Орендодавця, до яких прикладаються копії рахунків відповідних підприємств, установ, організацій безпосередніх виконавців та надавачів комунальних послуг (п. 4.2. Договору);

- Орендар зобов`язаний щомісяця сплачувати Орендодавцю орендну плату шляхом перерахування на поточний рахунок Орендодавця не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця. Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, Орендар сплачує шляхом перерахування на рахунки підприємств - надавачів відповідних комунальних послуг на протязі 3 (трьох) робочих діб, після надання відповідних рахунків Орендодавцем (п.4.4 Договору);

- у разі виникнення заборгованості по орендній платі або плати з відшкодування вартості комунальних послуг, будь-який наступний здійснений Орендарем платіж, зараховується в рахунок не внесеної згідно з цим Договором плати за минулі періоди (п.4.6 Договору);

20.11.2023 року між сторонами підписано акт прийому-передачі майна, відповідно до якого Фізична особа-підприємець Кошуков Едуард Віталійович (Орендодавець) передав, а Фізична особа-підприємець Каплоуха Альвіна Вікторівна (Орендар) прийняла вищевказане майно (копія наявна у матеріалах справи, арк.с. 16).

31.08.2024 року між сторонами підписано акт прийому-передачі майна, відповідно до якого Фізична особа-підприємець Каплоуха Альвіна Вікторівна (Орендар) повернула, а Фізична особа-підприємець Кошуков Едуард Віталійович (Орендодавець) прийняв означене майно (копія наявна у матеріалах справи, арк.с. 17).

Позивач зазначає, що протягом строку користування майном в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, Орендар вносив платежі не у повному обсязі та з простроченням строку, а саме :

- 20.12.2023 року орендарем сплачено узгоджену суму орендної плати за грудень 2023 року у розмірі 10 000, 00 грн (своєчасно та у повному обсязі);

- 04.01.2024 року орендарем сплачено орендну плату за січень 2024 року у розмірі 30 000,00 грн (своєчасно та у повному обсязі);

- 01.03.2024 року орендарем сплачено орендну плату на загальну суму 10 000,00 грн (не у повному обсязі);

- 12.03.2024 року орендарем сплачено орендну плату на загальну суму 10 000,00 грн (несвоєчасно та не у повному обсязі);

- 28.03.2024 року орендарем сплачено орендну плату на загальну суму 10 000,00 грн (несвоєчасно та не у повному обсязі);

- 30.04.2024 року орендарем сплачено орендну плату на загальну суму 10 000,00 грн (несвоєчасно та не у повному обсязі);

- 08.06.2024 року орендарем сплачено орендну плату на загальну суму 10 000,00 грн (несвоєчасно та не у повному обсязі);

- 11.06.2024 року орендарем сплачено орендну плату на загальну суму 10 000,00 грн (несвоєчасно та не у повному обсязі);

- 29.06.2024 року орендарем сплачено орендну плату на загальну суму 10 000,00 грн (несвоєчасно та не у повному обсязі);

- 29.07.2024 року орендарем сплачено орендну плату на загальну суму 10 000,00 грн (несвоєчасно та не у повному обсязі).

Всього, в рахунок сплати орендної плати, відповідачем на рахунок позивача було перераховано 120 000,00 грн. Дана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних інструкцій (арк.с. 19-28). Доказів у спростування зазначеного суду не надано.

Враховуючи положення п. 4.6 Договору відповідач повністю сплатив орендну плату за грудень 2023 (оплата 20.12.2023), січень 2024 (оплата 04.01.2024), лютий 2024 (оплата 01.03.2024, 12.03.2024, 28.03.2024), березень 2024 (оплата 30.04.2024, 08.06.2024, 11.06.2024) та частково за квітень 2024 (оплата 29.06.2024, 29.07.2024).

Таким чином, заборгованість по сплаті орендної плати становить 130 000,00 грн. Ця обставина відповідачем не спростована.

Позивач зазначає, що на виконання п. 4.2 Договору ним пред`являлись відповідачу рахунки, зокрема, на відшкодуванню витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг. Доказів у спростування викладеного матеріали справи не містять.

За даними позивача, відповідач в порушення умов Договору не своєчасно та не у повному обсязі сплатив також витрати, пов`язані з оплатою комунальних послуг за період з грудня 2023 по серпень 2024 (включно).

З урахуванням проведених відповідачем часткових проплат на відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, заборгованість відповідача складає 115 169,51 грн, в тому числі : 805,05 грн - витрати, пов`язані з оплатою послуг централізованого водопостачання та водовідведення; 6 016,75 грн - витрати, пов`язані з оплатою послуг з управління багатоквартирним будинком; 108 347,71 грн - витрати, пов`язані з оплатою послуг з постачання теплової енергії.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем 26.03.2025 року на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення було направлено претензію про сплату грошових коштів з додатками (рахунки, виставлені Орендодавцем та копії відповідних рахунків підприємств, установ, організацій безпосередніх виконавців та надавачів комунальних послуг). Дана претензія була повернута позивачу за закінченням встановленого терміну зберігання. На підтвердження даної обставини позивач надав суду копії опису вкладення, накладної, фіскального чеку, конверту, роздруківки з офіційного сайту АТ "Укрпошта" (арк. с. 69-72).

02.05.2025 року позивач повторно направив на адресу відповідача претензію про сплату грошових коштів з додатками рекомендованим листом. Дане поштове відправлення вручено відповідачу 08.05.2025 року. На підтвердження даної обставини позивач надав суду копії фіскального чеку та роздруківки з офіційного сайту АТ "Укрпошта" (арк.с. 73).

Позивач зазначає, що відповідач залишив дану претензію без розгляду, оплата заборгованості за Договором відповідачем не проведена.

Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача 267 247,27 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останньою умов укладеного 20.11.2023 року між сторонами Договору оренди № 01/11, з яких : 130 000,00 грн заборгованості з орендної плати за період з грудня 2023 по серпень 2024; 115 169,51 грн витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг; 17 835,28 грн інфляційні втрати; 4 242,48 грн три проценти річних.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Статтею 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати : з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є : договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Приписами ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору оренди.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме : майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення між позивачем та відповідачем Договору оренди, за умовами якого відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення та зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату у розмірі, погодженому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за Договором. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вищезазначеним Договором не сплатив орендних платежів (в т.ч. по відшкодуванню витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг) за період з грудня 2023 по серпень 2024 (включно) у визначені Договором строки. Заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 245 169,51 грн (в т.ч. 130 000,00 грн заборгованість з орендної плати та 115 169,51 грн заборгованість по витратам, пов`язаним з оплатою комунальних послуг). Ця обставина відповідачем не спростована.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів відсутності заборгованості, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з відповідача боргу в розмірі 245 169,51 грн вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Суд, перевіривши розмір заявлених вимог в частині стягнення 17 835,28 грн інфляційних втрат за період з травня 2024 травень 2025 та 4 242,48 грн три проценти річних за період з 11.02.2024 по 13.06.2025 (з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов`язань з оплати орендних платежів за кожний окремий місяць та з урахуванням проведених відповідачем часткових проплат), не виявив завищення їх розміру з боку позивача, а тому вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.

Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив, вимогу не заперечив.

Згідно з приписами частини 4 статті 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 130 000,00 грн заборгованості з орендної плати за період з грудня 2023 по серпень 2024; 115 169,51 грн витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг; 17 835,28 грн інфляційних втрат; 4 242,48 грн трьох процентів річних, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд встановив, що при зверненні до суду із цим позовом позивач сплатив 4 008,71 грн судового збору за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 13.06.2025. Факт надходження цього судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 16.06.2025 (а.с. 86).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у розмірі 4 008,71 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Каплоуха Альвіни Вікторівни (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця Кошуков Едуард Віталійович (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) 130 000,00 грн заборгованості з орендної плати за період з грудня 2023 по серпень 2024; 115 169,51 грн витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг; 17 835,28 грн інфляційних втрат; 4 242,48 грн три проценти річних та 4 008,71 грн судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення підписано 24.09.2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик