ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 Справа № 914/1884/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «БСК ЛОГІСТИК», м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-КОМЕРС», м.Шептицький,

про: відшкодування завданих збитків в порядку регресу 42732,62 грн.

Суддя І. КОЗАК

При секретарі Б.Мельник

Представники сторін:

Від позивача: В.Онишко представник.

Від відповідача: В.Сапіга представник.

На адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БСК ЛОГІСТИК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-КОМЕРС» про відшкодування завданих збитків в порядку регресу 42732,62 грн.

Ухвалою суду від 18.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 07.08.2025 призначено судове засідання у цій справі на 26.08.2025. Розгляд справи відкладався на 16.09.2025.

Правова позиція позивача.

У судове засідання 16.09.2025 представник позивача прибув, позовні вимоги підтримав повністю. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач, здійснюючи перевезення вантажу, допустив часткове замокання товару і внаслідок таких дій прийшлося утилізувати частину товару (печиво, чипси) на загальну вартість 42732,62 грн. Оскільки позивач самостійно оплатив вантажоодержувачу вартість утилізації продукту, суму 42732,62 грн позивач просить стягнути з відповідача.

Попередній розрахунок судових витрат позивача:

· 3028,00 грн сплачений судовий збір,

· 10000,00 грн - правова допомога.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у судове засідання 16.09.2025 прибув, проти позову заперечив. У відзиві на позов (вх.№17263/25 від 27.06.2025) зазначив таке:

- вартість перевезення була повністю оплачена позивачем відповідачу без зауважень;

- долучені фотокопії пошкодженого товару вважає неналежними доказами, бо на них відсутня актуальна дата пошкодження,

- на ТТН №1781 від 11.07.2024 відсутні підпис та печатка водія перевізника,

- заперечив щодо рахунка від 31.12.2024 та суми утилізації товару,

- заперечив проти долученої позивачем електронної переписки,

- вантажовідправник не забезпечив належне упакування товару, не обгорнув його стрейчплівкою.

Позивач подав відповідь на відзив (вх.№21146/25 від 12.08.2025), де повністю спростував аргументи відповідача:

· Щодо повної оплати поставленого товару, то позивач підтвердив, що повна оплата відбулася раніше, а претензію від вантажоодержувача про відшкодування вартості замоклого товару було одержано пізніше,

· Докази замокання товару були отримані від вантажовідправника, тому, на думку позивача, це підтверджує їх стосунок до спірного перевезення,

· ТТН 1781 від 11.07.2024 містить підпис водія Чекіля І. і відомості про рухомий склад, що здійснював перевезення,

· ТТН 1781 від 11.07.2024 не містить зауваження водія перевізника щодо зауважень на пакування товару, що є свідченням прийняття його перевізником та підтверджує відповідальність за збереження під час перевезення,

· До відзиву не долучено жодного доказу спростування вини перевізника,

· Подав докази утилізації товару на суму 42732,64 грн: фото пошкодженого товару, накладна №22 від 18.12.2024, Акт №НП-0000071 від 19.12.2024.

У клопотанні (вх.№22052/25 від 21.08.2025) позивач подав додаткові докази утилізації спірного товару: накладна №22 від 18.12.2024, ТТН №18122024/01 від 18.12.2024, фото пошкодженого товару на утилізації, скрін-листування з водієм ОСОБА_1 щодо факту замокання товару.

Обставини справи.

Між ТОВ «БСК ЛОГІСТИК» (Позивач, Експедитор-замовник/експедитор) та ТОВ «ЄВРО- КОМЕРС» (Відповідач, експедитор-перевізник/перевізник) укладено договір № 723 про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06.04.2023.

Між ТОВ «БСК ЛОГІСТИК» (виконавець) та ПрАТ «Монделіс Україна» (замовник) укладено договір транспортного перевезення № ТС 2300-9021 від 10.07.2023.

11.07.2024 на підставі заявки № 6 ТОВ «ЄВРО-КОМЕРС» здійснювало перевезення за маршрутом м. Тростянець - с. Чайки вантажу ПрАТ «Монделіс Україна», відповідно до вищевказаного договору. Дата розвантаження 12.07.2024 о 9:00, водій ОСОБА_2 , рухомий склад БАР ВС8194НКЛВС9536ХР, ТТН№ 1781.

Дане перевезення відбувалось згідно зі Заявкою № 76 до Договору № 723 про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06.04.2023 та ТТН № 1781 від 11.07.2024.

12.07.2024 при розвантаженні на складі дистрибютора в с.Чайки, при відкритті напівпричепу з товаром, було виявлено замоклу продукцію. Причиною замокання при огляді було встановлено конденсат, що утворився з рефрежираторної установки.

Готова продукція була розвантажена на склад для перевірки та відсторонення пошкодженої.

Кількість утилізованої готової продукції склала: 4002332 Печиво Орео 228г ТК ЕА - 36 ящиків.

Дана обставина підтверджується Актом розбіжностей № від 12.07.2024, складеним у присутності та за підписами адміністратора ОСОБА_3 , оператора ОСОБА_4 , бригадира ОСОБА_5 та водія ОСОБА_6 (водій відповідача, що здійснював перевезення).

Таким чином, під час доставки вантажу перевізником не було забезпечено його збереження, чим нанесено матеріальні збитки вантажовідправнику ПрАТ «Монделіс Україна» у сумі 42 732, 62 грн.

ПрАТ «Монделіс Україна» звернулось до ТОВ «БСК ЛОГІСТИК» з вимогою про відшкодування зазначеного збитку (претензія № 772 від 13.03.2025)

Позивач направив перевізнику досудову вимогу № 0104 від 01.04.2025 р., яка отримана ТОВ «Євро- Комерс» 11.04.2025, про відшкодування вартості замоклого товару.

Позивач самостійно оплатив ПрАТ «Монделіс Україна» вартість утилізованого товару на суму 42732,62 грн (призначення платежу: оплата згідно претензії №772 від 13.03.2025), що підтверджується платіжною інструкцією №2998 від 11.06.2025.

Станом на дату винесення рішення відповідачем не подано доказів оплати спірної суми.

Оцінка суду.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Між сторонами у справі виникли права і обов`язки на підставі укладеного договору перевезення вантажу.

За змістом ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно з ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Пункт 4.20 Договору №723 про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом від 06.04.2023 р. встановлює, що перевізник несе повну відповідальність за всі дії третіх осіб, залучених ним для виконання перевезення, в тому числі водіїв та інших осіб.

Перевізник відповідає за будь-яку шкоду, завдану внаслідок порушення його працівниками та іншими залученими ним особами на території завантаження/вивантаження.

У пункті 4.17 Договору №723 зазначено, що при здійсненні перевезень рефрижераторами перевізник несе відповідальність за наявність та справність термовимірювального обладнання у наданих транспортних засобах та за наявність технічної можливості вимірювання температури на початку, під час перевезення та при вивантаженні. У випадку неможливості дотримання та фіксації погодженого в заявці температурного режиму перевізник несе відповідальність в розмірі збитку, пред`явленому експедитору вантажоодержувачем.

Згідно з п. 4.23 Договору усі питання, пов`язані з відповідальністю за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань і не врегульовані в даному Договорі, вирішуються відповідно до законодавства України і міжнародних нормативно-правових актів.

Пункт 15 заявки № 76 до Договору встановлює, що у разі пред`явлення претензій з боку Клієнта до Експедитора-замовника про відшкодування сум заподіяної шкоди внаслідок недостачі, бою, пошкодження вантажу, ненадання документів, інших збитків, про сплату штрафних санкцій за порушення зобов`язань тощо, дані суми, збитків та штрафні санкції застосовуються до Експедитора-Перевізника.

У заявці №76 від 10.07.2025 у розділі «вимоги до транспортного засобу» зазначено, серед іншого, про сухий чистий, технічно справний Т/З.

У ТТН 1781 від 11.07.2024 в розділі температурний режим зазначено ізотерм.

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним правилом особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із указаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками (в тому числі іх розміром) є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Матеріалами справи підтверджується і визнається відповідачем факт здійснення перевезення вантажу (печива ОРЕО) на підставі заявки №76 від 10.07.2024. перевезення повністю оплачене відповідачу позивачем. Під час перевезення замокла палета товару (коробок з печивом) у зв`язку зі затіканням конденсату з рефрежираторної установки.

Відповідач заперечує свою вину, покликаючись на відсутність упаковки палети стейчплівкою, однак фотокопії товару спростовують цей аргумент, товар був упакований стрейчплівкою.

Щодо неналежних доказів підтвердження утилізації товару саме на визначену кількість саме того виду (печив), то суд бере до уваги докази, подані позивачем: фото з утилізації, накладну №22 від 18.12.2024, Акт №НП-0000071 від 19.12.2024, фотокопії переписки в телефонному меседжері з водієм на підтвердження факту замокання товару.

Щодо вартості утилізації, то суд враховує платіжну інструкцію №2998 від 11.06.2025 на суму 42732,62 грн (а.с. 116), розрахунок збитків, виконаний ПРАТ «Мондедлез Україна» (а.с.99), претензію №772 від 13.03.2025 (а.с.97) та вважає цю суму підтвердженою належними доказами.

Щодо вини відповідача, то суд враховує факт здійснення перевезення транспортним засобом та водієм, що належать ТОВ «Євро-Комерс». А тому відповідач є особою. Відповідальною за відшкодування збитків з утилізації товару.

Причиновий зв`язок між перевезенням вантажу відповідачем та фактом замокання товару підтверджується наявними у справі доказами.

Приписами ч. 1 ст.1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки позивач спочатку самостійно виплатив ПРАТ «Мондедлез Україна» понесені збитки (витрати з утилізації замоклого товару), то він упарвнений на звернення з цим позовом до суду.

На ТТН 1781 від 1781 стоїть підпис водія відповідача зі зазначенням номеру акта , що є Актом розбіжностей (а.с.95) та фіксування фактичного замокання товару (печива ОРЕО).

Підсумовуючи викладене, заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати.

Сплачений позивачем судовий збір 3028,00 грн покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

· 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

· 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

· 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

· 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Суд звертає увагу на позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19, про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість лише щодо розподілу витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

На підтвердження виконання робіт (надання правових послуг) позивач надав:

- Договір про надання правової допомоги від 03.06.2025 з Додатком №1,

- Акт про надання правової допомоги №1 від 13.06.2025 на суму 10000,00 грн

- платіжна інструкція №2970 від 03.06.2025 на суму 10000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи повне задоволення позовних вимог, витрати на правову допомогу, понесені позивачем, покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-КОМЕРС» (адреса: вул.Львівська, 19, м.Шептицький, Львівська обл, 80100, ідентифікаційний код 37059699) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БСК ЛОГІСТИК» (адреса: вул.Лариси Руденко, буд.6А, м.Київ, 02141, ідентифікаційний код 42968523) 42732,62 грн збитків, 3028,00 грн судового збору, 10000,00 грн правової допомоги.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 18.09.2025.

Суддя Козак І.Б.