ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 910/5348/25

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

Дубов`язівської селищної ради (41655, Сумська область, Конотопський район, смт Дубов`язівка, вул. В. Глуховця, буд. 8, код: 04391241)

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерференц систем» (04052, місто Київ, вул. Глибочицька, будинок 72, офіс 337, код: 45067285)

про стягнення 27240,28 гривень.

І. Зміст позовних вимог та узагальнені аргументи сторін

Представником Дубов`язівської селищної ради (надалі - позивач) за допомогою підсистеми «Електронний суд» 29.04.2025 до Господарського суду міста Києва сформовано позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерференц систем» (надалі - відповідач) заборгованості за договором про закупівлю від 11.09.2024 № 11/09-24 у загальному розмірі 27240,28 гривень, з яких: 23007 гривень основний борг, 2622,78 гривень пеня, 1610,49 гривень штраф.

Узагальнені аргументи позивача, що викладено у позові

Відповідач в порушення укладеного договору частково не виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки оплаченого товару, не забезпечив можливості отримання пального за виданими талонами у мережі АЗС у Сумській області, а після закінчення строку дії талонів не повернув кошті за недоотриманий товар.

Узагальнені аргументи відповідача, що викладено у відзиві

1. Відповідач повністю виконав умови договору та здійснив поставку товару, який було прийнято позивачем та оплачено, тобто жодного прострочення з поставки товару відповідачем допущено не було.

2. Посилання позивача на певний перелік начебто невикористаних талонів із зазначення номерів на суму 23007 гривень не можуть бути прийняті судом до уваги оскільки позивачем не наданого жодного документу, що підтверджує того, що надані до заяви талони отримані саме від відповідача, до прикладу: акт приймання-передачі, реєстр тощо.

В матеріалах справі відсутній будь-який документ, який свідчив би про повний перелік отриманих талонів на пальне із зазначенням їх номерів або інших ідентифікуючих ознак, що надають можливість встановити, що ці талони були надані відповідачем.

3. Позивачем не надано жодного документу на підтвердження неможливості відпуску товару на АЗС - наприклад, акт про відмову працівників АЗС відпустити паливо за талонами, пояснення працівників/керівництва АЗС щодо неможливості відпуску за талонами, листи або будь-яких інших документів, що підтверджують факт неможливості отримання пального.

Позивач не зазначає час, місце/адресу і назву АЗС, де начеб то було відмовлено у відпуску за талонами, тобто позивачем не доведено взагалі факт неможливості отримання оплаченого товару.

4. В позовній заяві позивач зазначає, що він звертався до відповідача із листами № 02- 13/267 від 29.01.2025, № 02-13/367 від 05.02.2025, проте, позивачем не надано доказів направлення даних документів - надано лише рекомендоване повідомлення про вручення з поміткою про повернення відправлення за закінченням терміну зберігання, опис вкладення до цінного листа відсутній, також не підтверджено факт отримання даного листа відповідачем. В свою чергу, жодних повідомлень/вимог/претензій щодо прохання поставити паливо згідно умов договору відповідач не отримував.

5. Загальна вартість договору становить 156800 гривень, а позивачем заявляється до стягнення 23007 гривень, тобто позивач таки мав можливість здійснити відпуск товару, оскільки в позовної заяві підтверджується факт того, що більшість товару було отримано, але заявлена сума до стягнення у розмірі 23007 гривень не підтверджується жодними належними доказами.

6. Позивач обґрунтовує вимоги про стягнення штрафних санкцій посиланням на п. 8.4. договору, який передбачає відповідальність за порушення строків поставки товару, проте відповідачем не було порушено умови договору в частині виконання зобов`язань щодо поставки товару, а тому застосування відповідальності за порушення умов договору в даному випадку є безпідставним.

Узагальнені аргументи позивача, що викладено у відповіді на відзив

1. Сторони в п.4.1. договору погодили, що саме талон є товарно-розпорядчим документом на паливо, на підставі якого здійснюється відпуск палива на АЗС. Талон є документом встановленого зразка одноразового використання, що посвідчує право власності на одержання певної кількості та певної марки палива. Отже, сторони визначили,порядок отримання та передачі пального.

2. Умови п.п. 6.1-6.3. договору підтверджують факт використання талонів з метою роздрібного отримання палива, а не за видатковою накладною, а також проте, що талони були надані відповідачем.

4. Додаток 2 до договору також є підтвердженням, що відпуск товару здійснюється на АЗС «Авіас» та АНП, у свою чергу талони з таким маркування, а саме марки «Авіас» додано позивачем до позовної заяви. Таким чином,покупець як власник талонів/карток на пальне отриманих від постачальника, володіє законним правом на отримання, визначених угодою, товару (пального) по талонах у кількості, маркуванні, визначеному у талонах на пальне.

5. Позивач при виникненні труднощів у реалізації свого права на отримання пального звернувся до відповідача згідно п.6.5. договору про можливість обміну талонів на талони інших партнерів або повернення коштів. Вказаний лист № 02-13/367 від 05.02.2025 та лист №02-13/267 від 29.01.2025 були направлені на офіційну поштову адресу відповідача, а також на офіційну електронну пошту .

6. У позивача виникли об`єктивні причини, що унеможливлюють письмово підтвердити неможливість здійснити відпуск пального оскільки на заправних станціях були відсутні працівники, приміщення закриті і взагалі обслуговування клієнтів зупинено. Заправки мережі «Авіас» та ANP наразі не працюють. Більшість заправок цієї мережі, що раніше належали групі «Приват», були закриті наприкінці 2024 - початку 2025. Припинення роботи пов`язане з фінансовими проблемами, заборгованостями та розслідуваннями та є загальновідомими обставинами.

7. Остання заправка була здійснена позивачем 07.11.2024 за талонами №63, 62, 75, 67, 66, 65, 64, 61, 60, 71, 70, 73, 72, 69, 68, тобто у талонах номери мають порядковість, якщо порівняти номери талонів, що додані до позовної заяви вбачається їх послідовність між використаними та тими талонами, що залишились у позивача та використані не були.

ІІ. Рух справи

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 у справі № 910/5348/25 матеріали позовної заяви передано за територіальною підсудністю на розгляд Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання.

Відповідачем 15.06.2025 в підсистемі «Електронний суд» було сформовано відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом, про що 14.07.2025 було постановлено ухвалу.

Позивачем 19.06.2025 в підсистемі «Електронний суд» було сформовано відповідь на відзив, а 23.07.2025 додаткові пояснення по справі, до яких було долучено докази, витребувані судом ухвалою від 14.07.2025.

ІІІ. Факти та обставини, встановлені судом

Виконавчим комітетом Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області (надалі також - покупець) та ТОВ «Торговий дім «Інтерференц Систем» (надалі також - постачальник) 11.09.2024 укладено договір про закупівлю № 11/09-24 (надалі - договір).

Відповідно до п.п. 1.1.-1.2. договору постачальник зобов`язується поставити у власність покупця Товар за кодом ДК 021:2015-09130000-9-Нафта і дистиляти, визначені сторонами в Специфікації, що є Додатком №1 до договору (далі - Паливо), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити Паливо в порядку та на умовах договору. Найменування Палива, асортимент, кількість, ціна, тощо, наведені в Специфікації, що є Додатком № 1 до Договору (далі - Специфікація).

Постачання палива здійснюється із використанням талонів, через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), визначених у Переліку АЗС (додаток 2 до цього договору) з наданням підтвердних на цю операцію документів (касових чеків). Покупець в порядку і на умовах визначених цим договором зобов`язується прийняти та оплатити постачальнику вартість Палива.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що загальна ціна (вартість) Палива за цим договором та ціна за одиницю Палива визначається у Специфікації, що є додатком 1 до договору. Загальна ціна (вартість) Палива включає податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені законодавством України.

Відповідно до п. 3.1. договорупокупець здійснює оплату за Паливо в безготівковому порядку за фактом його постачання. Датою здійснення будь-яких платежів покупцем за цим договором є дата списання відповідних коштів з розрахункового рахунку покупця.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що строк поставки талонів визначається у Специфікації, що є Додатком № 1 до договору. Передача (відпуск) Палива згідно поставленим талонам здійснюється на АЗС постачальника, перелік яких визначено у Переліку АЗС (додаток 2 до цього договору). Передача Палива (відпуск) здійснюється по факту пред`явлення покупцем (уповноваженим представником покупця) талону. Талон є документом встановленого зразка та форми, одноразового використання, що посвідчує право власності покупця та/або уповноваженого представника покупця на одержання певної кількості (обсягу) та певної марки Палива на АЗС (далі - Талон). Талон на пальне виготовляється на паперовому носії; глянцевому паперовому носії, ламінованого плівкою; пластиковому носії. Містить емблему торгової марки, вказівку на вид (марку) Палива та номінал. На талон нанесено штрих-код, голографічне зображення та інші ступені захисту. Талон є товарно-розпорядчим документом на Паливо, на підставі якого здійснюється відпуск Палива на АЗС. Талон на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом.

Пунктами 6.1.-6.5. договору передбачено, що передача Талонів та перехід права власності на відповідну кількість (обсяг) та асортимент Палива посвідчується підписаною сторонами видатковою накладною. Передача Талонів покупцеві здійснюється в момент підписання сторонами видаткової накладної. З моменту переходу до покупця права власності на Паливо та до моменту його фактичного отримання на АЗС, Пальне перебуває на повному відповідальному безкоштовному зберіганні у постачальника. Місце поставки Палива шляхом передачі талонів визначається у Специфікації, що є Додатком № 1 до Договору, а безпосередня передача (відпуск) Палива через АЗС, що визначені у Додатку 2 до цього договору. Обов`язок постачальника фактичної передачі (відпуску) Палива вважається виконаним з монету передачі (відпуску) такого Палива на АЗС, що підтверджується касовим (фіскальним) чеком. Постачальник зобов`язується забезпечити наявність та відпустити у роздріб (передати) визначену (зазначену) на талоні кількість (обсяг) та асортимент Палива за першою вимогою покупця по факту пред`явлення ним талону на відповідній АЗС згідно з умовами цього договору. Оператор АЗС постачальника після завершення відпуску Палива покупцю (уповноваженому представнику) зобов`язаний видати касовий (фіскальний) чек, в якому зазначаються дата, місце, час обслуговування, марка та кількість (обсяг) відпущеного Палива. Строк дії Талонів на видачу палива визначено у Специфікації (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. У разі закінчення строку дії талонів на видачу палива, постачальник має можливість провести їх обмін на талон из діючим строком або повернути сплачені кошти.

В Специфікації сторони погодили найменування та кількість товару, згідно якої товаром є: дизельне паливо 2000 літрів на суму 102000 гривень та бензин А-95 у кількості 1000 літрів на суму 54800 гривень,усього з ПДВ 156800 гривень.

Згідно п. 6 Специфікації строк дії талонів становить до 31.12.2024 та згідно п. 7 Специфікації договір діє також до 31.12.2024.

На виконання умов договору відповідачем було передано позивачу Бензин А-95 (талони) 1000 л та Дизельне паливо (талони) 2000 л на загальну суму 156800 гривень, що підтверджується видатковою накладною № 1487 від 16.09.2024.

Платіжними інструкціями № 943, 944 від 21.09.2024 на виконання умов договору та із посиланням на підписану сторонами видаткову накладну від 16.09.2024 позивачем здійснено оплату на користь відповідача 156800 гривень.

Як зазначає позивач, станом на 31.12.2024 товар, а саме бензин А-95 у кількості 15 літрів та дизельне паливо у кількості 435 літрів отримано не було, вказані талони не було використано з підстав відсутності жодної працюючої АЗС у Сумській області.

Позивач звернувся до відповідача із листом від 29.01.2025 № 02-13/267, в якому зазначив, що не може отримати пальне за рештою талонів на суму 23007,00 гривень оскільки на території Конотопського району відсутні працюючі АЗС та просив повідомити про АЗС на території Сумської області, в яких позивач може отримати пальне.

Листом № 02-13/367 від 05.02.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення суми коштів за недоотримане пальне на суму 23007,00 гривень.

Вказані листи було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

ІV. Оцінка та висновки суду

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Згідно з положеннями ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина 1 статті 662 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу, приписами якої передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Сутність спору полягає в тому, що, як стверджує позивач, відповідач не забезпечив протягом строку дії талонів можливість отримання по ним пального відповідної категорії, яке було ним оплачено, та всупереч умов договору не задовольнив вимогу позивача, після закінчення строку дії талонів, про повернення грошових коштів за оплачений та неотриманий товар.

Надаючи доводам сторін належну юридичну оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Предметом договору є дизельне пальне у кількості 2000 літрів на суму 102000 гривень та бензин А-95 у кількості 1000 літрів на суму 54800 гривень та згідно п. 6 Специфікації строк дії талонів становить до 31.12.2024 та згідно п. 7 Специфікації договір діє також до 31.12.2024.

Сторони не заперечують того факту, що вказаний товар було повністю оплачено позивачем та більша частина пального за відповідними талонами була позивачем отримана.

Позивач посилається на те, що станом на дату закінчення строку дії талонів (31.12.2024) у нього залишилися невикористаними талони на бензин А-95 у кількості 15 літрів та дизельне паливо у кількості 435 літрів та долучив до матеріалів справи копії відповідних талонів.

Згідно п. 6.5. договору строк дії талонів на видачу палива визначено у Специфікації (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. У разі закінчення строку дії талонів на видачу палива, постачальник має можливість провести їх обмін на талон із діючим строком або повернути сплачені кошти.

Отже, оскільки строк дії відповідних талонів сплив 31.12.2024 позивач, спираючись на умови договору, має безумовне право або на обмін на талони із діючим строком або на повернення сплачених грошових коштів та з огляду на зміст його листа від 05.02.2025, надісланого на адресу відповідача, позивач вимагав повернення саме сплачених за товар грошових котів у розмірі невикористаної частини талонів.

З огляду на положення пункту 6.5. договору суд вбачає, що надання окремої оцінки обставинам щодо причин, з яких позивач не отримав товар по вказаних талонах для правильного вирішення цієї справи, не вимагається, адже незалежно від причин не отримання товару по цим талонам, позивач не втрачає право вимагати, зокрема повернення сплачених ним грошових коштів за пальне, яке станом на 31.12.20224 не було отримано по цих талонах.

Тобто в частині позовних вимог про стягнення основної суми заборгованості, суд не вбачає за необхідне досліджувати питання про те чи дійсно позивач звертався до АЗС, що було перелічено в Додатку № 2 до договору, в яких відповідач мав забезпечити можливість отримання товару по талонах, чи дійсно відповідні АЗС з певного моменту припинили обслуговування клієнтів та чи дійсно в цих АЗС був відсутній персонал, який міг би скласти відповідний акт про відмову у видачі товару по талонам, що перебували у позивача.

Таким чином, оскільки право на повернення грошових коштів у разі закінчення строку дії талонів прямо передбачено договором, позивач підставно звернувся до суду із розглядуваним позовом та суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення суми невикористаних талонів у розмірі 23007,00 гривень підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що в матеріалах справі відсутній будь-який документ, який свідчив би про повний перелік отриманих позивачем талонів на пальне із зазначенням їх номерів або інших ідентифікуючих ознак, що надають можливість встановити, що ці талони були надані відповідачем судом відхиляються.

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відмінну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зміст цієї статті свідчить, що нею на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Позивач долучив до позову копії талонів, по яких ним не було отримано паливо та, дійсно, в матеріалах справи відсутні відомості щодо загального переліку талонів отриманих позивачем від відповідача та як справедливо зауважує відповідач, позивачем не надано акт приймання-передачі чи реєстру переданих талонів.

Менше з тим, договір не передбачає складання сторонами ані акту приймання-передачі, ані реєстру.

Як зазначено в п. 4 Специфікації доставка талонів здійснюється «Новою поштою».

При цьому, відповідач, бажаючи спростувати твердження позивача мав зі свого боку надати відповідні докази, які б спростовували твердження позивача, що представлені ним копії талонів було отримано саме від відповідача.

Суд звертає увагу на ту обставину, що саме відповідач є особою зобов`язаною поставити товар та забезпечити можливість отримати пальне за наданими ним талонами.

Та саме на відповідача покладався обов`язок контролювати кількість використаних позивачем талонів та кількість талонів, що залишилася у розпорядженні позивача, адже кількість талонів, що перебуває у розпорядження позивача дорівнює кількості пального, що вже оплачене позивачем та має бути передане відповідачем по першій вимозі позивача із пред`явленням талонів встановленого та узгодженого сторонами зразка.

Відповідач, жодним чином не коментує того факту, що позивач отримав більшу частину оплаченого пального, не заперечує самого факту передання позивачу талонів відповідної кількості, як це передбачене договором та не приводить жодних аргументів на підтвердження того, що талони представлені позивачем не відповідають тим, що було передано відповідачем на виконання умов договору.

Стверджуючи про відсутність в матеріалах справи акту приймання-передачі талонів чи відповідного реєстру, хоча складання таких документів і не передбачено договором, відповідач не надає такий акт приймання-передачі чи реєстр, якщо вони складалися, адже він мав бути їх підписантом, як постачальник товару та особа, що мала передати відповідні талони.

З огляду на це суд вважає, що відповідачу, з метою заперечення проти позову, недостатньо посилатися на саму лише відсутність певних доказів, а належало самому надати докази, які могли б підтвердити його позицію та твердження, а не перекладати тягар доведення виключно на позивача, в частині надання доказів, які можуть та мають бути надані відповідачем, як безпосереднім учасником спірних правовідносин та особою, що заінтересована у спростуванні тверджень іншої сторони.

За відсутності таких доказів, суд, спираючись на принцип вірогідності доказів, вважає, що представлені позивачем копії талонів є достатнім підтвердженням того, що такі талони було надано позивачу саме відповідачем. До того ж відповідачем не спростовано того факту, що з загальної кількості оплаченого товару, 15 літрів бензину та 435 літрів дизельного пального позивачем отримано не було, хоча про зазначені обставини відповідач не може бути необізнаний.

Та оскільки вказаний залишок підтверджений наданими позивачем копіями талонів та відповідачем в порядку змагальності, шляхом подання власних доказів не спростований, суд дійшов висновку про доведеність належним чином позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафу.

Так, позивач додатково заявив вимоги про стягнення 2622,78 гривень пені та 1610,49 гривень штрафу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 8.4. договору за порушення строків поставки палива або недопоставку палива постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсоток вартості палива, поставку якого прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки палива понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вартості палива, поставку якого прострочено.

З наведеного вбачається, що за умовами договору сторони погоди відповідальність саме за порушення строків поставки палива або недопоставку палива.

При цьому, згідно п. 6.1. договору передача талонів та перехід права власності на відповідну кількість (обсяг) та асортимент Палива посвідчується підписаною сторонами видатковою накладною. Передача талонів покупцеві здійснюється в момент підписання сторонами видаткової накладної.

За змістом п. 4.1. договору строк поставки талонів визначається у Специфікації, що є Додатком № 1 до договору, а згідно п. 4 специфікації строк поставки талонів становить 15 календарних днів з моменту підписання договору.

На виконання умов договору відповідачем було передано позивачу Бензин А-95 (талони) 1000 л та Дизельне паливо (талони) 2000 л на загальну суму 156800 гривень, що підтверджується видатковою накладною № 1487 від 16.09.2024.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було допущено порушення, за яке п. 8.4 передбачено відповідальність, що зумовлює висновки суду про відмову у задоволенні позову, в частині стягнення пені та штрафу.

З урахуванням наведених вище обставин, суд приймає рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача 23007,00 гривень суми основного боргу та у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

При цьому, суд зауважує, що решта доводів та міркувань учасників справи, викладених у заявах по суті справи, були ретельно досліджені судом та відхилені як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2045,95 гривень.

Суд зауважує, що при зверненні позивача до суду з розглядуваним позовом останнім, відповідно до платіжної інструкції від 31.03.2025 № 733 сплачено суму судового збору у розмірі 3028,00 гривень.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з цим позовом в електронній формі за допомогою підсистеми «Електронний суд», судовий збір мав бути сплачений ним в розмірі 2422,40 гривень (3028,00 *0,8).

Тобто, судовий збір у розмірі 605,60 гривень є зайво сплаченим та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету шляхом постановлення відповідної ухвали, після набрання судовим рішенням законної сили та звернення із відповідним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Дубов`язівської селищної ради задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерференц систем» (04052, місто Київ, вул. Глибочицька, будинок 72, офіс 337, код: 45067285) на користь Дубов`язівської селищної ради (41655, Сумська область, Конотопський район, смт Дубов`язівка, вул. В. Глуховця, буд. 8, код: 04391241) 23007,00 гривень та 2045,95 гривень судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.09.2025.

Суддя Р.М. Колесник