ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. Cправа № 902/1391/23(915/44/25)

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Шарко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Буг Агро" ()

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Аграрний Альянс" ("Рейсал") ()

про стягнення 190 897,60 грн

в межах справи № 902/1391/23

за заявою: Фізичної особи-підприємця Костенка Сергія Васильовича (РНОКПП НОМЕР_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Буг Агро" ()

про банкрутство

за участю :

від ТОВ "Південний Буг Агро" арбітражного керуючого Камінської А.А.: Федорчук К.Ю. (в режимі відеоконференцзв`язку)

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1391/23 за заявою ФОП Костенка С.В. до ТОВ "Південний Буг Агро".

Ухвалою суду від 22.01.2024 року відкрито провадження у справі № 902/1391/23 про банкрутство ТОВ "Південний Буг Агро". Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Камінську А.А..

Ухвалою суду від 06.06.2024 року припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Південний Буг Агро" у справі 902/1391/23. Припинено повноваження арбітражного керуючого Камінської А.А., як розпорядника майна ТОВ "Південний Буг Агро" у справі №902/1391/23. Затверджено план санації ТОВ "Південний Буг Агро", схвалений протоколом зборів кредиторів ТОВ "Південний Буг Агро" від 27.05.2024 року у справі № 902/1391/23. Введено процедуру санації боржника. Призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Камінську А.А..

В подальшому, ухвалою суду від 28.07.2025 року затверджено мирову угоду, укладену 21.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Південний Буг Агро" () та Фізичною особою-підприємцем Костенком Сергієм Васильовичем (РНОКПП НОМЕР_1 ) у справі № 902/1391/23. Закрито провадження у справі №902/1391/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Буг Агро" ().

Разом з тим, 14.02.2025 року до суду від Господарського суду Миколаївської області надійшли за підсудністю матеріали справи № 915/44/25 за позовом ТОВ "Південний Буг Агро" до ТОВ "Південний Аграрний Альянс" про стягнення 190 897,60 грн (позовна заява сформована в системі "Електронний суд" 16.01.2025 року).

Так, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2025 року ухвалено передати матеріали справи № 915/44/25 головуючому судді Господарського суду Вінницької області, в провадженні якого перебуває справа № 902/1391/23 про банкрутство ТОВ "Південний Буг Агро" (), для розгляду спору в межах цієї справи.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/1391/23(915/44/25) від 14.02.2025 року, вказану справу передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 18.02.2025 року позовну заяву ТОВ "Південний Буг Агро" до ТОВ "Південний Аграрний Альянс" про стягнення 190 897,60 грн у справі №902/1391/23(915/44/25), в межах справи № 902/1391/23 про банкрутство ТОВ "Південний Буг Агро", прийнято до свого провадження. Позовну заяву ТОВ "Південний Буг Агро" до ТОВ "Південний Аграрний Альянс" про стягнення 190 897,60 грн у справі №902/1391/23(915/44/25), в межах справи № 902/1391/23 про банкрутство ТОВ "Південний Буг Агро", залишено без руху. Встановлено ТОВ "Південний Буг Агро" строк для усунення недоліків позовної заяви: протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Встановлено ТОВ "Південний Буг Агро" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: надання доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі за подання позовної заяви до Господарського суду Вінницької області (2 422,40 грн).

28.02.2025 року до суду від Позивача надійшла заява б/н від 28.02.2025 року про усунення недоліків та долучення доказів до матеріалів справи № 902/1391/23(915/44/25).

Водночас, у вказаній заяві Позивача б/н від 28.02.2025 року, серед іншого, повідомлено суд, що Відповідач - ТОВ "ПІВДЕННИЙ АГРАРНИЙ АЛЬЯНС" (), починаючи з 19.02.2025 змінив, зокрема: найменування, юридичну адресу, керівника, та на сьогоднішній день має наступні актуальні реквізиті: Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕЙСАЛ" (адреса: 02156, м. Київ, вул. Мілютенка, буд. 6, , керівник - КУДАЙБЕРГЕНОВ АЗАМАТ), на підтвердження чого додано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.02.2025 року.

Ухвалою суду від 04.03.2025 року відкрито провадження у справі №902/1391/23(915/44/25) за позовом ТОВ "Південний Буг Агро" до ТОВ "Південний Аграрний Альянс" про стягнення 190 897,60 грн, в межах справи № 902/1391/23 про банкрутство ТОВ "Південний Буг Агро". Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 09.04.2025 року.

Ухвалою суду від 09.04.2025 року відкладено розгляд справи №902/1391/23(915/44/25), в межах справи № 902/1391/23 про банкрутство ТОВ "Південний Буг Агро" на 28.05.2025 року.

18.04.2025 року до суду від Позивача надійшла заява б/н від 18.04.2025 року про долучення матеріалів до справи № 902/1391/23(915/44/25), а саме доказів направлення позовної заяви б/н від 16.01.2025 року з додатками на адресу ТОВ "Рейсал".

Ухвалою суду від 28.05.2025 року відкладено розгляд справи №902/1391/23(915/44/25), в межах справи № 902/1391/23 про банкрутство ТОВ "Південний Буг Агро" на 08.07.2025 року.

Ухвалою суду від 08.07.2025 року відкладено розгляд справи №902/1391/23(915/44/25), в межах справи № 902/1391/23 про банкрутство ТОВ "Південний Буг Агро" на 22.09.2025 року о 14:30 год..

При цьому, ухвалою суду від 18.09.2025 року ухвалено забезпечити участь представника керуючого санацією ТОВ "Південний Буг Агро" арбітражного керуючого Камінської А.А. - адвоката Федорчука К.Ю. у судовому засіданні, яке призначено на 22.09.2025 року о 14:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №902/1391/23(915/44/25), в приміщенні Господарського суду Вінницької області з використання підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

На визначену дату - 22.09.2025 року в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з`явився представник Позивача. Відповідач повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив.

Поряд з цим, судом встановлено, що копія ухвали суду від 08.07.2025 року, яка була надіслана Відповідачу - ТОВ "Рейсал" на його юридичну адресу згідно наявного у справі витягу з ЄДРЮОФОПГФ станом на 28.02.2025 року, а саме : вул. Мілютенка, буд. 6, м. Київ, 02156, повернулася до суду із поштовою відміткою - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Водночас, суд зважає на те, що за змістом ч. 1, ч. 2 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 120 ГПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 5, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. №475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Слід зазначити, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Враховуючи викладене та положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а також беручи до уваги те, що Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд відповідної справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи за відсутності представника Відповідача та за наявними матеріалами справи.

В ході розгляду справи, представник Позивача просив суд задоволити позовну заяву в повному обсязі.

Суд, заслухавши представника Позивача та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, встановив наступне.

За змістом позову та наданих доказів, позовні вимоги мотивовано тим, що між ТОВ "Південний Буг Агро" (Постачальник) та ТОВ "Південний Аграрний Альянс" (Покупець) було укладено договір поставки № PBA00012 від 06.07.2021 р., на таких умовах :

Постачальник зобов`язується в строки, визначені договором, передати у власність Покупця (поставити) Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його вартість (п. 1.1.).

Право власності на товар та ризик випадкової загибелі або псування товару переходить до Покупця з моменту підписання його представником видаткової накладної (п. 1.3.).

Кількість та асортимент, ціна за одиницю та загальна вартість товару, визначаються у видаткових накладних та/або погоджуються у специфікаціях згідно положень ст. 266 Господарського кодексу України (п. 2.1.).

Покупець здійснює попереднє замовлення Товару. Асортимент та ціна Товару погоджуються Сторонами завчасно, оскільки, Товар є сезонним (п. 2.2.).

Якщо інше не буде передбачено специфікацією, ціна за одиницю Товару кожного найменування визначається у гривні та в її еквіваленті іноземної валюти кожного найменування і відображається у видаткових накладних на поставку товару (п. 4.1.).

Загальна сума договору визначається сукупністю видаткових накладних, які є невід`ємною частиною нього договору. Видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується уповноваженими особами Сторін (п. 4.2.).

Якщо інше не буде передбачено специфікацією, загальна вартість Товару повинна бути сплачена Покупцем у строк, визначений у рахунках-фактурах та/або Специфікації, якщо строк не визначено, Покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар відповідно до ч. 1 статті 692 ЦК України (п. 5.1.).

Оплата проводиться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника (п. 5.2.).

Якщо інше не буде передбачено специфікацією, сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов`язання Покупця існують і підлягають сплаті у гривні. Сума у гривні, що підлягає сплаті Покупцем на виконання ним зобов`язань по Договору, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Договору (її неплаченої частини) в іноземній валюті визначеній в рахунку-фактурі, на курс гривні до іноземної валюти, який буде визначений Постачальником, на день, що передує дню фактичної оплати Постачальнику такого Товару, але не нижчий ніж на дату відвантаження Товару (п. 5.4.).

Датою оплати вважається дата надходження грошових сум на розрахунковий рахунок Постачальника (п. 5.7.).

Якщо інше не буде передбачено в специфікації, поставка здійснюється на умовах самовивозу зі складу Постачальника та/або доставки на склад Покупця відповідно до правил Інкотермс 2010 р. протягом десяти робочих днів з моменту здійснення оплати. Місце поставки склад Постачальника, розташований за адресою : Немирівське шосе, 103, с.Вінницькі Хутори, Вінницький р-н, Вінницька обл., 23219 (п. 6.1.).

Передача-приймання Товару здійснюється в пункті поставки, вказаному п. 6.1. до цього Договору (п. 8.1.).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та засвідчення печатками Сторін. Строк дії цього Договору становить 12 (дванадцять) місяців. У разі, якщо визначені цим Договором зобов`язання не будуть виконані належним чином, строк дії цього Договору продовжується на тих самих умовах (п.9.1.).

У межах договору сторони уклали Додаток (Специфікацію) № 9 від 10.09.2021р. на поставку Товарів - засобів захисту рослин та мінеральних добрив.

Водночас, вказаною Специфікацію передбачені наступні відомості : назва товару - Іншур Перформ, т.к.с.; виробник - BASF SE; кількість л/кг - 400,00; ціна за одиницю в доларах США (без ПДВ) - 7 520,00, з ПДВ - 9 024,00; загальна вартість в грн з ПДВ на "10" вересня 2021 року - 240 897,60 грн; строк поставки до : 10.09.2021; сплачується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника у наступні строки : 240 897,60 грн сплачується у строк до 20 вересня 2021 року; Поставка здійснюється на умовах самовивозу зі складу Постачальника та/або шляхом доставки Товару Покупцю на склад.

В подальшому, ТОВ "Південний Буг Агро" виконало взяті на себе зобов`язання та здійснило поставку товару на користь Відповідача згідно умов Додатку № 9 від 10.09.2021 р. на загальну суму 240 897,60 грн.

Підтвердженням здійснення поставки Позивачем та отримання Відповідачем Товару є відповідна видаткова накладна, укладена та підписана Сторонами, а саме № 9101001 від 10.09.2021 р. на загальну суму 240 897,60 грн.

Однак, Відповідач в порушення умов договору та укладеного Додатку не виконав своє зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару в повному розмірі та здійснив лише часткову оплату товару у розмірі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 134 від 23.02.2023 р..

Таким чином, відповідно до зазначеного, Відповідач має сплатити Позивачеві 190897,60 грн (основна сума заборгованості без врахування штрафних санкцій) в рахунок оплати за поставлений товар згідно договору поставки № PBA00012 від 06.07.2021 р..

Разом з тим, 24 жовтня 2024 р. Позивач направив Відповідачу вимогу № 2410-2 (далі - вимога) в якій було зазначено прохання про виконання взятих на себе зобов`язань Відповідачем, та сплатити заборгованість перед Позивачем за поставлений Товар по зазначеному договору.

Станом на дату подання даної позовної заяви, Позивачем не отримано жодної відповіді на направлену Вимогу, а також не було задоволено вимогу по сплаті грошових коштів в сумі, фактичної заборгованості Відповідача за поставлений Товар.

Відтак, на дату складання даної позовної заяви у Відповідача існує заборгованість за поставлений товар у сумі 190 897,60 грн.

На підставі викладеного, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь ТОВ "Південний Буг Агро" грошові кошти за поставлений товар у розмірі 190 897,60 грн.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між ТОВ "Південний Буг Агро" (Постачальник) та ТОВ "Південний Аграрний Альянс" (Покупець) було укладено договір поставки № PBA00012 від 06.07.2021 р., згідно умов якого Постачальником поставлено Покупцеві товар, а саме : засоби захисту рослин та мінеральних добрив - Іншур Перформ, т.к.с., кількістю 400,00 л на загальну суму 240 897,60 грн, що підтверджується обопільно підписаними та скріпленими печатками сторін Специфікацією (Додаток № 9 від 10.09.2021р. до договору поставки № PBA00012 від 06.07.2021 р. та видатковою накладною № 9101001 від 10.09.2021 р. на загальну суму 240 897,60 грн (копії наявні у справі).

Також, відвантаження Постачальником вказаного вище товару у кількості 400 л та його поставка Покупцеві, підтверджується обопільно підписаною та скріпленою печатками сторін товарно-транспортною накладною № 886 від 10.09.2021 року (копія наявна у справі).

При цьому, ТОВ "Південний Аграрний Альянс" було видано довіреність № 123 від 10.09.2021 року на отримання від ТОВ "Південний Буг Агро" товару - Іншур Перформ у кількості 400 л (копія наявна у справі).

Отже, наявними у цій справі доказами підтверджується поставка Позивачем товару та його отримання Відповідачем за вказаним договором поставки на загальну суму 240 897,60 грн.

Разом з цим, судом встановлено, що ТОВ "Південний Аграрний Альянс" було сплачено на користь ТОВ "Південний Буг Агро" грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 134 від 23.02.2023 р., із призначенням платжу : оплата за Іншур Перформ згідно рах. № 9101001 від 10.09.2021 р..

Крім цього, судом встановлено, що Позивачем було направлено ТОВ "Південний Аграрний Альянс" (із описом вкладення) вимогу № 2410-2 від 24.10.2024 р. (копія наявна у справі), в якій ТОВ "Південний Буг Агро" просило сплати заборгованість в сумі 190 897,60 грн за поставлений товар по договору поставки № PBA00012 від 06.07.2021 р..

Однак, матеріали цієї справи, не містять відповіді Відповідача на вказану вище вимогу Позивача.

Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Отже, беручи уваги викладене, суд надавши оцінку, описаним вище документам, дійшов висновку, що між Позивачем та Відповідачем склалися договірні правовідносини щодо поставки товару та його оплати, які підтверджені наявними у справі первинними документами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Принагідно, суд зважає на те, що у згаданій вище заяві б/н від 28.02.2025 року про усунення недоліків та долучення доказів до матеріалів справи № 902/1391/23(915/44/25), Позивачем, серед іншого, повідомлено, що Відповідач у цій справі - ТОВ "Південний Аграрний Альянс" (), починаючи з 19.02.2025 змінив зокрема: найменування, юридичну адресу, керівника, та на сьогоднішній день має наступні актуальні реквізиті: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейсал" (адреса: 02156, м. Київ, вул.Мілютенка, буд. 6, , керівник - Кудайбергенов Азамат), на підтвердження чого додано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За цих обставин, Позивач просив суд у даній заяві б/н від 28.02.2025 року відкрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Буг Агро" () до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейсал" () про стягнення 190 897,60 грн заборгованості за поставлений товар за договором поставки № PBA00012 від 06.07.2021 року.

Водночас, із наданого суду Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.02.2025 року вбачається, що за ідентифікаційним кодом 42943294 значиться юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейсал" та вказана адреса місцезнаходження юридичної особи : 02156, місто Київ, вул. Мілютенка, будинок 6.

Також, у цьому Витязі міститься інформація щодо здійснення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, 19.02.2025 15:25:13, 008032898, зокрема, стосовно зміни місцезнаходження юридичної особи та зміни найменування юридичної особи (повного та/або скороченого).

Суд, звертає увагу на те, що у договорі поставки № PBA00012 від 06.07.2021 р. в розділі "Юридичні адреси та банківські реквізити сторін" вказано : Покупець - ТОВ "Південний Аграрний Альянс"; юридична адреса : 54056, м. Миколаїв, вул. Китобоїв, буд.14; .

При цьому, у описаній вище товарно-транспортні накладній № 886 від 10.09.2021 року вказані тотожні відомості щодо вантажоодержувача - ТОВ "Південний Аграрний Альянс"; 54056, м. Миколаїв, вул. Китобоїв, буд. 14; .

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що у Відповідача - ТОВ "Південний Аграрний Альянс" після укладення з Позивачем договору поставки № PBA00012 від 06.07.2021 р., змінилися юридична адреса і найменування на ТОВ "Рейсал", однак ідентифікаційний код останнього, а саме 42943294 залишився той самий.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 90 ЦК України, юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Пунктом 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. N 118, передбачено, що ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.10.2022 року у справі № 910/18692/21, сама лише зміна найменування юридичної особи, її місцезнаходження не означають її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи.

Оскільки сама лише зміна найменування юридичної особи, її місцезнаходження не означають припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора в зобов`язанні чи заміни особи у відносинах, які породжують правонаступництво, наслідком чого є залучення правонаступника відповідного учасника справи, то не вбачається підстав для застосування у даній справі положень статті 52 ГПК України щодо відповідача.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2019 року у справі № 191/81/17, загальновідомо, що назва юридичної особи складається з літерального компонування елементів українського алфавіту. Крім того, назва юридичної особи може містити інформацію про мету діяльності, вид, спосіб утворення, залежність юридичної особи, крім обмежень, встановлених актами чинного законодавства України. Наведете свідчить, що назва юридичної особи є її необхідною ознакою, яка забезпечує участь у цивільному обороті від свого імені та слугує засобом її індивідуалізації, що дозволяє відокремити її від інших юридичних осіб. Назва юридичної особи в процесі її "життєдіяльності" може зазнати змін. Зміна назви юридичної особи проявляється в її зовнішній літеральній корекції. Така корекція впливає на ідентифікацію юридичної особи в цивільному обороті. У результаті зміни назви юридичної особи структура цивільних правовідносин не страждає.

Зміна назви юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною назви, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином, зміна назви юридичної особи не тягне на собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та юридичної незмінності правопопередника - учасника цивільних відносин, який вибуває зі складу учасника цивільного відношення.

Отже, беручи до уваги викладене, суд виснує, що Позивачем вірно визначено у заяві б/н від 28.02.2025 року про усунення недоліків та долучення доказів до матеріалів справи №902/1391/23(915/44/25), що наразі Відповідачем у цій справі є ТОВ "Рейсал" (), який раніше мав назву ТОВ "Південний Аграрний Альянс", що підтверджується описаними вище доказами.

Відтак, зважаючи на описані вище правові висновки Верховного Суду, обов`язок щодо оплати поставленого товару згідно умов договору поставки № PBA00012 від 06.07.2021 р. у структурі цивільних правовідносин, які склалися за цим договором, покладається на Відповідача - ТОВ "Рейсал".

Разом з цим, судом встановлено, що згідно п. 5.1. вказаного договору поставки, якщо інше не буде передбачено специфікацією, загальна вартість Товару повинна бути сплачена Покупцем у строк, визначений у рахунках-фактурах та/або Специфікації, якщо строк не визначено, Покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар відповідно до ч. 1 статті 692 ЦК України.

Так, відповідно до Специфікації (Додаток № 9 від 10.09.2021р. до договору поставки №PBA00012 від 06.07.2021 р.), оплата за товар сплачується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника у наступні строки : 240 897,60 грн сплачується у строк до 20 вересня 2021 року.

Як вказано вище та встановлено судом, Відповідачем було частково оплачено отриманий товар за відповідним договором у розмірі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 134 від 23.02.2023 р..

Отже, залишок заборгованості по оплаті за поставний товар згідно договору поставки №PBA00012 від 06.07.2021 р. становить 190 897,60 грн (240 897,60 грн - 50 000,00 грн).

Водночас, матеріали цієї справи не містять доказів щодо оплати Відповідачем на виконання умов вказаного вище договору поставки решти заборгованості в сумі 190 897,60 грн.

Відтак, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлена Позивачем до стягнення з Відповідача сума боргу в розмірі 190 897,60 грн за поставлений товар за договором поставки № PBA00012 від 06.07.2021 року є правомірною, підтверджена наявними у справі доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.44. постанови від 16 лютого 2021 року у справі № 927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Виходячи з наведеного Верховний Суд зазначив про те, що суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з мотивів наведених вище.

Обґрунтованість та правомірність заявлених вимог підтверджуються наданими та дослідженими судом письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, частиною першою статті 4 ЗУ "Про судовий збір" (тут і далі - у редакції чинній на момент подання позовної заяви до Господарського суду Миколаївської області - документ сформовано в системі "Електронний суд" - 16.01.2025) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у такому розмірі : 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2025 рік", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн.

Водночас, суд звертає увагу на те, що Позивачем подано до Господарського суду Миколаївської області зазначену вище позовну заяву в електронній формі, а саме через систему "Електронний суд".

Згідно ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, з урахуванням наведених приписів законодавства, за подання вказаної вище позовної заяви майнового характеру, розмір судового збору склав у сумі 2 422,40 грн (3028,00 х 0,8).

Разом з цим, судом встановлено, що ТОВ "Південний Буг Агро" за подання відповідної позовної заяви сплачено судовий збір в загальному розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, а саме : № 1 від 25.02.2025 року на суму 2 422,40 грн; № 2 від 28.02.2025 року на суму 605,60 грн.

Однак, беручи до уваги наведені вище обставини та норми ЗУ "Про судовий збір", суд виснує, що Позивачем надмірно сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн, оскільки, як описано вище, розмір судового збору за подання ТОВ "Південний Буг Агро" відповідної позовної заяви склав у сумі 2 422,40 грн, про що також було вказано в ухвалі суду від 18.02.2025 року у справі № 902/1391/23(915/44/25).

Отже, оскільки, судом задоволено позов у цій справі, судові витрати Позивача зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн, підлягають покладенню на Відповідача згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Поряд з цим, згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" (у редакції чинній на момент ухвалення цього рішення), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі : зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутнє клопотання Позивача щодо повернення надмірно сплаченого судового збору у сумі 605,60 грн, а тому наразі судом не вирішується питання щодо повернення ТОВ "Південний Буг Агро" відповідної суми судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 13, 73-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Задоволити позов ТОВ "Південний Буг Агро" до ТОВ "Рейсал" про стягнення 190897,60 грн у справі № 902/1391/23(915/44/25), в межах справи № 902/1391/23 про банкрутство ТОВ "Південний Буг Агро".

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейсал" (; вул. Мілютенка, буд. 6, м. Київ, 02156) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Буг Агро" (; вул. Ющенка Академіка(Пн), буд. 10, офіс 139, "Поділля" район, м. Вінниця, 21037) 190 897,60 грн - заборгованості за поставлений товар за договором поставки № PBA00012 від 06.07.2021 року; а також 2 422,40 грн - витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити рекомендованим листом згідно переліку; до електронного кабінету ЄСІТС та на адреси електронної пошти: ТОВ "Південний Буг Агро" - ; арбітражному керуючому Камінській А.А. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представнику ТОВ "Південний Буг Агро" арбітражного керуючого Камінської А.А. - адвокату Федорчуку К.Ю. - ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 25 вересня 2025 р.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ТОВ "Рейсал" (вул. Мілютенка, буд. 6, м. Київ, 02156).