ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"15" вересня 2025 р. Справа №914/2660/24
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.,
суддів Галушко Н.А.,
Желіка М.Б.,
розглянув без виклику представників сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торі Солар» про ухвалення додаткового рішення
за результатами розгляду апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець»
на рішення Господарського суду Львівської області від 24.04.2025 (повне рішення складено 05.05.2025, суддя Матвіїв Р.І.)
у справі №914/2660/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торі Солар», с. Бабина, Самбірський район, Львівська область,
до відповідача Державного підприємства «Гарантований покупець», м. Київ,
про стягнення 7104897,39 грн
Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Торі Солар» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Державного підприємства (далі ДП) «Гарантований покупець» 8401561, 29 грн основного боргу за договором купівлі-продажу електричної енергії, виробленої продавцем за «зеленим» тарифом, 741604, 62 грн інфляційних втрат та 238312, 57 грн 3% річних, покликаючись на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу електричної енергії, виробленої продавцем за «зеленим» тарифом, в частині здійснення розрахунків за отриману електроенергію за період з жовтня 2021 по жовтень 2024 років.
Відповідач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку.
21 серпня 2025 року Західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою в задоволенні вимог апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» відмовив, а оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 24.04.2025 у справі № 914/2660/24 залишив без змін.
25.08.2025 через систему «Електронний суд» до Західного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, до якої долучено докази на підтвердження розміру понесених витрат.
Відповідно до вимог ст. 221 ГПК України суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Західний апеляційний господарський суд в ухвалі від 01.09.2025 постановив здійснити розгляд заяви ТОВ «Торі Солар» про ухвалення додаткового рішення у цій справі без виклику представників сторін; відповідачу у справі запропоновано подати суду пояснення (заперечення) на заяву позивача.
На виконання вимог ухвали суду від 01.09.2025 відповідач подав свої заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначив, що судами розглянуто понад 250 справ такої категорії. Судові рішення по вказаних справах є відкритими та наявні в публічному доступі. Під час розгляду даної категорії справ Верховним Судом сформовано ряд висновків та позицій, які наявні у відкритому доступі, відтак, адвокат не позбавлений можливості їх використання під час представництва інтересів позивача у цій справі, а тому вважає, що ця справа є типовою для сторін. Крім того, відповідач зауважив, що предмет та підстави позовних вимог у даній справі не потребують додаткового збору доказів, оскільки всі позовні вимоги ТОВ «Торі Солар» підтверджуються виключно документами, які є в наявності лише у позивача (первинні бухгалтерські документи, платіжні інструкції, виписки по рахунках тощо) і не перебувають у володінні третіх осіб. Означені обставини вкотре доводять незначну складність та обсяг роботи для представництва інтересів у даній справі та, відповідно, неспівмірність заявлених до стягнення витрат на правову допомогу із роботою, проведеною адвокатом для участі у справі. Водночас, представником позивача не доведено жодними належними та допустимими доказами значення даної справи для ТОВ «Торі Солар», в тому числі впливом вирішення цієї справи на репутацію позивача або публічним інтересом до справи. З огляду на вказане, відповідач вважає, що позивачем не доведено розумність та співмірність витрат на правову допомогу, які заявлені до стягнення у даному спорі в порівнянні зі складністю справи та витраченим адвокатом часом для виконання необхідної роботи, а тому просить суд зменшити заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1 гривні.
Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Верховний Суду у постанові від 20.01.2025 у справі № 907/16/23, виснував, що оскільки Господарський процесуальний кодекс України не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про намір подати докази понесення судових витрат, то зазначення позивачем у відзиві на апеляційну скаргу про те, що докази понесення судових витрат будуть надані додатково, і є заявою останнього, мова про яку йде у частині восьмій статті 129 ГПК України.
Отож, з врахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду, судова колегія вважає, що зазначення ТОВ «Торі Солар» у відзиві на апеляційну скаргу про те, що докази понесення судових витрат будуть надані після ухвалення рішення у цій справі, є заявою позивача в розумінні ч. 8 ст. 129 ГПК України.
28 березня 2024 між Медведем Андрієм Богдановичем (адвокат/консультант) та ТОВ «Торі Солар» було укладено договір про надання правничої допомоги № 28/03/24, за умовами якого консультант зобов`язався надати клієнту визначену цим договором правничу допомогу, а клієнт зобов`язався прийняти таку правничу допомогу та оплатити її.
09 жовтня 2024 року між позивачем та адвокатом Медведем Андрієм Богдановичем було укладено додаткову угоду №1 (надалі «додаткова угода №1», копія наявна у матеріалах справи) до договору про надання правничої допомоги 28/03/24 від 28 березня 2024р., відповідно до якої сторони в рамках виконання умов договору, у тому числі, керуючись п. 7.4 договору за взаємною згодою вирішили доповнити договір пунктом 4.5. та викласти його у такій редакції:
« 4.5. Плата за правничу допомогу (послуги) адвоката (гонорар) у справі за позовною заявою клієнта до державного підприємства «Гарантований покупець» (надалі «боржник») про стягнення заборгованості, визначається з врахуванням обсягу наданої правової допомоги, часу затраченого адвокатом на надання правничої допомоги, складності завдань, отриманого результату та інших обставин і факторів. Водночас, розмір вартості наданих адвокатом правничих послуг визначається сталими сумами за виконання конкретних завдань та/або погодинною оплатою, зокрема:
1) вартість однієї години роботи (правничих послуг) адвоката становить 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.;
2) представництво адвокатом інтересів клієнта у суді складається з консультацій адвоката з клієнтом щодо оптимального представництва інтересів клієнта, підготовки адвоката до судових засідань та безпосередньої участі адвоката в судових засіданнях і оцінюється згідно з фактично витраченим адвокатом часом.»
Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 28/03/24 від 28 березня 2024р адвокатом Медведем А.Б. у справі за № 914/2660/24 в період з 16 червня 2025 року до 21 серпня 2025 року (включно) було надано позивачу таку правничу допомогу щодо розгляду у суді апеляційної інстанції апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 24.04.2025:
1) опрацювання апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду Львівської області від 24.04.2025 у справі № 914/2660/24 з додатками (загальним обсягом 30 сторінок) обсягом послуг 1 година вартістю 1500,00 грн.;
2) підготовка відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 24.04.2025 у справі № 914/2660/24, з додатками, а також подання відзиву з додатками до суду у підсистемі «Електронний суд» обсягом послуг 4 години загальною вартістю 6000,00 грн.;
3) опрацювання клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з додатками обсягом послуг 0,5 години вартістю 750,00 грн.;
4) опрацювання додаткових пояснень відповідача з додатками - обсягом послуг 0,5 години вартістю 750,00 грн.;
5) підготовка заперечення проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, з додатками, а також подання заперечення до суду у підсистемі «Електронний суд» обсягом послуг 1,5 години вартістю 2250,00 грн;
5) підготовка та представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 26 червня 2025 року обсягом послуг 1,5 години вартістю 2250,00 грн.;
6) підготовка та представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 21 серпня 2025 року обсягом послуг 1 година вартістю 1500,00 грн.;
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин першої та другої статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник, при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.
За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України урегульовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частин 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно із частиною 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Крім того, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.05.2023 у справі № 915/1788/21)
Відповідач, скориставшись своїм правом, визначеним ст. 126 ГПК України, подав заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, доводи якої викладені в описовій частині даної постанови. Відповідач вважає, що позивачем не доведено розумність та співмірність витрат на правову допомогу, які заявлені до стягнення у даному спорі в порівнянні зі складністю справи та витраченим адвокатом часу для виконання необхідної роботи, а тому просить суд зменшити заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1 гривні.
Керуючись ст. 126, 129, 244 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торі Солар» про ухвалення додаткового судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 24.04.2025 у справі № 914/2660/24 задоволити частково.
В задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торі Солар» відмовити.
Господарському суду Львівської області видати наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

повну постанову складено 24.09.2024

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік