ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/10621/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Власова Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:

позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ГС-Трейдинг» - Повелько А.Р., адвоката (ордер від 03.04.2025),

відповідача - Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - Драчової М.С., адвоката (дов. від 20.11.2024),

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГС-Трейдинг»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 (суддя Сівакова В.В.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 (головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсук М.А.)

у справі № 910/10621/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГС-Трейдинг» (далі - ТОВ «ГС-Трейдинг», позивач, скаржник)

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ «НЕК «Укренерго», відповідач)

про стягнення 4 276 904,85 грн.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «ГС-Трейдинг» звернулося до суду з позовом до ПрАТ «НЕК «Укренерго» про стягнення 4 276 904,85 грн, з них: 2 385 980,21 грн інфляційних втрат 853 048,71 грн 3% річних та 1 037 875,93 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 16.09.2020 № 1850-01073 (далі - договір) щодо своєчасної оплати виставлених позивачем рахунків за надані послуги за договором у період з листопада 2022 року по червень 2023 року.

У поданій позовній заяві позивачем наведено, що орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу буде становити 40 год. роботи адвоката, що складає 4 000 євро.

21.01.2025 позивач подав до місцевого господарського суду заяву про розподіл судових витрат, відповідно до якої просив стягнути з відповідача судовий збір у сумі 64 153,57 грн та витрати на професійну правничу допомогу - «гонорар успіху» у розмірі 5% від фактично стягнутої суми, орієнтовно у сумі 213 845,22 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі № 910/10621/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 802 305,88 грн 3% річних, 2 385 980,21 грн інфляційних втрат, відстрочено виконання рішення місцевого господарського суду в цій частині до 11.12.2025. Крім того, стягнуто з відповідача на користь позивача 47 824,29 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ «ГС-Трейдинг», з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції постанову апеляційного господарського суду та рішення місцевого господарського суду скасувати частково і ухвалити у зазначеній частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача правничу допомогу у вигляді «гонорару успіху» (5% від задоволених позовних вимог з урахуванням результатів розгляду касаційної скарги) у сумі 213 845,22 грн.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування підстави касаційного оскарження позивач посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс), зазначаючи про неврахування судами попередніх інстанції висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, а також у постановах Верховного Суду: від 01.08.2019 у справі № 915/237/18; від 23.02.2021 у справі № 922/2503/20; від 13.03.2024 у справі 910/15787/21, (у контексті можливості існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визначення розміру гонорару за погодженням адвоката з клієнтом, який може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, а суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта; розподілу зазначених витрат на правничу допомогу за результатом розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачена).

У зазначеному контексті позивач також вказує що в апеляційній скарзі ним викладено доводи обґрунтованості розміру «гонорару успіху», що підтверджується умовами договору про надання правової допомоги, додатками та додатковими угодами до нього, рахунком і актом, а також документами, які підтверджують представництво інтересів позивача в суді під час розгляду цієї справи. При цьому позивачем викладено актуальну правову позицію Верховного Суду стосовно застосування норм матеріального права з питання стягнення «гонорару успіху» та розподілу судових витрат, натомість суд апеляційної інстанції не взяв до уваги правові висновки суду Верховного Суду, що призвело до ухвалення неправомірного судового рішення.

Водночас скаржник зазначає, що перевіряючи рішення місцевого господарського суду на дотримання законності, обґрунтованості та залишаючи фактично таке рішення без змін, зокрема у частині відмови у відшкодуванні позивачу «гонорару успіху», суд апеляційної інстанції допустив порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також норм процесуального права (статей 13, 236 ГПК України), оскільки, ухвалюючи постанову не надав оцінки доводам позивача, викладеним в апеляційній скарзі щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у вигляді «гонорару успіху» у розмірі 5% від фактично стягнутої суми спору (що за своїм змістом відповідає пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України).

Доводи інших учасників справи, заяви/клопотання

ПрАТ «НЕК «Укренерго» не скористалося своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Від ТОВ «ГС-Трейдинг» 19.08.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження технічних збоїв Електронного суду 02.07.2025 та врахування таких при розгляді справи № 910/10621/23.

Верховний Суд у судовому засіданні від 18.09.2025 задовольнив зазначене клопотання, що відображено, зокрема у протоколі судового засідання.

Згідно з ухвалою Суду від 25.08.2025 задоволено клопотання ТОВ «ГС-Трейдинг» про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів її представника - адвоката Повелько А.Р.

Згідно з ухвалою Суду від 15.09.2025 задоволено заяву ПрАТ «НЕК «Укренерго» про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів її представника - адвоката Драчової М.С. З огляду на те, що всі учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, Суд вирішив за можливе здійснювати транслювання перебігу судового засідання 18.09.2025 у цій справі в мережі Інтернет.

3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Предметом касаційного перегляду у цій справі є виключно рішення місцевого господарського суду, залишене без змін постановою апеляційного господарського суду, в частині, якою позивачу відмовлено у стягненні з відповідача судових витрат на правничу допомогу - «гонорару успіху» у розмірі 5% від задоволених позовних вимог у сумі 213 845,22 грн.

Рішення місцевого господарського суду від 11.03.2025 у цій справі, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025, за результатом розгляду якого позов задоволено частково (стягнуто з відповідача на користь позивача 802 305,88 грн 3% річних, 2 385 980,21 грн інфляційних втрат, відстрочено виконання рішення місцевого господарського суду в цій частині до 11.12.2025, а також стягнуто з відповідача на користь позивача 47 824,29 грн витрат по сплаті судового збору), - учасники справи не оскаржують та відповідно у касаційному порядку рішення в частині розгляду справи по суті спору та щодо розподілу судового збору не переглядається.

Так, у доводах касаційної скарги скаржник, не погоджуючись із рішенням першої інстанції у цій частині, вказував на те, що суд апеляційної інстанції не виправив допущені судом першої інстанції порушення, про які він зазначав у своїй апеляційній скарзі, а судом першої інстанції, на переконання скаржника, безпідставно відмовлено йому у стягненні судових витрат на правничу допомогу- «гонорару успіху».

Скаржник стверджував, що при ухваленні оскаржуваної постанови апеляційний господарський суд, перевіряючи рішення суду першої інстанції на дотримання законності та обґрунтованості, не надав жодної оцінки відмові суду першої інстанції у частині вимог, яка стосується стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у вигляді «гонорару успіху» у розмірі 5% від фактично стягнутої суми та доводам апеляційної скарги у зазначеній частині. Вказане, на його думку, призвело до порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, і як наслідок, до ухвалення незаконного і необґрунтованого рішення у вказаній вище частині.

Також скаржник наводив свої міркування щодо обґрунтованості вимог про стягнення гонорару успіху і просив суд касаційної інстанції їх задовольнити та стягнути з ПрАТ НЕК «Укренерго» на користь ТОВ «ГС-Трейдинг» правничу допомогу у вигляді «гонорару успіху» (5% від задоволених позовних вимог з урахуванням результатів розгляду касаційної скарги) у розмірі 213 845,22 грн.

У зазначеному контексті Верховний Суд зазначає таке.

Стаття 6 Конвенції передбачає право особи на законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

Верховний Суд звертає увагу на необхідності застосування принципу рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами, який вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (постанови Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 910/20010/20, від 16.11.2022 у справі № 910/4390/21).

За змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частин другої та п'ятої статті 236 ГПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватися на оцінці наданих учасниками справи доказів у підтвердження своїх вимог або заперечень, та на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Верховний Суд звертає увагу на те, що хоча поняття «обґрунтованого» рішення не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент учасників справи, а міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення, проте суд у будь-якому випадку, навіть без відображення окремих аргументів у своєму рішенні (якщо він вважає їх такими, що не впливають на правильне рішення спору або не відносяться до суті справи), повинен, під час розгляду справи, надати оцінку всім аргументам учасників справи в силу імперативних приписів статті 236 ГПК України, особливо тим, оцінка яких є необхідною для правильного вирішення спору.

В силу положень статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Метою апеляційного перегляду справи є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи повторно. Близька за змістом правова позиція міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 904/3526/20, від 09.02.2022 у справі № 17/169-07.

Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що наявні докази підлягають оцінці щодо належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а сукупності зібраних доказів - з точки зору вірогідності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У змісті статті 282 ГПК України законодавець закріпив, що постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з мотивувальної частини (частина третя зазначеної статті) із зазначенням: а) встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; б) доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; в) мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу; г) чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суд має у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог норм процесуального права щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та не відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України.

Отже, апеляційний господарський суд наділений правом самостійно здійснити оцінку та аналіз наявних у матеріалах справи доказів, а також перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Таким чином, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суд апеляційної інстанції повинен у мотивувальній частині постанови навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх та вимагати рівності щодо подання своїх доказів.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов'язок суду мотивувати судове рішення також спрямований на втілення принципу верховенства права, а саме підтримання довіри громадян до суду. Вмотивованість судового рішення демонструє сторонам те, що вони були почуті, забезпечує публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення ЄСПЛ «Серявін та інші проти України»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Зрештою, вимога щодо вмотивованості судового рішення є важливим елементом «належної» (справедливої) судової процедури, як вона трактується ЄСПЛ. При цьому ЄСПЛ неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України», «Богатова проти України»). Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Водночас, постанова Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 у справі № 910/10621/23 вказаним вище вимогам не відповідає з огляду на наступне.

Зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції у справі не вбачається, що суд апеляційної інстанції розглядав та оцінював доводи апеляційної скарги ТОВ «ГС-Трейдинг» у частині відмови йому судом першої інстанції у стягненні судових витрат на правничу допомогу - «гонорару успіху» . Погоджуючись з висновками резолютивної частини рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд не здійснив повторного перегляду справи у цій частині. Постанова апеляційного суду фактично не містить ні мотивування, ні висновків щодо розгляду (прийняття або відхилення) вимог та доводів апеляційної скарги позивача стосовно стягнення «гонорару успіху» у розмірі 5% від задоволених позовних вимог, що мають суттєве значення для вирішення спору про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, отже, прийнята з порушенням статей 86, 236, 269, 282 ГПК України.

Стосовно доводів скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду з питання стягнення «гонорару успіху» та розподілу судових витрат, у контексті обгрунтування підстави касаційного оскарження пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, то із зазначеного питання формування Верховним Судом висновків наразі є передчасним.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права судами попередніх інстанцій. При цьому Верховний Суд здійснює касаційний перегляд рішення суду першої інстанції виключно після його перегляду судом апеляційної інстанції.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.08.2025 у справі № 910/12759/21, яка ухвалена після подання касаційної скарги у цій справі. Разом із тим, Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина четверта статті 300 ГПК України).

Проте у цій справі суд апеляційної інстанції, ухвалюючи постанову, взагалі не надавав жодної оцінки доводам позивача в цій частині (розділ судові витрати, які підлягають розподілу - аркуш апеляційної скарги 11-15 та а.с.91-93 т.2 справи) щодо наявності підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у вигляді «гонорару успіху» у розмірі 5% від фактично стягнутої суми у розмірі 213 845,22 грн.

Отже, без дослідження та оцінки доводів та обставин, на яких наголошував позивач в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції передчасно дійшов висновків про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в означеній частині. Натомість допущені судом апеляційної інстанції порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом в силу меж розгляду справи в суді касаційної інстанції (стаття 300 ГПК України).

Щодо посилань скаржника на порушення судом апеляційної інстанції права на участь представника скаржника у судовому засіданні в режимі відеоконференції, колегія суддів зазначає таке.

З урахуванням підтвердженої матеріалами справи добросовісної процесуальної поведінки скаржника, а також наданих скаржником доказів наявності тимчасових технічних збоїв в роботі підсистеми «Електронний суд» у період 02.07.2025 з 14:35 до 15:45 (роздруківка електронного листа ДП «Інформаційні судові системи» від 06.08.2025) та призначення ухвалою від 30.06.2025 судового засідання у справі № 910/10621/23 на 02.07.2025 о 14:50 год. з проведенням судового засідання у справі № 910/10621/23 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв'язку підсистеми «Електронний суд» https://vkz.court.gov.ua., Верховний Суд знаходить частково обґрунтованими доводи скаржника щодо не забезпечення апеляційним судом права на участь представника скаржника в судовому засіданні 02.07.2025 у зазначеному випадку.

Таким чином, ураховуючи доводи касаційної скарги, які є нерозривними в їх сукупності, межі розгляду справи судом касаційної інстанції, імперативно визначені статтею 300 ГПК України, постанова суду апеляційної інстанції, якою переглянуто рішення місцевого господарського суду у частині відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу - «гонорару успіху» - підлягає скасуванню, справа у зазначеній частині підлягає передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а касаційна скарга позивача частковому задоволенню, у зв'язку із чим Верховний Суд не формулює остаточних висновків з підстави відкриття касаційного провадження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

За змістом частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, з дотриманням передбачених ГПК України меж перегляду судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги ТОВ «ГС-Трейдинг».

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції слід звернути увагу на викладені мотиви цієї постанови, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам у частині вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу - «гонорару успіху» у розмірі 5% від задоволених позовних вимог у сумі 213 845,22 грн, перевірити доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи і заперечення учасників справи, дати їм належну правову оцінку, і, в залежності від встановленого, вирішити спір у зазначеній частині вимог позивача відповідно до закону.

Судові витрати

Розподіл судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, та новий розподіл судових витрат не здійснюється, адже Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує судове рішення апеляційного господарського суду у відповідній частині та передає справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому за результатом нового розгляду має бути вирішено й питання, зокрема, щодо розподілу судового збору.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГС-Трейдинг» задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 у справі № 910/10621/23 скасувати в частині, якою залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025, про відмову у стягненні з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГС-Трейдинг» судових витрат на правничу допомогу - «гонорару успіху» у розмірі 5% від задоволених позовних вимог у сумі 213 845,22 грн та передати справу у зазначеній частині на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Ю. Власов