ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

що підлягає оскарженню

у справі про неплатоспроможність

18.09.2025м. ДніпроСправа № 904/2965/24

за заявою Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (вул.Андріївська, буд.4, м.Київ, 04070)

до боржника ОСОБА_1 (49053, місто Дніпро, вулиця Рівна, будинок 6; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про визнання грошових вимог

За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Заявник ОСОБА_2 (поза межами приміщення суду) - АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"

Боржник ОСОБА_1 : не з`явився (в залі суду)

Арбітражний керуючий не з`явився (в залі суду)

Суддя Примак С.А.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду 31.12.2024 за допомогою системи "Електронний суд" від Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника ОСОБА_1 на суму 38 650,09 грн на 4 844,80 грн судового збору.

14.01.2025 ухвалою господарського суду відкладено вирішення питання щодо прийняття заяви Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про визнання грошових вимог до боржника ОСОБА_1 на суму 38 650,09 грн та 4 844,80 грн судового збору. Встановлено Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення даної ухвали, а саме подання до суду: доказів направлення (фіскальний чек, поштовий опис вкладення з поіменним переліком) на адресу боржника ОСОБА_1 (49053, місто Дніпро, вулиця Рівна, будинок 6) копії заяви про грошові вимоги у справі про банкрутство та доданих до неї документів.

21.01.2025 до господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" від Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" надійшла заява про усунення недоліків заяви про визнання грошових вимог до боржника.

22.01.2025 ухвалою господарського суду прийнято заяву Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до розгляду у судовому засіданні на 06.02.2025.

03.02.2025 до господарського суду за допомогою системи "Елетронний суд" від керуючого реструктуризацією надійшло повідомлення про результати грошових вимог, відповідно до якого арбітражний керуючий визнав грошові вимоги АТ "ПУМБ" частково.

06.02.2025 ухвалою господарського суду відкладено розгляд заяви Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про визнання грошових вимог на 13.03.2025 на 10:30. Запропоновано Акціонерному товариству "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" надати до суду до 10.03.2025 письмові пояснення з приводу повідомлення керуючої реструктуризацією про результати розгляду грошових вимог.

12.03.2025 до господарського суду від АТ "ПУМБ" надійшли пояснення на повідомлення керуючої реструктуризацією про результати розгляду грошових вимог.

Судове засідання, призначене на 13.03.2025 не відбулося у зв`язку з надходженням повідомлення про мінування приміщення судової установи, що підтверджується Актом від 13.03.2025.

13.03.2025 ухвалою господарського суду відкладено розгляд заяви Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про визнання грошових вимог на 17.04.2025 на 10:40.

У зв`язку з перебуванням судді Примак С.А. на лікарняному, розгляд справи 17.04.2025 не відбувся.

21.04.2025 ухвалою господарського суду призначено розгляд заяви Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про визнання грошових вимог на 27.05.2025 на 10:20.

27.05.2025 ухвалою господарського суду відкладено розгляд заяви Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про визнання грошових вимог на 26.06.2025 на 12:20.

25.06.2025 від арбітражного керуючого Медведевої К.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

26.06.2025 ухвалою господарського суду відкладено розгляд заяви Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про визнання грошових вимог на 18.09.2025 на 12:00.

Розглянувши заяву АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" з грошовими вимогами до боржниці, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши вимоги заяви, судом було встановлено наступне.

Заява АТ "ПУМБ" обгрунтована тим, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк та боржником підписано Заяву № GP -7562996 від 16.04.2015, на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до вказаної заяви боржнику видано споживчий кредиту сумі 21 686,09 грн. на споживчі цілі, строком на 24 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1.25 % та процентів за користування кредитом у розмірі 9 % річних, що складає реальну процентну ставку 40,2665 % річних.

Як зазначає АТ "ПУМБ", станом на 06.11.2024 заборгованість боржника за кредитним договором склала 38 650,09 грн, з яких 21 686,09 грн заборгованість за кредитом (тіло); 10 457,56 грн заборгованість за процентами; 6 506,44 грн заборгованість за комісією.

З матеріалів справи вбачається, що АТ "Перший Український Міжнародний банк" належним чином виконало свої зобов`язання - надало боржниці кредитні кошти в сумі 21 686,09 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 9398135 від 16.04.2015 та визнається боржницею.

Проте, боржниця не виконала взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

За приписами ст. 525-526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

На підставі зазначеного, дослідивши докази та перевіривши розрахунок заборгованості, додані до заяви АТ Перший Український Міжнародний банк з грошовими вимогами до боржника, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено наявність у боржника - фізичної особи ОСОБА_3 заборгованості перед Банком в розмірі 21 686,09 грн заборгованості за сумою кредиту.

Стосовно грошових вимог АТ "ПУМБ" у розмірі 10 457,56 грн - заборгованість по процентам, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

У договорі сторони обумовили строк повернення кредиту - до 16.04.2017 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також: урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду 05.04.2023 року розглянула справу №910/4518/16, передану їй КГС ВС для вирішення виключної правової проблеми щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Враховуючи, що у договорі сторони обумовили строк повернення кредиту - 16.04.2017 року, таким чином відповідно до ст. 1048 ЦКУ та практики Верховного Суду, господарський суд визнає грошові вимоги АТ "ПУМБ" у розмірі 2 097,80 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з 16.04.2015 по 16.04.2017 року та відхиляє відсотки за користування кредитними кошами за договором за період з 17.04.2017 року по 06.11.2024 року у розмірі 8 359,76 грн.

Стосовно грошових вимог у розмірі 6 506,44 грн - заборгованість по комісії, господарський суд зазначає наступне.

В Пропозиції укласти договори (оферта) № GP-7562996 від 15.04.2015 окремим пунктом передбачено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості -1,25 %.

Статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» дійсно передбачено безоплатне надання банком споживачу не частіше одного разу на місяць інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, виписки з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені або які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Однак згідно з кредитним договором № GP-7562996 від 15.04.2015 комісія встановлена не за надання інформації по кредиту, а за його обслуговування.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Кредитор АТ «ПУМБ» заявив грошові вимоги до боржника, які виникли з кредитного правочину, укладеного шляхом підписання Заяви № GP-7562996 від 16.04.2015 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Отже, до спірних відносин слід застосовувати Закон України «Про споживче кредитування».

Кредитор надав розрахунок суми заборгованості по комісії за Кредитним договором за період з 16.05.2015 по 29.07.2020.

В Пропозиції укласти договори (оферта) № GP-7562996 від 15.04.2015 окремим пунктом передбачено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості -1,25 %.

Саме таку терміноголію використовує законодавець у Законі України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

19.01.2020 набрав чинності Закон України від 20.09.2019 № 122-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг», яким пункт 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» був викладений у новій редакції: « 4) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб».

Також викладено у нові редакції частину другу статті 8 Закону: «До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо».

Внесенням вказаних змін законодавець визначив, які послуги може охоплювати комісійна винагорода, і яка має включатися до реальної процентної ставки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги кредитора - Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" у розмірі 6 506,44 грн - заборгованість по комісії за період з 16.05.2015 по 29.07.2020 також підлягає визнанню.

Крім того, Банк просить визнати вимоги в сумі 4 844,00 грн судового збору, сплаченого при поданні заяви з грошовими вимогами до боржника, який у відповідності до ч. 2 ст. 133 КУзПБ підлягає відшкодуванню в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Стосовно заяви керуючої реструктуризацією про застосування позовної давності за пред`явленими АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНИСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» кредиторськими вимогами до ОСОБА_1 , господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Цивільним кодексом України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. ст. 256, 257 ЦК України).

Нормами ст. 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Окрім того, 11.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року N 211 впроваджено дію карантину на території України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину(п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ).

24.02.2022 Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ).

У цей же строк позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 УК України, а також від сплати неустойки (штрафи, пені) нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, які підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

1 липня 2023 завершено дію карантину (Постанова КМУ №651 від 27.06.2023). Однак строки стягнення заборгованості по кредитах, які настали в період з 11.03.2020 продовжуються до закінчення дії воєнного стану в Україні та тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Враховуючи наведене, АТ "ПУМБ" не було пропущено строк позовної давності для звернення до суду з заявою про визнання кредиторських вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги кредитора - Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" є обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню частково і включенню керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів, тому задовольняє заяву Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний банк з грошовими вимогами до боржника - фізичної особи ОСОБА_4 у загальному розмірі - 30 290,33 грн, а також вимоги Банка щодо судового збору в розмірі 4 844,00 грн судового збору, сплаченого за подання заяви з грошовими вимогами до боржника, при цьому зазначена сума судового збору у відповідності до ч. 2 ст. 133 КУзПБ підлягає відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Водночас суд зазначає, що АТ «ПУМБ» подано заяву про грошові вимоги до Боржника з пропуском строку, встановленого ст. 45, 122 КУзПБ, наслідком чого відповідно до ч. 4 ст. 45 КУзПБ є те, що АТ «ПУМБ» не має права вирішального голосу на зборах кредиторів.

Керуючись статтями 47, 113, 122, 123 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНИСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) частково на суму 4 844,80 грн - позачергово, на суму 30 290, 33 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів.

В решті грошових вимог Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНИСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 18.09.2025 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.А. Примак