ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 Справа № 917/775/25

Суддя Господарського суду Полтавської області Мацко О.С. , розглянувши матеріали справи № 917/775/25

за позовною заявою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, 36000, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ,

до ліквідаційної комісії Державного підприємства «Жовтневий спиртовий завод», 39503, Полтавська обл., м. Карлівка, вул. Полтавська, 3, ,

про зобов`язання визнати кредиторські вимоги, включити їх до реєстру вимог кредиторів та проміжного ліквідаційного балансу,

Секретар судового засідання: Токар А.В.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

Ухвалою від 21.04.2025р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору. Копія ухвали отримана учасниками справи 22.04.2025р. Ухвалою від 22.05.2025р. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 05.06.2025р., про що сторони повідомлені належним чином.

30.05.2025р. від відповідача надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву на позов, мотивована тим, що ознайомлення з матеріалами справи, які внесені до системи Електронний суд, не дають можливість з`ясувати підстави звернення до суду з даним позовом та підготувати вмотивований відзив, особливо враховуючи відсутність на підприємстві працівників, крім керуючого припиненням. У судовому засіданні суд роз`яснив представнику відповідача приписи ст.119 ГПК України, згідно яких одночасно з поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи, тощо), стосовно якої пропущений строк. У судовому засіданні 05.06.2025р. оголошена перерва до 24.06.2025р., про що присутні в залі суду представники обох сторін повідомлені під розписку.

17.06.2025р. до суду надійшов відзив на позов (з продубльованим клопотанням про поновлення строк у на його подання, яке судом задоволено згідно приписів ст.119 ГПК України), на який позивач відреагував шляхом подання відповіді на відзив від 19.06.2025р. Інших заяв по суті спору не надходило.

24.06.2025р. підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з оголошенням у регіоні довготривалої повітряної тривоги; засідання було відкладено на 12.08.2025р. У судовому засіданні 12.08.2025р. суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті на 09.09.2025р. У засіданні 09.09.2025р., яке відбулося за участю представника позивача, суд розглянув справу по суті, дослідив наявні у справі докази та перейшов до стадії прийняття рішення; проголошення рішення призначено на 18.09.2025р. на 09:30, про що учасники справи повідомлені належним чином (арк..справи 113-114). Відповідач у судові засідання 12.08.2025р., 09.09.2025р. та 18.09.2025р. явку представника не забезпечив, про час і місце їх проведення повідомлений судом належним чином.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ДП «Жовтневий спиртовий завод» з 24.04.1997р. зареєстроване як платник податків та на даний час перебуває на обліку у ГУ ДПС у Полтавській області. Засновниками підприємства прийнято рішення про його ліквідацію, про що здійснено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Як вказує позивач, згідно інтегрованих карток платника за підприємством обліковується податковий борг в загальному розмірі 1 868 716 368,59 грн., з яких: 622 589 334,46 грн - податкові зобов`язання, 1 246 127 034,13 грн штрафні санкції, зокрема:

- з акцизного податку на спирт в розмірі 1 867 768 003.38 грн, що становлять податкові зобов`язання - 622 589 334,46 грн , штрафні санкції 1 245 178 668,92 грн;

- з податку на додану вартість в розмірі 948 365,21 грн., з них штрафні санкції 948 365,21 грн.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом про визнання протиправним та /або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Так, податковий борг з акцизного податку на спирт виник з наступних підстав:

- податкове-повідомлення-рішення № від 24.04.2023р. (оскаржувало ся в судовому порядку; рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2024р. у справі №440/15861/23, яке набрало законної сили 23.05.2024р. у задоволенні позову відмовлено, відтак, грошове зобов`язання вважається узгодженим у судовому порядку);

- податкове-повідомлення-рішення № від 17.04.2023р. (оскаржувалося в судовому порядку; рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2024р. у справі №440/17453/23, яке набрало законної сили 30.04.2024р. у задоволенні позову відмовлено, відтак, грошове зобов`язання вважається узгодженим у судовому порядку);

- податкове-повідомлення-рішення № від 15.02.2023р. (оскаржувалося в судовому порядку; рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2024р. у справі №440/14230/23, яке набрало законної сили 23.05.2024р. у задоволенні позову відмовлено, відтак, грошове зобов`язання вважається узгодженим у судовому порядку);

- податкове-повідомлення-рішення № від 18.10.2022р. (оскаржувалося в судовому порядку; рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. у справі №440/907/23, яке набрало законної сили 31.10.2023р. у задоволенні позову відмовлено; за результатами перегляду рішень у касаційному порядку - залишено без змін, постанова ВС від 11.04.2024р., відтак, грошове зобов`язання вважається узгодженим у судовому порядку);

- податкове-повідомлення-рішення № від 23.03.2023р. (оскаржувало ся в судовому порядку; рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04..2024р. у справі №440/19069/23, яке не оскаржувалося та набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено, відтак, грошове зобов`язання вважається узгодженим у судовому порядку);

- податкове-повідомлення-рішення №8 від 02.01.2024р. (не оскаржувалося ні в адміністративному, ні в судовому порядку; відтак, грошове зобов`язання вважається узгодженим);

- податкове-повідомлення-рішення № від 12.04.2024р. (не оскаржувалося ні в адміністративному, ні в судовому порядку; відтак, грошове зобов`язання вважається узгодженим);

- податкові-повідомлення-рішення від 01.05.2024р. № та № (не оскаржувалися).

Стаття 36 Податкового кодексу України передбачає, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 19-1.1.1, 19-1.1.22 ст.19 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; здійснюють погашення податкового боргу, стягнення недоїмки із сплати єдиного внеску та інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.

У відповідності до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.п. 14.1.39, п. 14.1, ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

У відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом вважається сумою податкового боргу.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі, якщо у платника податків , якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем винесено податкову вимогу форми «Ю» №0-1631 від 19.04.2023р., яка вручена відповідачу 27.04.2023р. (не оскаржувалася). Як казано вище, 13.07.2023р. прийнято рішення про припинення шляхом ліквідації ДП «Жовтневий спиртовий завод», призначено голову ліквідаційної комісії Скубак А.В. у зв`язку з цим, позивач у встановлений строк звернувся до ліквідкомісії в особі її голови з заявою від 12.09.2023р. №29492/6/16-31-13-02-11 про визнання кредиторських вимог у розмірі 2 094 751 354,35 грн., на що голова ліквідкомісії відповів, що через оскарження податкових повідомлень рішень заборгованості не є узгодженими.

Листом від 21.06.2024р. №19714/6/16-31-13-02-11 позивач звернувся о голови ліквідкомісії з проханням надати інформацію про хід процедури припинення та перспективи погашення боргу (відповіді не отримано). Як вказує позивач, за період перебування відповідача в процедурі припинення податковий борг збільшився (на 64600412,94 грн з акцизного податку на спирт та 948 365,21 грн з ПДВ). У зв`язку з цим, позивач вкотре звернувся до ліквідкомісії відповідача з заявою про визнання кредиторських вимог від 16.09.2024р. (залишена без відповіді).

Листом від 28.02.2025р. №5440/6/16-31-13-05-08 позивач звернувся до голови комісії з припинення щодо надання інформації про результати розгляду заяв , з наданням проміжного ліквідаційного балансу, а також про хід процедури припинення та перспективи погашення податкового боргу. Відповідь у запропонований позивачем строк (протягом 10 днів з моменту отримання листа, який було вручено 04.03.2025р.) надана не була, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до положень статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію; учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється; виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи; до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється; строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи; кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно з ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії; за рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Господарський суд зазначає, що позивач в межах строку встановленого ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України звернутися до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду; проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

У даній справі відповідачем не надано належних доказів виконання вищевказаних приписів ЦК України, які регламентують діяльність ліквідаційної комісії юридичної особи в процесі її припинення та порядок розгляду вимог кредиторів. Посилання відповідача на те, що сума ,59 грн «обліковується на балансі підприємства і з червня 2024 року не оскаржується», а також на можливість позивача ознайомитися з даною звітністю, не свідчить про безпідставність вимог позивача та неправомірність його тверджень, викладених у позові, щодо того, що відповідачем у встановленому законом порядку не розглянуто його кредиторські вимоги, не включено до реєстру вимог кредиторів, проміжний ліквідаційний баланс, оформлений належним чином, позивачу як кредитору не надано. Вказане свідчить про правомірність і обгрунтованість позовних вимог та підстави для їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судовий збір, згідно приписів ст..129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст..ст.129,233-234,238-239 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Зобов`язати Державне підприємство «Жовтневий спиртовий завод» (, Полтавська обл.., Полтавський р-н, м.Карлівка, вул..Полтавська, буд.3, 39503) в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192, вул..Європейська,4, м.Потава,36000) у загальному розмірі 1 868 716 368,59 грн., а саме: з акцизного податку на спирт в розмірі

1 867 768 003,38 грн (622 589 334,46 грн податкові зобов"язання, штрафні санкції - 1 245 178 668,92 грн), з податку на додану вартість в розмірі 948 365,21 грн (штрафні санкції), включити їх до реєстру вимог кредиторів та проміжного ліквідаційного балансу.

3. Стягнути з Державне підприємство «Жовтневий спиртовий завод» (, Полтавська обл.., Полтавський р-н, м.Карлівка, вул..Полтавська, буд.3, 39503) в особі ліквідаційної комісії на користь Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192, вул..Європейська,4, м.Потава,36000) 3028,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України).

Повне рішення складено 25.09.25р.

Суддя Мацко О.С.