ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.09.25 Справа № 917/345/25
Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши заяву Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" про стягнення витрат на правничу допомогу по справі
про витребування майна,
Приватне підприємство "Торговий Дім "Оліка" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд", у якому просить витребувати із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" на користь ПП «ТД Оліка» метал марки 30МnВ5 в кількості 9,5 тонни, який ТОВ «Федерн Трейд» отримано згідно видаткової накладної (у переробку) №5 від 13.09.2019р.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 позов задоволено повністю, витребувано із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" на користь Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" метал марки 30МnВ5 в кількості 9,5 тонни, який ТОВ «Федерн Трейд» отримано згідно видаткової накладної (у переробку) №5 від 13.09.2019р., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" на користь Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" 2422,40 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "Торговий Дім "Оліка" звернулося до Господарського суду Полтавської області із заявою (вх. №7346) про стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 03.06.25 суд постановив прийняти заяву до розгляду, розгляд заяви здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику представників сторін, відповідачу не пізніше 13.06.2025 надати письмові пояснення щодо поданої заяви позивача про стягнення судових витрат.

Відповідачем 12.06.25 надано заперечення на заяву щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Разом тим, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи № 917/345/25. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ТОВ "Федерн Трейд" до надходження матеріалів справи.

24.06.2025 справа №917/345/25 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.06.2025, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Федерн Трейд" на рішення Господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 року у справі №917/345/25. Постановлено справу розглядати без повідомлення учасників справи.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Федерн Трейд" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 26.05.2025 у справі №917/345/25 залишено без змін.

Справа №917/345/25 повернута до Господарського суду Полтавської області.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка", суд зазначає наступне.

Згідно ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.

Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Суд враховує, що у позові позивач вказав, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести становить: 3135,00 грн. - судовий збір; 30000,00грн. витрати на професійну правову (правничу) допомогу. Документи, які підтверджують витрати на правничу допомогу в повному обсязі на даний час (до завершення розгляду справи по суті) є неможливим, оскільки на даний час неможливо передбачити кінцевий об`єм надання правової допомоги.

Водночас, при зверненні із заявою (вх. №7346) про стягнення витрат на правничу допомогу позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" на користь Приватного підприємства "Торговий дім Оліка" судові витрати у вигляді витрат на професійну правову допомогу в розмірі 33500 грн.00 коп.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України передбачає загальні засади регулювання та принципи будь-якого договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Верховний Суд у постанові від 19.11.2021 у справі №910/4317/21 зробив висновок про те, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Так як до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч.1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем додано на підтвердження витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги №22/12 від 22.12.2022р. та додаткову угоду №1 від 05.02.2025р., які уклали Адвокатське бюро «КОСТЯНТИНА ГУРИ» та Приватне підприємство «ТОРГОВИЙ ДІМ ОЛІКА».

Згідно п.1.1. Договору бюро приймає доручення Замовника та бере на себе зобов`язання надати Замовнику правову/правничу допомогу.

Згідно п.2.2. Договору безпосереднє представництво інтересів Замовника від імені Бюро за цим договором здійснює адвокат Гура Костянтин Вікторович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000175). Бюро може залучати до виконання укладених ним договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах, при цьому зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

За правову допомогу, передбачену в п. 1 Договору Замовник сплачує Бюро винагороду в розмірі визначеною додатком №1 до цього Договору (п.3.1). Розмір гонорару, який Замовник сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до цього Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін (п.4.1).

Згідно п.1.1., п.1.2 додаткової угоди №1 від 05.02.2025р. дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Бюро за надання правової допомоги щодо захисту прав Клієнта по витребуванню в Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" на користь ПП «ТД Оліка» залишки давальницької сировини, а саме метал марки 30МпВ5 в кількості 9,5 тонни в тому числі супроводження відповідної справи в господарському суді Полтавської області. Вартість послуг становить: сна консультація - 1500,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи - 3000 грн.; підготовка претензії - 5000,00 грн.; узгодження правової позиції для звернення з позовною заявою до суду - 2000,00 грн.; Підготовка і подання позовної заяви до господарського суду Полтавської області - 10000,00грн.; підготовка і подання відповіді на відзив - 7000,00 грн.; підготовка і подання інших документів - 1500 грн. за кожну сторінку; участь в судових засіданнях - 3500,00 грн за кожне судове засідання; додаткова винагорода сплачується Замовником за результатами розгляду справи в господарському суді Полтавської області та в разі задоволення позовних вимог в повному обсязі або частково. Сума додаткової винагороди складає 10000 (десять тисяч) грн.00коп.

Згідно п.2-6 додаткової угоди оплата послуг з представництва інтересів здійснюється протягом 30 днів з дня отримання рахунку. Правова допомога вважаються наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності). Бюро надає Клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Бюро понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).

Згідно зі змістом поданого двостороннього акту приймання-передачі наданих послуг № І (далі - АКТ) про отримання Клієнтом від Бюро правових послуг по договору №05/01 від 05.01.2024р. по супроводженню справи №917/345/25 позивачу надано такі послуги: Консультація - 1500,00 грн.; Ознайомлення з первинними документами (матеріалами справи) - 3000,00грн.; Узгодження правової позиції для звернення з позовною заявою до суду - 2000,00грн.; Підготовка і подання позовної заяви до господарського суду Полтавської області - 10000грн.; Підготовка і подання відповіді на відзив - 7000,00 грн.; Додаткова винагорода по справі №917/768/24 - 10000,00грн.

Загальна вартість наданих послуг за цим актом складає 33500 (тридцять три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., які Клієнт зобов`язаний сплатити на протязі 30 днів з дня отримання рахунку.

До матеріалів справи додано копію рахунку №20 від 29.05.2029р.

Оцінюючи зазначені докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено розмір витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс у зв`язку з розглядом справи № 917/345/25, і які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у розмірі 23 500,00 грн, оскільки додаткова винагорода у розмірі 10000,00грн. згідно акту приймання-передачі наданих послуг надана по справі №917/768/24, а не по справі, що розглядається - під номером 917/345/25.

Разом з тим, згідно з частинами 3-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6,7,9 статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. За таких обставин, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом враховано, що відповідач надав заперечення, у яких вказав, що сума, яку просить стягнути представник заявника Гура Костянтин у розмірі 33500.00 грн. не відповідає обставинам справи з надання правової допомоги Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка". Крім того, відповідач вказав, що:

- стороною позивача до позовної заяви не додано належних доказів оплати правової допомоги по цій справі.

- Договори та акт приймання передачі укладено Адвокатським бюро «Костянтина Гури»(юридична особа), а представництво в суді здійснював Гура Костянтин Вікторович(фізична особа). Отже, вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, так як є різними суб`єктами.

- заява про стягнення витрат на правничу допомогу від 02.06.2025 року подана в порушення строків встановлених ч. 8 ст. 129 ГПК України та повинна бути залишена без розгляду.

Щодо твердження відповідача про відсутність належних доказів оплати правової допомоги по цій справі, суд враховує, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу). Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Щодо твердження відповідача про те, що Договори та акт приймання передачі укладено Адвокатським бюро «Костянтина Гури» (юридична особа), а представництво в суді здійснював Гура Костянтин Вікторович(фізична особа), які є різними суб`єктами, суд враховує, що за умовами Договору бюро приймає доручення Замовника та бере на себе зобов`язання надати Замовнику правову/правничу допомогу. Безпосереднє представництво інтересів Замовника від імені Бюро за цим договором здійснює адвокат Гура Костянтин Вікторович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000175). Бюро може залучати до виконання укладених ним договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах, при цьому зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності. Вказане, на переконання суду, свідчить про необгрунтованість вказаного посилання і відсутність підстав для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Щодо твердження відповідача про порушення строків встановлених ч. 8 ст. 129 ГПК України подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає їх необгрунтованими, оскільки згідно довідки про доставку електронного листа рішення суду позивачу доставлено 27.05.2025 року, заява про стягнення витрат на правову допомогу надійшла 02.06.2025 року, тобто строки подання заяви позивачем дотримані.

Разом з тим, зважаючи на заперечення відповідача (зокрема, стосовно того, що зазначена сума, яку просить стягнути представник заявника Гура Костянтин у сумі 33500.00 грн. не відповідає обставинам справи з надання правової допомоги Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка"), а також те, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а юридична кваліфікація правовідносин, що є предметом спору, є незначною та не вимагає великого обсягу надання адвокатом послуг, в тому числі, не передбачає участь адвоката в судових засіданнях (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін), суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та не підлягають розподілу на користь відповідача в заявленому розмірі.

При цьому, враховуючи загальне правило розподілу судових витрат, задоволення позову, а також критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" про ухвалення додаткового рішення по справі, а саме витрати позивача на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача у розмірі 10 000,00 грн.

Суд зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини позивача з адвокатом за укладеним договором, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на відповідача не в повній сумі, про яку домовились позивач та адвокат (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 123,129, 237-238, 240-241, 244 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" про ухвалення додаткового рішення по справі задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерн Трейд" (вул. Олени Пчілки, 19-А, м. Полтава, 36001, ) на користь Приватного підприємства "Торговий Дім "Оліка" (вул. Глінки, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) 10 000 грн. - витрат на правничу допомогу адвоката.

3. У іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст додаткового рішення складено 24.09.2025 р.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Киричук О.А.