ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 15/81 (910/9782/24)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О. В. - головуючий, Пєсков В. Г., Погребняк В. Я.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2025

у справі № 15/81 (910/9782/24)

за позовом Приватного підприємства "Ексито" в інтересах Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод"

до Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик"

за участю третіх осіб: 1) Міністерство економіки України

2) Фонд державного майна України

про витребування майна

у межах справи №15/81

про банкрутство Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод"

ВСТАНОВИВ:

1. Рух справи

1.1. У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 15/81 за заявою Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку про банкрутство Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод".

1.2. У серпні 2024 року Приватне підприємство (далі - ПП) "Ексито" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод" до Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) "Енергетичний завод "Енергетик" про витребування нерухомого майна - майнового комплексу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Бориспільська, 9, загальною площею 5 697,60 кв. м на користь Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод" (на праві господарського відання). Вказане нерухоме майно станом на 16.06.2025 зареєстроване на праві власності за відповідачем.

1.3. За вказаним позовом ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2024 відкрито провадження у справі № 15/81 (910/9782/24).

1.4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 в задоволенні позову відмовлено.

1.5. Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, ПП "Ексито" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

1.6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Ексито" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 24.06.2025.

1.7. 16.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду від ПП "Ексито" надійшло клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, а саме майновий комплекс (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), який належить на праві власності ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" (відповідачу у справі), розташований за адресою: м. Київ, вулиця Бориспільська, 9, загальною площею 5 697,60 кв. м, та заборонити відповідачу і будь-яким державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо цього майна.

1.8. В обґрунтування свого клопотання ПП "Ексито" вказувало про те, що ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" вчиняються підготовчі дії до продажу майна, яке є предметом спору у даній справі, і таке відчуження унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову про витребування такого майна. При цьому заявник клопотання посилався на рішення, прийняті за результатами проведення річних загальних зборів ПАТ "Енергетичний завод "Енергетик", оформлених протоколом № 1 від 25.04.2025, а також відомості балансу (звіту про фінансовий стан) ПАТ "Енергетичний завод "Енергетик" станом на 30.09.2024, зокрема щодо залишкової (балансової) вартості спірного майнового комплексу.

2. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

2.1. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2025 задоволено клопотання ПП "Ексито" про вжиття заходів забезпечення позову та до закінчення розгляду апеляційної скарги ПП "Ексито" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 вжито наступні заходи забезпечення позову:

- накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик", а саме на майновий комплекс (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), який знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Бориспільська, 9, загальною площею 5 697,60 кв. м, до складу якого входять: приміщення корпусів 2-2а (літери Э, Ю, Я) загальною площею 4 705,40 кв. м, корпус 63 (літера Щ) загальною площею 691,70 кв. м, ТП 3077 приміщення корпусу 15а (літера Ш) загальною площею 129,10 кв. м, ТП 1662 приміщення корпусу 40 (літера Ч) загальною площею 171,40 кв. м.;

- заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його структурним підрозділам та територіальним органам, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам на вчинення реєстраційних дій, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, спрямовані на зміну власника, поділ, об`єднання, зміну інших характеристик, передачу третім особам будь-яких речових прав, щодо майнового комплексу, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9, загальною площею 5697,60 кв. м, що належить ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик".

2.2. За висновками суду апеляційної інстанції, існує реальна загроза того, що відповідач може реалізувати право на відчуження спірного майна, що призведе до неможливості реального поновлення прав та захист інтересів особи, в інтересах якої заявлений даний позов, та фактично знівелює мету судового захисту та принцип процесуальної економії. Відповідна наявність таких ризиків обумовлюється поведінкою відповідача.

3. Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені доводи

3.1. ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2025.

3.2. Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали судом неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема частини першу, четверту статті 106 Закону України "Про акціонерні товариства", частину другу статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та порушено норми процесуального права, а саме: статті 73, 74, 75, 76, 136 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України.

3.3. Зокрема, скаржник звертав увагу суду касаційної інстанції на наступне:

- зі змісту заяви про забезпечення позову в даній справі, яка задоволена судом апеляційної інстанції, не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем рішення суду у випадку задоволення позову, адже жодного документального підтвердження та інформації стосовно того, що ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" здійснюються дії, спрямовані на відчуження майнового комплексу, або відповідної підготовки, після подання позову у даній справі;

- ПП "Ексито" не надано та в оскаржуваній ухвалі відсутні посилання на докази, які б підтверджували, що не вжиття заходів забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду;

- оскаржувана ухвала прийнята апеляційним судом на підставі неналежних доказів, тому відсутні визначені ГПК України підстави для забезпечення позову у даній справі;

- між сторонами у даній справі відсутній спір, адже у позивача відсутні підстави для представництва інтересів ДП "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод", в інтересах якого подано позов, що розглядається у цій справі, вимоги якого (позову) обґрунтовані з посиланням на норми статей 387, 388 Цивільного кодексу України, якими встановлено право власника майна звернутись до суду із позовом про витребування майна;

- арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову. Обидва ці способи за правовою сутністю обмежують право ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" розпоряджатися спірним майном. Натомість забезпечення права на ефективний спосіб захисту позивача не може виправдовувати втручання у право відповідача на мирне володіння своїм майном, у зв`язку з поданням необґрунтованої заяви про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та вчинення реєстраційних дій, щодо цього майна.

4. Позиція інших учасників справи щодо касаційної скарги

4.1. ПП "Ексито" у відзиві заперечувало проти доводів касаційної скарги, зазначаючи про її необґрунтованість, просив Суд залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції від 18.06.2025 - без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм чинного законодавства. Зокрема, у відзиві вказано наступне:

- ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" на підставі прийнятого протоколу річних загальних зборів від 25.04.2025 № 1 може укласти договір застави спірного майна або договір купівлі-продажу, що вочевидь може ускладнити виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог;

- посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції статті 106 Закону України "Про акціонерні товариства" у питанні ринкової вартості майна, є безпідставним, адже в матеріалах справи немає звіту про оцінку спірного майна, а відповідно вартість спірного майна може не перевищувати 6 571 тис. грн.;

- твердження скаржника про те, що протокол загальних зборів ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" є загальнодоступним та розміщений на сайті товариства не підтверджено жодними доказами. Також ані касаційна скарга, ані матеріали справи не містять доказів того, що сайт, на який в касаційній скарзі посилається ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" належить останньому;

- до касаційної скарги не додано протоколи загальних зборів ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" від 26.04.2018, 18.04.2019, 26.08.2021, 28.04.2023, 29.04.2024, на які містяться посилається в касаційній скарзі, тому неможливо підтвердити, що інформація, яка викладена у протоколі від 25.04.2025 № 1 є тотожною вище вказаним протоколам;

- стосовно наданого ПП "Ексито" балансу, то скаржник не заперечує його приналежність товариству, лише зазначає, що баланс не є доказом в розумінні статті 73 ГПК України з огляду на відсутність підпису керівника та головного бухгалтера і відбитку печатки ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик";

- доводи скаржника щодо відсутності спору між сторонами цієї справи не є предметом розгляду при вирішенні судом питання щодо забезпечення позову;

- застосовані оскаржуваною ухвалою суду заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, адже вони будуть діяти лише до закінчення апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ПП "Ексито" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025, а відповідно у випадку відмови в задоволенні апеляційної скарги застосовані судом заходи забезпечення позову автоматично припинять свою дію після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

5. Касаційне провадження

5.1. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №15/81(910/9782/24) визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Васьковський О. В., судді: Пєсков В. Г., Погребняк В.Я.

5.2. Ухвалою Верховного Суду від 08.07.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2025 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до частини тринадцятої статті 8, частини п`ятої статті 301 ГПК України. Крім того, витребувано з Господарського суду міста Києва та/або Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №15/81 (910/9782/24).

5.2. 17.07.2025 до Верховного Суду з Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 15/81 (910/9782/24).

5.3. З 21.07.2025 по 04.08.2025 суддя Пєсков В. Г. перебував у відпустці, а з 11.08.2025 по 02.09.2025 - судді Васьковський О. В. та Погребняк В. Я.

5.4. 14.08.2025 до Верховного Суду від ПП "Ексито" надійшли додаткові пояснення з доданими до них доказами, за змістом яких ПП "Ексито" наводить інформацію, що за його твердженням стала відома з 12.08.2025. Тобто, в додаткових поясненнях наводяться відомості, що не повідомлялися суду апеляційної інстанції під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, та до пояснень надано докази, які судом не досліджувалися та не враховувалися, що не узгоджується з імперативними приписами статті 300 ГПК України, яка визначає межі розгляду справ судом касаційної інстанції, а тому вищезгадані пояснення не враховуються колегією суддів у даному касаційному провадженні.

5.5. 03.09.2025 до Верховного Суду надійшла нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 , в якій останній серед іншого повідомляє про те, що він є єдиним учасником (засновником) ПП "Ексито" з 27.07.2024 і не підписував будь-яких процесуальних документів, в тому числі позовних заяв та інших документів, поданих у даній справі від ПП "Ексито", як особисто, так і з використанням електронного цифрового підпису. За твердженням заявника, він з`ясував, що 17.06.2025 за невідомих йому обставин в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань були незаконно внесені зміни щодо особи директора та власника ПП "Ексито". ОСОБА_1 зазначав про те, що ним особисто як фізичною особою та як директором ПП "Ексито" не укладалися договори щодо надання правничої допомоги з будь-якими адвокатами та не видавалися довіреності на представництво інтересів як особисто ОСОБА_1 , так і ПП "Ексито". Крім того, ОСОБА_1 не приймав участі в засіданнях зборів кредиторів та в засіданнях комітету кредиторів у справі № 15/81 про банкрутство ДП "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод". ОСОБА_1 просить Верховний Суд врахувати наведене при розгляді справи № 15/81 (910/9782/24).

5.6. Колегія суддів дійшла висновку про те, що обставини, про які зазначено ОСОБА_1 у поданій заяві підлягають з`ясуванню та перевірці на підставі відповідних доказів судом апеляційної інстанції, на розгляді у якого наразі перебуває апеляційна скарга ПП "Ексито" на ухвалене по суті спору у цій справі рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025, оскільки:

- ініціатором даного касаційного провадження виступило не ПП "Ексито", а ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик", і наведені скаржником підстави касаційного оскарження не охоплюють наведені у заяві ОСОБА_1 відомості та не пов`язані з ними;

- повноваження представників сторін у цій справі перевірялися судами першої та апеляційної інстанцій на підставі наданих до матеріалів справи доказів;

- обставини, про які зазначено в заяві ОСОБА_1 , зокрема щодо зміни власника та директора ПП "Ексито", мали місце після відкриття апеляційного провадження Північним апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою ПП "Ексито" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 у цій справі, яке наразі ще триває;

- докази звернення ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції з аналогічною заявою відсутні, як і докази повідомлення відповідних обставин та перевірки їх доказами апеляційним господарським судом на дату постановлення оскаржуваної ухвали;

- положення статті 300 ГПК України суду апеляційної інстанції прямо передбачають, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.7. З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Києві, у Верховному Суді встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. У зв`язку з наведеним розгляд поданої касаційної скарги здійснювався Судом у розумні з огляду на вищевказані обставини строки.

6. Позиція Верховного Суду

6.1. Об`єктом касаційного перегляду у даній справі є ухвала суду апеляційної інстанції, якою задоволено заяву ПП "Ексито" про вжиття заходів щодо забезпечення позову.

6.2. Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також не враховано відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження наведених ПП "Ексито" підстав для вжиття заходів щодо забезпечення позову (пункти 3.2, 3.3 цієї постанови).

6.3. Відтак, у даному випадку підлягає з`ясуванню питання щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції відповідних норм права та законності ухваленого рішення про застосування заходів забезпечення позову.

6.4. Переглянувши оскаржуване судове рішення у касаційному порядку, враховуючи визначені ГПК України межі перегляду, суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків.

6.5. Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

6.6. Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову (близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19).

6.7. Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені в статті 136 ГПК України, за змістом якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

6.8. Відповідно до статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункти 1, 4 частини першої статті 137 ГПК України).

6.9. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 (пункти 46, 47) зазначила про те, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

6.10. Ключовим є встановлення судом:

1) наявності спору між сторонами;

2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду;

3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами;

4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

6.11. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

6.12. Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення ефективного судового захисту порушених чи оспорюваних прав позивача та у подальшому виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення ефективного судового захисту та гарантії виконання майбутнього судового рішення.

6.13. Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у частині другій статті 136 ГПК України.

6.14. Водночас відповідно до частини четвертої статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

6.15. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (подібний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

6.16. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

6.17. Таким чином, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (подібний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 910/7013/20, від 01.08.2024 у справі № 911/865/24, від 03.06.2025 у справі № 925/120/25, від 15.07.2025 у справі № 904/128/25).

6.18. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві ефективний захист його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

6.19. З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

6.20. Як вбачається з матеріалів справи та зазначено в оскаржуваній ухвалі суду, клопотання ПП "Ексито" про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтоване наступним:

- 16.06.2025 представник позивача виявив інформацію, що відповідач станом на момент розгляду справи № 15/81 (910/9782/24) в суді апеляційної інстанції готує дії по продажу майнового комплексу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9, загальною площею 5 697,60 кв. м, що підтверджується протоколом річних загальних зборів ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" № 1 від 25.04.2025;

- вказаний протокол було прийнято 100% голосів акціонерів, які зареєструвались для участі у річних загальних зборах та є власниками голосуючих акцій, а також протокол засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Москаленко Н.О;

- зокрема у пункті 7 вищезгаданого протоколу визначено розгляд питання про попереднє надання згоди на вчинення значних правочинів, а саме загальними зборами акціонерів ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" попередньо надано згоду товариства на укладення значних правочинів (кредитних угод, договорів застави/іпотеки, поставки, комісії, безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, купівлі-продажу, оренди, поруки, зберігання тощо та відповідних додаткових угод до таких договорів), які будуть укладені Товариством протягом року з моменту проведення цих річних загальних зборів Товариства на суму, яка не перевищує 6 571 тис. грн, що становить 50% вартості активів за даними річної звітності за 2024 рік за умови надання попередньої згоди на їх укладення Наглядовою радою Товариства;

- за змістом пункту 7.2 протоколу Наглядовій раді ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" надано повноваження, у вищевказаний період, без отримання додаткового рішення Загальних зборів акціонерів: приймати рішення та погоджувати умови значних правочинів з усіма можливими змінами та доповненнями, попередня згода на укладення яких надана Загальними зборами Товариства; приймати рішення та погоджувати/визначати перелік майна (нерухомого/рухомого/майнових прав) Товариства, яке підлягає відчуженню, передачі в заставу/іпотеку, придбанню, тощо; приймати рішення та погоджувати умови правочинів (в тому числі з усіма можливими змінами та доповненнями), які будуть укладатись щодо передачі майна в заставу/іпотеку та/або надання Товариством фінансової поруки в забезпечення виконання зобов`язань як Товариства та інших осіб (юридичних та/або фізичних); приймати рішення про надання згоди (уповноважувати з правом передоручення) на укладення/підписання Генеральним директором Товариства, посадовими особами Товариства або уповноваженій особі по довіреності правочинів на укладення яких надана попередня згода Загальними зборами Товариства значних правочинів з усіма змінами та доповненнями до них;

- відповідно до пункту 7.3 протоколу уповноважено на підписання значних правочинів Генерального директора товариства або уповноважену ним особу, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності та визначена рішенням Наглядової Ради товариства щодо надання попередньої згоди на укладення відповідних договорів;

- відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" станом на 30.09.2024 первісна вартість спірного майнового комплексу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000) складала 4 452 тис. грн, знос становить 3 289 тис. грн, а залишкова вартість (балансова) майнового комплексу - 1 163 тис. грн.

6.21. З огляду на визначену ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" балансову вартість вищезгаданого майнового комплексу (спірного нерухомого майна) та зміст протоколу загальних зборів товариства № 1 від 25.04.2025, за яким акціонерами надано попередню згоду на відчуження майна ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" на суму до 6 571 тис. грн, ПП "Ексито" вважає, що відповідачем вчиняються підготовчі дії до продажу майна, яке є предметом спору у даній справі, а тому підприємство звернулося до суду апеляційної інстанції з клопотанням про вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

6.22. З`ясовуючи питання про наявність чи відсутність передумов для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі та розглядаючи відповідні аргументи позивача з цього приводу, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі встановив наступне:

- постановою Арбітражного суду міста Києва у справі № 15/81 від 01.10.1997 ДП "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод" визнано банкрутом, призначено ліквідаційну комісію;

- у серпні 2024 року ПП "Ексито" в інтересах ДП "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод" в межах справи про банкрутство останнього звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" про витребування нерухомого майна, а саме: майнового комплексу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9, загальною площею 5697,60 кв. м;

- рішенням Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 відмовлено у задоволенні позову ПП "Ексито" і останнє звернулося з апеляційною скаргою на вищезгадане рішення суду;

- станом на 16.06.2025 спірне нерухоме майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на праві власності за відповідачем - ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик";

- після відкриття провадження у даній справі та до ухвалення рішення судом по суті спору, акціонери відповідача прийняли рішення про відчуження майна, тобто відповідачем вживаються заходи з відчуження спірного майна до вирішення спору по суті, і таке відчуження унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову про витребування такого майна.

6.23. З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку про існування реальної загрози того, що ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" (відповідач) може реалізувати право на відчуження спірного майна, що в свою чергу призведе до неможливості реального поновлення прав та захист інтересів особи, в інтересах якої заявлений даний позов, та фактично знівелює мету судового захисту та принцип процесуальної економії. Відповідна наявність таких ризиків обумовлюється поведінкою відповідача.

6.24. Заперечуючи наведені висновки апеляційного господарського суду, скаржник посилається на недоведення наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, неможливості захисту його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів, вчинення скаржником дій, зокрема, спрямованих на відчуження спірного майна (підготовчих дій до його реалізації).

6.25. З цього приводу колегія суддів звертає увагу на те, що наявність у ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" правомочностей власника спірного майна вказує на потенційну можливість у будь-який момент (в тому числі під час розгляду цієї справи судом, але до прийняття остаточного рішення) розпорядитися цим майном на користь третіх осіб, що може призвести до неможливості виконання рішення в цій справі (в разі задоволення позову), а саме щодо витребування спірного майна з володіння ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик".

6.26. За таких умов вимога щодо обов`язкового надання позивачем доказів на підтвердження намірів про відчуження ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" спірного майна, враховуючи наявність у нього права розпорядитися ним у будь-який момент, свідчила б про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

6.27. Наведене узгоджується з висновками, наведеними у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, згідно з якими можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться в його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

6.28. Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що акціонерами товариства не приймалися рішення про відчуження будь-якого майна скаржника, а лише попередньо надано згоду на вчинення значних правочинів, з встановленням граничної суми таких правочинів, а також ймовірного розміру ринкової вартості спірного нерухомого майна (майнового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9, загальною площею 5 697,60 кв. м), не спростовує вищевикладених висновків щодо потенційної можливості ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик", як власника спірного нерухомого майна, у будь-який момент розпорядитися цим майном на користь третіх осіб.

6.29. Зазначаючи в касаційній скарзі про безпідставне врахування судом апеляційної інстанції наданого ПП "Ексито" балансу (звіту про фінансові результати) ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик", останнє не спростовує вказаних у балансі відомостей та не надає докази на підтвердження власних заперечень.

6.30. Загалом твердження скаржника про неповноту дослідження обставин справи, з якими чинне законодавство пов`язує наявність підстав для застосування заходів щодо забезпечення позову і постановлення оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції на підставі неналежних доказів відхиляється колегією суддів, оскільки в цій частині доводи касаційної скарги зводяться до твердження про необхідність переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 300 ГПК України перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

6.31. Відносно наведеної в касаційній скарзі практики Верховного Суду, яка за твердженням скаржника не була врахована судом апеляційної інстанції, щодо встановлених стандартів доказування та належності доказів, зокрема висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц та у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, колегія суддів зазначає наступне.

6.32. Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6.33. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.

6.34. Проаналізувавши висновки, які викладені у наведених скаржником постановах Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається, не свідчить про її невідповідність правовим висновкам, викладеним у зазначених постановах, адже наведені у них висновки є загальними висновками щодо застосування процесуальних норм та по суті є констатацією норм процесуального права, а оцінка доказів у наведених справах здійснена судами з урахуванням обставин справ та сукупності наявних у них доказів. Отже, вони не можуть бути покладені у заперечення висновків суду апеляційної інстанції у цій справі, які ґрунтуються на оцінці судом іншої сукупності наявних у ній доказів та за іншого предмета доказування.

6.35. Аргументи касаційної скарги щодо відсутності спору між сторонами у даній справі та відсутності у ПП "Ексито" підстав для представництва інтересів ДП "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод" відхиляються колегією суддів як такі, що підлягають з`ясуванню та перевірці при вирішенні справи по суті заявлених вимог, тоді як у даному касаційному провадженні переглядається не ухвалене за результатами розгляду самого позову рішення, а ухвала про вжиття заходів забезпечення позову.

6.36. Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, які не спростовані скаржником, колегія суддів погоджується з позицією апеляційного господарського суду, який здійснивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду, дійшов правильного висновку про те, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав як заявника позову, так і боржника, в інтересах якого такий позов пред`явлений, на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання реального рішення суду. Тоді як невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

6.37. При цьому вжиті заходи щодо забезпечення позову не завдадуть шкоди відповідачу чи іншим особам, адже не позбавлять його прав на володіння та користування майном, а лише тимчасово (до закінчення розгляду апеляційної скарги ПП "Ексито" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025) обмежать право розпорядитися спірним майном, зокрема відчужити його на користь третіх осіб.

6.38. Колегія суддів вважає, що обрані ПП "Ексито" та застосовані оскаржуваною ухвалою заходи забезпечення позову відповідають предмету заявленого позову, їх вжиття не зумовлює фактичного вирішення спору по суті та спрямоване лише на збереження існуючого становища до набрання законної сили судовим рішенням, а у випадку відчуження спірного майна або вчинення інших дій, які призведуть до зміни власника відповідного майна, інтереси заявника позову та боржника, в інтересах якого такий позов пред`явлений, не зможуть бути захищеними або поновленими в межах цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених прав або інтересів.

6.39. Колегія суддів зазначає, що жодної неузгодженості із загальними висновками Верховного Суду щодо питання застосування приписів статей 136, 137 ГПК України, які скаржник цитує у поданій касаційній скарзі, у даному випадку також немає, позаяк суд апеляційної інстанції, вживаючи заходи забезпечення позову, врахував вимоги розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду чи захисту прав за захистом яких подано позов у цій справі у разі невжиття таких заходів, що у касаційній скарзі не спростовано.

6.40 Окрім цього, у питанні застосування приписів статей 136, 137 ГПК України під час розгляду заяв про забезпечення позову, колегія суддів виходить з того, що оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову суд здійснює у кожній конкретній справі, з урахуванням поданих заявником доказів, доводів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

6.41. У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність передбачених статтями 136, 137 ГПК України підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

6.42. Наведені з цього приводу у касаційній скарзі доводи фактично стосуються необхідності переоцінки доказів, тобто зводяться до заперечення обставин, встановлених судом апеляційної інстанції під час розгляду заяви, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів у справі.

6.43. Саме лише прагнення скаржника здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування ухваленого судом апеляційної інстанції рішення, оскільки згідно з імперативними приписами статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додатково перевіряти докази.

6.44. Наведені у касаційній скарзі аргументи не доводять неправильного застосування чи порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та неврахування відповідних висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах.

6.45. Відхиляючи доводи скаржника, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

6.46. За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ухвалюватися судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.47. За змістом наведеного у касаційній скарзі обґрунтування, скаржником не доведено невідповідність оскаржуваного рішення апеляційного господарського суду вищезгаданим критеріям, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення касаційної скарги.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

7.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

7.3. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, погоджується з висновками апеляційного господарського суду про задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала апеляційного господарського суду - без змін.

7.4. Зважаючи на відмову у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2025 у справі № 15/81 (910/9782/24) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Васьковський

Судді В. Г. Пєсков

В. Я. Погребняк