ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 Справа № 914/1664/25

Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Зоряни Горецької, при секретарі Зоряні Палюх, розглянув у підготовчому судовому засіданні справу

за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»,

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Володимира Великого 44»,

про встановлення безстрокового та безоплатного сервітуту,

представники сторін:

від позивача: Трофимчук О.В.;

від відповідача: не з?явився.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Володимира Великого 44» про встановлення безстрокового та безоплатного сервітуту.

Ухвалою від 02.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.

В судове засідання 22.09.2025 з`явився представник позивача. Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив.

В судовому засідання 22.09.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач просить встановити безстроковий та безоплатний сервітут на обмежене користування частиною нерухомого майна (частини будівлі) для встановлення будинкових вузлів обліку гарячої води згідно з паспортом вузла обліку гарячої води для житлового будинку за адресою вул. Володимира Великого, 44, м. Львів, оскільки Відповідач не надав згоди для виконання Позивачем належним чином його обов`язків.

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, позовних вимог не спростував, явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про розгляд справи.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ З МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

Позивач, як теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, посилаючи на норми чинного законодавства, звернувся до Відповідача про встановлення у будинку загально-будинкового вузла обліку гарячої води за адресою: м. Львів, вул. Володимра Великого, 44, оскільки, теплові мережі знаходяться на балансі Позивача, що підтверджується відомістю від 06.05.2025, яка долучена Позивачем до матеріалів позовної заяви.

На виконання п.4 Порядку інформування оператором інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 на офіційному сайті Позивача (https://lmkp.lte.lviv.ua) було розміщено інформацію щодо його наміру здійснити обладнання вузлами комерційного обліку будівель, серед яких: будинок за адресою: вул.В.Великого,44, м. Львів. Копія вказаного повідомлення долучена до матеріалів справи.

До того ж Відповідач повинен був надати відповідь на повідомлення Позивача до 28 лютого 2025 року на юридичну адресу Позивача, однак відповіді надано не було.

Після цього Позивач звернувся до Відповідача про встановлення у будинку загально-будинкового вузла обліку гарячої води. Проте мешканці будинку разом з головою правління ОСББ «Володимира Великого 44» згоди на встановлення у будинку загально - будинкового вузла обліку гарячої води не надали та не допустили працівників підприємства для виконання покладених на них обов`язків, про що складено відповідний акт від 18 грудня 2018 року.

Позивач вважає, що встановлення зазначеного сервітуту не нанесе збитків Відповідачу і не буде обтяжливим для нього, тому Позивач звільнений від обов`язку вносити Відповідачу плату за встановлення сервітуту.

ОЦІНКА СУДОМ

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальна організація це суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

П. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (зі змінами від 10.04.2014р. №1198-18) виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), яким є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону.

Такими вузлами обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Місце встановлення вузла комерційного обліку визначається відповідно до будівельних норм і правил.

Для споживача комунальних послуг, якому комунальна послуга постачається для групи нежитлових будівель та/або споруд, що є єдиним майновим комплексом, зовнішніми інженерними мережами, що належать споживачу, вузол комерційного обліку встановлюється на межі майнової належності в кожній точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж.

Відповідно до п. 13 Порядку вузлами комерційного обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у житлових та нежитлових будівлях.

Вузол комерційного обліку встановлюється на стороні споживача на межі майнової належності у точці приєднання (вводу) до зовнішніх інженерних мереж відповідних внутрішньобудинкових інженерних систем будівлі, а в разі неможливості встановлення - в іншому місці якомога ближче до точки приєднання.

Відповідно до п. 4 Порядку інформування оператором інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444 (Порядок), повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування; у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі.

За приписами п. 5 вищезгаданого Порядку днем отримання повідомлення власниками (співвласниками) будівлі є дата розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування.

У разі відсутності веб-сайту у оператора зовнішніх інженерних мереж та органу місцевого самоврядування днем отримання повідомлення є дата розміщення повідомлення у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України 09 серпня 2018 року № 206 «Про затвердження Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку» затверджено Порядок оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку (Порядок № 206).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 206 у разі якщо протягом двох місяців з дня отримання повідомлення оператора зовнішніх інженерних мереж про намір встановити вузол комерційного обліку власник (співвласники) будівлі не повідомив(ли) оператора зовнішніх інженерних мереж про намір погодити з ним відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку, а також у разі, якщо власник (співвласники) повідомив(ли) про намір погодити відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку, але не зробив(ли) цього протягом чотирьох місяців з дня отримання повідомлення оператора зовнішніх інженерних мереж про намір встановити вузол комерційного обліку, оснащення будівлі вузлом комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж.

Пунктом 18 Порядку № 206 встановлено, що у разі встановлення вузла комерційного обліку оператором зовнішніх інженерних мереж, власник (співвласники) будівлі надає(ють) доступ фахівцям оператора зовнішніх інженерних мереж до місця встановлення вузла комерційного обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди для встановлення вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана (приєднується) будівля, може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку, для встановлення та обслуговування такого вузла обліку.

Таким чином, судом встановлено обставини щодо дотримання Позивачем процедури повідомлення власника (співвласників) будівлі про майбутнє встановлення лічильника води та ненадання відповідачем згоди на встановлення вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю.

Пунктом 2 частини 1 статті 395 Цивільного кодексу України визначено, що речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут).

Відповідно до вимог ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч. 2 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений за договором, заповітом, законом або рішен ням суду.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 403 ЦК України, особа, що користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Частиною 5 ст. 403 ЦК України встановлено, що сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

До того ж, потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить, що метою сервітуту є задоволення потреб зацікавленої особи для ефективного використання належного їй майна; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб.

Речове право у вигляді сервітуту дає змогу власникові повною мірою реалізувати надані йому правомочності щодо належного цій особі майна і забезпечити його ефективне використання, а також передбачає право на задоволення немайнових інтересів інших осіб, речове право яких на чужу річ не пов`язано зі здійсненням майнових прав.

Отже, однією з основних ознак сервітуту, який має бути встановлено за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів особи у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягти згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту.

Задоволення позовних вимог не призведе до порушення права власності відповідача, оскільки встановлення сервітуту не обмежує право власності відповідача, вимоги позивача спрямовані на виконання приписів Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, яка обладнується вузлом комерційного обліку, прямо передбачене приписами вказаного Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, які є предметом доказування, визнаються встановленими, позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру належить до сплати 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» оплатило судовий збір у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 10217 від 07.05.2025.

Оскільки спір виник з вини Відповідача, суд вважає за необхідне покласти на нього судові витрати в розмірі 3 028,00 грн судового збору, в силу норми ч. 9 ст. 129 ГПК України.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 191, 236, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Встановити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» (79040, Львівська обл., м. Львів, вул. Данила Апостола, буд. 1, ) безстроковий та безоплатний сервітут на обмежене користування частиною нерухомого майна (частини будівлі) для встановлення будинкових вузлів обліку гарячої води згідно з паспортом вузла обліку гарячої води для житлового будинку за адресою: вул. Володимира Великого, 44, м. Львів, 79053.

3. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Володимира Великого 44» (79053, м. Львів, вул. В. Великого, буд. 44, ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, Львівська обл., м. Львів, вул. Данила Апостола, буд. 1, ) судовий збір у розмірі 3 028,00грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reestr.court.gov.ua/.

Суддя Горецька З.В.