ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/201/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Аленіна О.Ю.,

при секретарі судового засідання Фещук В.М.,

за участю представників:

від Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" Гуйванюк Й.Є.,

від Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал"

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2025, прийняте суддею Смелянець Г.Є., м. Одеса, повний текст складено 24.04.2025,

у справі №916/201/25

за позовом: Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал"

про стягнення 2 142 158,63 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 р. Акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг у загальному розмірі 2142158,63 грн, з яких: 1824128,76 грн основна заборгованість, 226423,63 грн інфляційні втрати та 91606,24 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки №625/2/2118 від 20.09.2021 в частині проведення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 27.01.2025 відкрито провадження у справі №916/201/25.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.04.2025 у справі №916/201/25 (суддя Смелянець Г.Є.) позов задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" на користь Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" основну заборгованість у розмірі 1824128,76 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 21889,55 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване доведеністю позивачем факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе за договором поставки №625/2/2118 від 20.09.2021 зобов`язань в частині проведення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару, що зумовило правомірність заявлення позовних вимог про стягнення основного боргу, при цьому судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову в частині вимог про стягнення компенсаційних нарахувань (інфляційних втрат та 3% річних), оскільки нарахування останніх здійснено позивачем за період, протягом якого було відсутнє прострочення відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Чорноморський паливний термінал" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2025 у справі №916/201/25 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 1824128,76 грн та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема, апелянт наголошує на тому, що кінцева ціна поставленого товару мала визначатися з урахуванням котирувань цін на нафтопродукти, опублікованих інформаційним агентством "Platts Europe & Americas Petrochemical Scan", між тим з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що ціну товару узгоджено у додатковій угоді №1 від 01.10.2021 без урахування поправок до раніше опублікованих котирувань, що свідчить про передчасність висновку місцевого господарського суду щодо визначення сторонами остаточної ціни товару за договором поставки №625/2/2118 від 20.09.2021. Крім того, скаржник стверджує про неправомірність повернення судом першої інстанції зустрічного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 19.06.2025 (вх.№2056/25/Д2 від 19.06.2025) Акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" просить апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2025 у справі №916/201/25 без змін, посилаючись на те, що відповідач підписав додаткову угоду №1 від 01.10.2021 та акт коригування ціни від 01.10.2021 до акту приймання-передачі від 20.09.2021 до договору поставки №625/2/2118 від 20.09.2021, тобто визнав ціну, не висловивши зауважень до правильності обрахунку останньої, а сама по собі відсутність у тексті вказаних документів інформації про коригування чи не коригування котирувань цін на бензол нафтовий за вересень місяць 2021 року не зумовлює недійсності цих документів. Крім того, позивач зауважує на тому, що відсутність зустрічного позову від відповідача у цій справі не перешкоджала розгляду первинних позовних вимог.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 у справі №916/201/25 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 вирішено розглянути апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2025 у справі №916/201/25 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 17.09.2025 о 12:00.

У судовому засіданні 17.09.2025, проведеному в режимі відеоконференції, представник Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" висловив заперечення проти задоволення апеляційної скарги, представник Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (а.с.190).

17.09.2025 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" про відкладення судового засідання б/н від 17.09.2025 (вх.№2056/25/Д3 від 17.09.2025), мотивоване тим, що обставина збройної агресії проти України істотно перешкоджає діяльності відповідача, у тому числі і його юридичного відділу, більшість працівників якого звільнилися, у зв`язку з чим апелянтом постійно вживаються заходи щодо пошуку нових працівників, які б могли забезпечити представництво інтересів останнього, проте, з огляду на обмеженість ресурсів товариства, такий пошук є ускладненим і потребує збільшення його тривалості.

Протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" б/н від 17.09.2025 (вх.№2056/25/Д3 від 17.09.2025) про відкладення судового засідання, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 06.12.2022 у справі №923/719/17), тим більше, що явка повноважних представників учасників процесу у судовому засіданні 17.09.2025 обов`язковою не визнавалась, правова позиція скаржника викладена в його апеляційній скарзі і останній, будучи завчасно повідомленим про дату, час і місце судового засідання, та, діючи розумно, обачливо і добросовісно, мав достатньо часу для пошуку та забезпечення явки повноважного представника, який би здійснював представництво інтересів відповідача в межах даної справи у суді апеляційної інстанції, при цьому вищенаведене клопотання про відкладення розгляду справи не містить жодного обґрунтування неможливості проведення судового засідання за відсутності належним чином повідомленого апелянта.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

20.09.2021 між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", найменування якого в подальшому було змінене на Акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" ("Постачальник"), та Приватним акціонерним товариством "Чорноморський паливний термінал"("Покупець") укладено договір поставки №625/2/2118 (далі договір №625/2/2118 від 20.09.2021), за умовами пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити бензол нафтовий (далі товар) виробництва Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" для здійснення Покупцем подальшого вивезення (поставки) за межі митної території України на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пунктів 2.2-2.4 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, становить 213,176 (двісті тринадцять тонн сто сімдесят шість кг)(+/-10%). Кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, може бути змінена за попередньою згодою сторін, що обумовлюється у відповідній додатковій угоді до цього договору. Одиниця виміру товару метрична тонна.

В силу пункту 2.5 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 товар вважається поставленим з моменту підписання акту приймання-передачі товару сторонами: щодо кількості згідно з кількістю, зазначеною в акті приймання-передачі товару; щодо якості згідно з паспортом якості Постачальника. При необхідності якість товару, включаючи вищевказані показники, визначається і підтверджується аналізом композитної проби, взятої з резервуарів Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" (м. Чорноморськ), проведеної незалежним інспектором (Сейболт-Україна). Якість товару визначається за стандартами і методиками, чинними в Україні. Результати такої інспекції видаються сторонам і є остаточними та обов`язковими для обох сторін. Витрати по незалежному інспектору несе Постачальник.

Положеннями пункту 2.6 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 визначено, що під актом приймання-передачі товару сторони розуміють акт, який підписаний сторонами, та містить кількість товару, поставленого Постачальником Покупцю, в резервуарах Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" (м. Чорноморськ).

Згідно з пунктами 3.1-3.3 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 Постачальник поставляє, а Покупець приймає товар на умовах EXW резервуари Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" (м. Чорноморськ). До поставки застосовується "Інкотермс 2010. Правила ICC з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі" (далі "Інкотермс-2010"). У разі розбіжностей між положеннями "Інкотермс-2010" та положеннями цього договору, превалюють положення останнього. Передача товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі товару, які підписані сторонами. Право власності на товар та ризик його втрати (псування) переходять від Постачальника до Покупця з моменту підписання акта приймання-передачі товару. Строк поставки товару: вересень 2021 року. Поставка здійснюється партіями, розмір яких Покупець визначає і вказує у відповідних заявках на поставку.

За умовами пункту 4.1 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 ціна однієї метричної тонни товару, що поставляється згідно з цим договором, є попередньою і становить 23936,03 грн без ПДВ, крім того ПДВ 4787,21 грн; разом 28723,24 грн, в тому числі ПДВ. Для її розрахунку сторони застосували середнє арифметичне значення котирувань вересня 2021 року, відомих на момент укладення договору, опублікованих у "Platts Europe & Americas Petrochemical Scan" під заголовками "European Assessments" "CIF ARA" "Weekly average" в графі "CIF ARA" для "Benzene" мінус дисконт у розмірі 66 дол. США за 1 метричну тонну, із перерахуванням в національну валюту України згідно з офіційним курсом, встановленим НБУ на 20.09.2021 (дата укладення договору) 26,7028. Ціна розраховується без урахування ПДВ. ПДВ нараховується і сплачується відповідно до чинного законодавства України і становить 20%.

У пунктах 4.2, 4.3 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 узгоджено, що попередня загальна вартість товару на дату укладення договору (згідно з ціною, зазначеною у пункті 4.1) складає 5102587,13 грн без урахування ПДВ, крім того ПДВ 20% 1020517,43 грн. Разом попередня загальна вартість товару становить 6123104,56 грн (+/- 10%), в тому числі ПДВ. За виключенням випадку, передбаченого пунктом 5.1.3 даного договору, ціна товару підлягає зміні у порядку, викладеному у пунктах 4.4 та 4.5 даного договору.

Кінцева ціна товару розраховується після поставки партії товару і фіксується шляхом підписання сторонами додаткової угоди. Кінцева ціна однієї метричної тонни товару, що поставляється згідно з цим договором, розраховується як середнє значення котирувань місяця, в якому Покупцем здійснюватиметься вивезення (поставка) партії товару за межі митної території України, опублікованих в "Platts Europe & Americas Petrochemical Scan" під заголовками "European Assessments" "CIF ARA" "Weekly average" для "Benzene" мінус дисконт у розмірі 66 дол. США за 1 метричну тонну, і перераховується в національну валюту України згідно з офіційним курсом, встановленим НБУ на дату оформлення коносамента. Ціна розраховується без урахування ПДВ. ПДВ нараховується і сплачується відповідно до чинного законодавства України і становить 20%. У разі, якщо "Platts Europe & Americas Petrochemical Scan" опублікує поправки до раніше опублікованих котирувань, то кінцева ціна Товару визначається з урахуванням коригувань (пункт 4.4 договору №625/2/2118 від 20.09.2021).

Відповідно до пункту 4.5 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 додаткова угода, яка фіксує кінцеву ціну однієї метричної тонни товару, який був поставлений (вивезений) Покупцем за межі митної території України, складається Постачальником і передається Покупцеві протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати закінчення місяця, в якому здійснювалася поставка (вивезення) товару за межі митної території України. Покупець зобов`язується підписати і повернути Постачальнику дану додаткову угоду у строк не пізніше 3 (трьох) робочих днів від дати отримання додаткової угоди від Постачальника. Покупець зобов`язаний надати Постачальнику коносамент або інший транспортний документ, що підтверджує вивезення товару за межі митної території України.

Пунктом 4.6 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 передбачено, що ціна повинна бути округлена до другого знака після коми відповідно до наступного арифметичного правила: якщо третій знак дорівнює або більше п`яти (5), тоді другий знак повинен бути збільшений на одиницю; якщо третій знак дорівнює або менше чотирьох (4), тоді другий знак залишається без змін.

У пункті 5.1 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 вказано, що оплата за товар здійснюється банківським переказом наступним чином:

-оплата у розмірі 75% від загальної вартості кожної партії поставленого товару згідно з цим договором перераховується протягом 365 (триста шістдесяти п`яти) календарних днів від дати акту приймання-передачі товару згідно з рахунком, наданим Постачальником. Оплата здійснюється виходячи з вартості однієї метричної тонни товару, встановленої в пункті 4.1 даного договору (підпункт 5.1.1);

-кінцевий (балансовий) платіж за товар, який був поставлений (вивезений) Покупцем за межі митної території України, сплачується Покупцем протягом 365 (триста шістдесяти п`яти) календарних днів від дати закінчення місяця, в якому здійснювалася поставка (вивезення) товару за межі митної території України проти надання Постачальником балансового рахунка (підпункт 5.1.2);

-у разі, якщо протягом 90 календарних днів від дати акту приймання-передачі товару Покупцем не здійснювалась поставка (вивезення) товару за межі митної території України, кінцевий розрахунок, за вимогою Постачальника, здійснюється виходячи з ціни товару, зазначеної у пункті 4.1 в строки, зазначені в такій вимозі (якщо інше письмово не погоджено сторонами). У разі здійснення взаєморозрахунків на умовах даного пункту, ціна товару, зазначена в пункті 4.1, є кінцевою (підпункт 5.1.3);

-якщо сторонами не погоджено інше, то в тому разі, якщо Покупець здійснить поставку (вивезення) за межі митної території України тільки частини Товару, то: а) для товару, який був поставлений (вивезений) Покупцем за межі митної території України, кінцевий розрахунок здійснюється у відповідності з пунктами 4.4, 4.5, 5.1.2 даного договору; б) для товару, який не був поставлений (вивезений) Покупцем за межі митної території України, кінцевий розрахунок здійснюється у відповідності з пунктом 5.1.3 даного договору (підпункт 5.1.4).

Згідно з пунктом 9.6 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 31.03.2023, а в частині взаєморозрахунків до повного їх завершення. За письмовою згодою сторін цей договір може бути продовжений.

На виконання договору №625/2/2118 від 20.09.2021 позивач поставив відповідачу товар бензол нафтовий у кількості 213,176 тонн на загальну суму 6123104,56 грн з ПДВ, про що свідчить підписаний сторонами без зауважень та скріплений їх печатками акт приймання-передачі від 20.09.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021, у пункті 2 якого зазначено, що ціна товару, яка зазначена в акті, визначена відповідно до пункту 4.1 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 і буде змінена відповідно до пункту 4.4 вищевказаного договору.

01.10.2021 між Акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та Приватним акціонерним товариством "Чорноморський паливний термінал" укладено додаткову угоду №1 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021, у пункті 1 якої сторони дійшли згоди змінити пункт 4.4 Розділу 4 "Ціна товару і загальна вартість договору", виклавши його у новій редакції наступного змісту:

"4.4. Кінцева ціна товару розраховується після поставки партії товару і фіксується шляхом підписання сторонами додаткової угоди.

Кінцева ціна однієї метричної тонни товару, що поставляється згідно з цим договором, розраховується як середнє значення котирувань вересня 2021 року, опублікованих в Platts Europe & Americas Petrochemical Scan під заголовками "European Assessments" "CIF ARA" "Weekly average" для "Benzene" мінус дисконт у розмірі 66 дол. США за 1 метричну тонну, і перераховується в національну валюту України згідно з офіційним курсом, встановленим НБУ на дату оформлення коносамента.

Ціна розраховується без урахування ПДВ. ПДВ нараховується і сплачується відповідно до чинного законодавства України і становить 20%.

У разі, якщо "Platts Europe & Americas Petrochemical Scan" опублікує поправки до раніше опублікованих котирувань, то кінцева ціна товару визначається з урахуванням коригувань."

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди №1 від 01.10.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021, керуючись умовами пункту 4.4 договору, сторони встановили для товару, поставленого у кількості 64,890 (шістдесят чотири тонни 890 кг) метричних тонн, кінцеву ціну у розмірі 883,09 (вісімсот вісімдесят три долара 09 центів) доларів США за одну метричну тонну, що в перерахунку в національну валюту України згідно з офіційним курсом НБУ на 26.09.2021 дата коносамента (26,5272) становить 23425,91 (двадцять три тисячі чотириста двадцять п`ять гривень 91 коп) гривень без ПДВ, крім того ПДВ 4685,18 (чотири тисячі шістсот вісімдесят п`ять гривень 18 коп) гривень. Загальна ціна однієї метричної тони товару, поставленого у кількості 64,890 (Шістдесят чотири тонни 890 кг) метричних тонн становить 28111,09 (двадцять вісім тисяч сто одинадцять гривні 09 коп) гривень з ПДВ.

В силу пункту 3 додаткової угоди №1 від 01.10.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021 в усьому іншому, що не суперечить даній додатковій угоді, сторони керуються положеннями договору №625/2/2118 від 20.09.2021.

Дана додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами, є невід`ємною частиною договору №625/2/2118 від 20.09.2021 та обов`язкова для виконання сторонами (пункт 5 додаткової угоди №1 від 01.10.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021).

В цей же день (01.10.2021) сторонами підписано без зауважень та скріплено печатками акт коригування ціни до акту приймання-передачі від 20.09.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021, відповідно до пункту 1 якого:

-згідно з додатковою угодою №1 від 01.10.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021 Постачальник і Покупець склали даний акт коригування до акту приймання-передачі від 20.09.2021 щодо коригування ціни бензолу нафтового (товар), переданого за актом приймання-передачі від 20.09.2021. Загальна вартість коригування з ПДВ: - 39722,03 грн;

-вартість переданого бензолу нафтового згідно з актом приймання-передачі від 20.09.2021 зменшується на суму 39722,03 грн, в тому числі ПДВ 6620,34 грн.

У пункті 2 вказаного акту коригування ціни до акту приймання-передачі від 20.09.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021 вказано, що він є невід`ємною частиною цього договору поставки.

В подальшому 01.04.2022 між Акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та Приватним акціонерним товариством "Чорноморський паливний термінал" укладено додаткову угоду №2 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021, в якій узгоджено, що Покупець здійснює повернення частини товару в строк по 03.04.2022 включно, який було поставлено Постачальником згідно з договором №625/2/2118 від 20.09.2021 (акт приймання-передачі від 20.09.2021), а саме: бензол нафтовий у кількості 148,286 тонн на суму 4259253,77 грн з ПДВ.

03.04.2022 відповідач повернув позивачу товар бензол нафтовий у кількості 148,286 тонн на суму 4259253,77 грн з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі (повернення) до акту приймання-передачі від 20.09.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021, підписаним без зауважень та скріпленим печатками сторін.

У матеріалах справи містить балансовий рахунок №96500409 від 01.10.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021 на суму 1824128,76 грн.

Листом №38/10-765 від 04.04.2023 позивач повідомив Приватне акціонерне товариство "Чорноморський паливний термінал", що у зв`язку зі зміною поточного рахунку Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" повторно виставляються для оплати неоплачені раніше рахунки.

Вказаний лист разом із рахунком-фактурою №90821684 було надіслано відповідачеві 10.04.2023, про що свідчать опис вкладення, з якого вбачається надіслання даного поштового відправлення за адресою: вул. Північна, буд. 2, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68000; поштова накладна №714, в якій зазначено адресу одержувача: вул. Південна, буд. 2А, м. Чорноморськ, Одеський р-н, Одеська обл., 68004, та фіскальний чек.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 2142158,63 грн, з яких: 1824128,76 грн основна заборгованість, 226423,63 грн інфляційні втрати та 91606,24 грн 3% річних, нараховані у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині проведення повної та своєчасної оплати вартості товару, поставленого останньому позивачем на виконання договору №625/2/2118 від 20.09.2021.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе за договором №625/2/2118 від 20.09.2021 зобов`язань в частині проведення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару, що зумовило правомірність заявлення позовних вимог про стягнення основного боргу, при цьому судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову в частині вимог про стягнення компенсаційних нарахувань (інфляційних втрат та 3% річних), оскільки нарахування останніх здійснено позивачем за період, протягом якого було відсутнє прострочення відповідача.

Приватне акціонерне товариство "Чорноморський паливний термінал", звертаючись з апеляційною скаргою, не погоджується з рішенням Господарського суду Одеської області від 14.04.2025 у справі №916/201/25 виключно в частині стягнення задоволених позовних вимог та просить прийняти у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

За умовами частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Південно-західний апеляційний господарський суд, здійснюючи перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2025 у справі №916/201/25 в оскаржуваній частині, зазначає наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів вбачає, що за своєю юридичною природою договір №625/2/2118 від 20.09.2021 є договором поставки.

Згідно з приписами частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату.

Отже, договір №625/2/2118 від 20.09.2021 став підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).

Укладаючи договір, сторони останнього мають право очікувати на те, що все, що обумовлено укладеним між ними правочином, буде виконано контрагентом зацікавленої сторони. Зазначене випливає з норми статті 629 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також відповідає загальноприйнятому принципу pacta sunt servanda.

Згідно з положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як зазначалося вище, підставою для звернення Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" з позовом у даній справі визначено наявність у Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" заборгованості перед позивачем за договором №625/2/2118 від 20.09.2021, у зв`язку з чим, беручи до уваги предмет доказування у цьому спорі, господарському суду під час розгляду справи необхідно встановити обставину наявності/відсутності такої заборгованості та її розмір (у разі наявності), при цьому відповідна обставина має бути встановлена виходячи з наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які відображають реальні господарські операції за вказаним правочином та зміст таких операцій.

Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання товару/роботи/послуги і подальшою господарською діяльністю.

У статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

За змістом цієї ж статті господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, передбачено, що господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (підпункт 2.4 пункту 2 Положення).

В силу підпункту 2.5 пункту 2 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Згідно з підпунктом 2.15 пункту 2 Положення первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що, з огляду на вищенаведені приписи законодавства, господарська операція пов`язана не з самим фактом підписання договору, а з фактом руху активів суб`єкта господарювання та руху його капіталу, натомість сам по собі договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, оскільки останній свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, у той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг (виконання робіт, передачі товару тощо).

Водночас визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а тому суду у розгляді даної справи, окрім обставин оформлення первинних документів, необхідно дослідити факт наявності або відсутності реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

Колегія суддів вбачає, що на виконання договору №625/2/2118 від 20.09.2021 позивач у вересні місяці 2021 року поставив Приватному акціонерному товариству "Чорноморський паливний термінал" 213,176 тонн товару на загальну суму 6123104,56 грн, про що свідчить акт приймання-передачі від 20.09.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021, в якому зазначено, що ціна товару, яка зазначена в цьому акті, визначена відповідно до пункту 4.1 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 і буде змінена відповідно до пункту 4.4 вищевказаного договору.

В подальшому на підставі акту приймання-передачі (повернення) від 03.04.2022 до вищенаведеного акту приймання-передачі від 20.09.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021, який також підписаний без зауважень та скріплений печатками сторін, відповідач повернув позивачу товар у кількості 148,286 тонн на суму 4259253,77 грн.

За таких обставин, кількість товару, який поставлено за договором №625/2/2118 від 20.09.2021 у вересні місяці 2021 року та який, відповідно, підлягає оплаті, становить 64,890 тонн (розраховано наступним чином: 213,176 тонн - 148,286 тонн = 64,890 тонн).

Аналогічна кількість поставленого товару (64,89 тонн) вказана сторонами у додатковій угоді №1 від 01.10.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021, якою також пункт 4.4 цього договору викладено у новій редакції. Зокрема, новою редакцією зазначеного пункту встановлено кінцеву ціну товару, поставленого у вересні місяці 2021 року у кількості 64,890 тонн, на рівні 883,09 доларів США за одну метричну тонну, що в перерахунку в національну валюту України згідно з офіційним курсом НБУ становить 23425,91 грн без ПДВ, крім того ПДВ 4685,18 грн. Загальна ціна однієї метричної тони товару, поставленого у вересні місяці 2021 року у кількості 64,890 метричних тонн, становить 28111,09 грн (з ПДВ).

Тобто, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів та умов договору №625/2/2118 від 20.09.2021 вбачається, що кінцева ціна товару була визначена у додатковій угоді №1 від 01.10.2021 і сторони добровільно погодили такий порядок формування ціни.

Крім того, в акті коригування ціни від 01.10.2021 до акту приймання-передачі від 20.09.2021 до договору №625/2/2118 від 20.09.2021 визначено, що вартість переданого згідно з актом приймання-передачі від 20.09.2021 товару у кількості 64,89 тонн зменшується до суми 1520107,30 грн без ПДВ (ціна за 1 тонну без ПДВ 23425,91 грн).

Відтак згідно з вищенаведеним актом коригування, підписаним без зауважень та скріпленим печатками сторін, після нарахування ПДВ ціна 1 тонни товару, поставленого за договором №625/2/2118 від 20.09.2021 у вересні місяці 2021 року, також становить 28111,09 грн (розраховано наступним чином: 23425,91 грн + 20% ПДВ = 28111,092 грн).

Посилання апелянта на те, що кінцева ціна поставленого товару мала визначатися з урахуванням котирувань цін на нафтопродукти, опублікованих інформаційним агентством "Platts Europe & Americas Petrochemical Scan", між тим ціна товару у додатковій угоді №1 від 01.10.2021 узгоджена без урахування поправок до раніше опублікованих котирувань, апеляційним господарським судом до уваги не приймаються, оскільки умовами пункту 4.4 договору №625/2/2118 від 20.09.2021 конкретно встановлено, що кінцева ціна товару розраховується після поставки партії товару і фіксується шляхом підписання сторонами додаткової угоди, при цьому додаткова угода №1 від 01.10.2021 є невід`ємною частиною договору поставки і презумпція правомірності останньої скаржником не спростована, у зв`язку з чим у апеляційного господарського суду відсутні правові підстави не враховувати зазначений правочин, тим більше, що жодного доказу на підтвердження визнання вказаної додаткової угоди недійсною відповідачем до суду не подано. Крім того, оскільки як у додатковій угоді №1 від 01.10.2021, так і в акті коригування ціни від 01.10.2021, було зазначено кінцеву вартість поставленого товару, то відповідач, у разі незгоди з останньою або виникненням будь-якого сумніву щодо невідповідності ціни умовам пункту 4.4 договору №625/2/2118 від 20.09.2021, міг саме 01.10.2021 повідомити позивача про такі сумніви шляхом відмови від підписання цих документів або підписати відповідні документи із зауваженням, проте, як зазначалось вище, дані документи були підписані без жодних зауважень/застережень і скріплені печаткою Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал".

Таким чином, враховуючи коригування ціни та повернення частини товару, загальна вартість товару, поставленого позивачем у вересні місяці 2021 року за договором №625/2/2118 від 20.09.2021, становить 1824128,76 грн (розраховано наступним чином: 64,890 тонн х 28111,092 грн/т = 1824128,76 грн).

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.

Колегія суддів зауважує на тому, що доказів проведення відповідачем оплати вартості товару, поставленого позивачем на підставі №625/2/2118 від 20.09.2021, у загальному розмірі 1824128,76 грн до місцевого господарського суду не подано.

Отже, враховуючи викладені вище норми права та узгоджені сторонами умови договору №625/2/2118 від 20.09.2021, беручи до уваги не подання до суду першої інстанції доказів проведення повної оплати вартості товару, поставленого позивачем відповідачу на підставі вказаного договору у вересні місяці 2021 року, що зумовлює наявність у останнього відповідного боргу, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" на користь Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" 1824128,76 грн заборгованості за поставлений товар.

Твердження апелянта про неправомірність повернення місцевим господарським судом зустрічного позову у даній справі колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки питання повернення зустрічної позовної заяви було вирішене ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2025, яка набрала законної сили та в апеляційному порядку відповідачем оскаржена не була, хоча остання відповідно до положень статті 255 Господарського процесуального кодексу України підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору. Водночас ухвала Господарського суду Одеської області від 17.03.2025 у справі №916/201/25, якою відмовлено Приватному акціонерному товариству "Чорноморський паливний термінал" у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання до суду зустрічного позову, була оскаржена відповідачем в апеляційному порядку і за результатами її перегляду залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2025.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 14.04.2025 у справі №916/201/25 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2025 у справі №916/201/25 без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Чорноморський паливний термінал".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.09.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя О.Ю. Аленін