ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2753/25

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 , м. Київ

до Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ», Київська обл., Бучанський р-н., с. Михайлівка-Рубежівка

про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Київської області в порядку загального позовного провадження розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ», в якій позивач (з урахуванням доповнень до позовної заяви) просить визнати недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (код 34023958), оформлені протоколом від 30 червня 2024 року № 30-06/24 в частині:

- пункту 3.2. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити рішення Правління «Про збільшення розміру пайового внеску для членів кооперативу, що приймають участь у будівництві житлових будинків за адресами: Київська область, Бучанський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Чубинського, 17, 19, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 », Протокол Правління від « 25» березня 2024 р. № 25/03-24».

- пункту 7. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити Статут у новій редакції».

Позовні вимоги (з урахуванням доповнень до позовної заяви) обґрунтовані тим, що позивач, яка є членом ОК ЖБК «Марін-Білдер-Київ», 21.05.2025 р. отримала від відповідача Лист-вимогу (претензію), з якої дізналася про те, що 30.06.2024 р. були проведені загальні збори, на які її не запросили і на яких було прийнято рішення, які оформлені Протоколом загальних зборів ОК ЖБК «Марін-Білдер-Київ» № 30-06/24 від 30.06.2024 р. Позивач вважає, що в результаті цього було порушено законодавство та статут під час скликання та проведення зборів та порушено права учасника, а саме: ст. 12, ч.ч. 5, 9, 10, 11 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» та ч.ч. 2, 3 ст. 96-1 Цивільного кодексу України. Також позивач вважає, що оскільки її не повідомили, то і більшість членів не повідомили, отже на загальних зборах не було кворуму, тому всі прийняті рішення є незаконними. Враховуючи викладене, позивач просить визнати недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (код 34023958), оформлені протоколом від 30 червня 2024 року № 30-06/24 в частині:

- пункту 3.2. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити рішення Правління «Про збільшення розміру пайового внеску для членів кооперативу, що приймають, участь у будівництві житлових будинків за адресами: АДРЕСА_5 , 19, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 », Протокол Правління від « 25» березня 2024 р. № 25/03-24.

- пункту 7. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити Статут у новій редакції».

22.09.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу житлово-будівельному кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (код 34023958) розривати договір про внесення паю № 27/08/Кв-5/17 від 27.08.2020 р. в односторонньому порядку, а також приймати рішення про виключення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі складу членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (код 34023958) і передавати її пай третім особам.

Частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.07.2024 р. у справі № 916/795/24.

Згідно з п. 3 постанови № 16 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 13 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що він побоюється, що поки буде розглядатися дана справа про визнання недійсним рішення загальних зборів, відповідач розірве договір в односторонньому порядку та прийме рішення про виключення позивача зі складу членів і передасть його пай (тобто його квартиру) іншим особам. Позивач зазначає, що після цього він вже не зможе відновити свої порушені права, бо навіть якщо суд визнає рішення в оскаржуваних частинах незаконними, то позивачу доведеться подавати ще один позов про поновлення його членства у кооперативі, тому позивач вважає, що є підстави для забезпечення позову шляхом заборони відповідачу розривати договір в односторонньому порядку та приймати рішення про виключення позивача зі складу членів і передавати його пай третім особам.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору.

Спір у даній справі є спором, що виник з корпоративних відносин.

Як вже зазначалось, звертаючись із позовом, позивач просить визнати недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ», оформлені протоколом від 30 червня 2024 року № 30-06/24 в частині:

- пункту 3.2. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити рішення Правління «Про збільшення розміру пайового внеску для членів кооперативу, що приймають участь у будівництві житлових будинків за адресами: Київська область, Бучанський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Чубинського, 17, 19, 21, 13, 18 та Яблунева, 27», Протокол Правління від « 25» березня 2024 р. № 25/03-24».

- пункту 7. Порядку денного, яким вирішили: «Затвердити Статут у новій редакції».

Водночас, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просить заборонити Обслуговуючому кооперативу житлово-будівельному кооперативу «Марін-Білдер-Київ» розривати договір про внесення паю № 27/08/Кв-5/17 від 27.08.2020 р. в односторонньому порядку та приймати рішення про виключення ОСОБА_1 зі складу членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» і передавати її пай третім особам.

Отже у заяві про забезпечення позову позивач, зокрема просить заборонити приймати рішення про виключення позивача зі складу членів і передавати його пай третім особам, яке прямо не стосується предмету спору, що виключає можливість задоволення такої заяви в цій частині з урахуванням п. 1 ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Як захід до забезпечення позову, як то заборона приймати рішення про виключення позивача зі складу членів і передавати його пай третім особам так і захід до забезпечення позову, як заборона розривати договір, не відповідають заявленій позовній вимозі про визнання недійсним рішення загальних зборів, на забезпечення якої заявник просить вжити вказані заходи, та безпосередньо її не стосуються.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач фактично намагається вирішити спір, який може виникнути в майбутньому між ним та відповідачем з питань, які безпосередньо не стосуються предмета спору.

Також, забезпечення позову шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу житлово-будівельному кооперативу «Марін-Білдер-Київ» розривати договір про внесення паю № 27/08/Кв-5/17 від 27.08.2020 р. в односторонньому порядку та заборони приймати рішення про виключення ОСОБА_1 зі складу членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» порушить право відповідача на розірвання вказаного договору або виключення позивача зі складу членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» з підстав, які не стосуються невиконання позивачем оскаржуваних рішень загальних зборів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Згідно з ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева