ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року Справа № 915/920/25

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю сторін:

від позивача (представник позивача) - в судове засідання не з`явився,

від відповідача (представник відповідача) - в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Фермерського господарства "ШМЕЛЬ", вул.Космонавтів, буд.32, м.Одеса, 65078

електронна пошта:

представник позивача: Лінчевський Денис Юрійович

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕМДАР", вул.Кропивницького Марка, буд.44А, м.Миколаїв, 54001

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2

про: стягнення 965 300,00 грн.

Фермерське господарство "ШМЕЛЬ" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №б/н від 11.06.2025 (вх.№8838/25 від 12.06.2025) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕМДАР" безпідставно набутих грошових коштів у сумі 965 300,00 грн.

Також, просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що у грудні 2024 року між позивачем та відповідачем був намір укласти договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції, за яким ТОВ "АЛЕМДАР" (постачальник) мав би передати товар (сільськогосподарську продукцію) у власність ФГ "ШМЕЛЬ" (покупець), а покупець зобов`язується прийняти Товар та провести оплату відповідно до умов даного Договору. Специфікацією №1 до договору купівлі-продажу передбачалось, що постачальник (відповідач) мав передати, покупцю (позивачу) у власність партію товару, а саме кукурудзу у кількості 99,52 тон, загальною вартістю 965 344,00 грн., на умовах 100% попередньої оплати. Згідно з платіжними інструкціями №№ 156, 159, 162 від 27.12.2024 року ФГ "ШМЕЛЬ" перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ "АЛЕМДАР" грошові кошти в загальній сумі 965 300,00 грн. з призначенням платежу "Оплата за с/х продукцію згідно договору 2712-1 від 27.12.2024 р.". Однак договір купівлі-продажу, як і специфікацію, відповідач не підписав, жодну продукцію на ФГ "ШМЕЛЬ" не поставив. Зазначає, що відповідач набув та утримує грошові кошти ФГ "ШМЕЛЬ" у розмірі 965 300,00 грн. без достатніх правових підстав, що є підставою для звернення до суду з даним позовом.

Разом з позовною заявою, Фермерське господарство "ШМЕЛЬ" подало до суду заяву про забезпечення позову від 11.06.2025 (вх.№8866/25 від 12.06.2025) в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕМДАР" в межах заявлених позовних вимог у сумі 965 300,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що відповідач отримавши від ФГ "ШМЕЛЬ" без належних правових підстав грошові кошти в сумі 965 300,00 грн., не повернув їх. Вказує, що відповідач ухиляється від повернення коштів, які безпідставно були перераховані, не надає ніякої відповіді про причини неповернення коштів, не надає відповіді на письмову вимогу, уникає вирішення спірного питання шляхом досягнення домовленостей. У зв`язку з цим, вважає, що існують підстави вважати, що ТОВ "АЛЕМДАР" з метою уникнення відповідальності за невиконання ним свого обов`язку, може вжити заходів із перерахунку коштів, що містяться на рахунках підприємства на інші рахунки з метою унеможливлення їх подальшого стягнення. Вказує, що у випадку задоволення позовних вимог буде неможливим стягнення коштів з рахунків відповідача в примусовому порядку у зв`язку з їх відсутності на рахунках. Заявник вважає, що адекватним та співмірним заходом забезпечення позову буде накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача в межах заявлених позовних вимог у сумі 965 300,00 грн.

Ухвалою суду від 16.06.2025 заяву №б/н від 11.06.2025 (вх.№8866/25 від 12.06.2025) Фермерського господарства "ШМЕЛЬ" про забезпечення позову - задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕМДАР" в межах заявлених позовних вимог у сумі 965 300,00 грн.

Ухвалою суду від 17.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.07.2025. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

У зв`язку з перебуванням судді Семенчук Н.О. у відпустці, підготовче засідання у справі № 915/920/25 призначене на 15.07.2025 об 11:30 не відбулося.

Ухвалою суду від 24.07.2025 повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 12.08.2025.

Ухвалою суду від 12.08.2025, яку занесено до протоколу судового засідання, у відповідності до ст.177, 182, 185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.09.2025.

Позивач через систему «Електронний суд» подав заяву (вх.№12808/25 від 08.09.2025) в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, ухвалами суду від 17.06.2025, від 24.07.2025, від 18.08.2025 повідомлений про розгляд справи.

Копії ухвал Господарського суду Миколаївської області від 17.06.2025, від 24.07.2025, від 18.08.2025, направлені на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: вул.Кропивницького Марка, буд.44А, м.Миколаїв, 54001 повернуті поштовим відділенням зв`язку до суду з відмітками: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до ч.7 ст.120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п.10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону).

Судом взято до уваги висновки, викладені Великою палатою Верховного Суду у постанові від 05.09.2024 у справі №990/152/24, відповідно до яких день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «про відсутність адресата за вказаним нею місцем проживання (перебування)», може вважатися днем вручення копії ухвали.

У суду відсутня інформація щодо зміни місцезнаходження відповідача, ухвала суду надсилалась судом за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, яка відповідає відомостям, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвали Господарського суду Миколаївської області від 17.06.2025, від 24.07.2025, від 18.08.2025 були оприлюднені на офіційному веб-порталі судової влади України.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення не скористався.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач у позовній заяві, у грудні 2024 року між позивачем та відповідачем був намір укласти договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції, за яким ТОВ «АЛЕМДАР» (постачальник) мав би передати товар (сільськогосподарську продукцію) у власність ФГ «ШМЕЛЬ» (покупець), а покупець зобов`язується прийняти Товар та провести оплату відповідно до умов даного Договору.

Фермерське господарство "ШМЕЛЬ" перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "АЛЕМДАР" грошові кошти у загальному розмірі 965 300,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №162 від 27.12.2024 на суму 365 000,00 грн., платіжною інструкцією №159 від 27.12.2024 на суму 349 500,00 грн., платіжною інструкцією №156 від 27.12.2024 на суму 250 800,00 грн. (призначення платежу - оплата за с/х продукцію згідно договору 2712-1 від 27.12.2024) (арк.7,8).

Проте, як зазначає позивач у позовній заяві, договір купівлі - продажу №2712-1 від 27.12.2024 та Специфікація №1 від 27.12.2024 до Договору відповідач не підписав, жодну продукцію від відповідача позивач не отримував.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив відповідачу - ТОВ "АЛЕМДАР" вимогу №04-09-1 від 09.04.2025 в якій просив протягом 3 календарних днів повернути грошові кошти у розмірі 965 300,00 грн., отримані ТОВ "АЛЕМДАР" від ФГ «Шмель» згідно з платіжними інструкціями №156, 159, 162 від 27.12.2024 (арк. 9,10).

Оскільки відповідач не повернув позивачу грошові кошти у сумі 965 300,00 грн., позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача кошти у розмірі 965 300,00 грн. на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами гл.83 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондиційне зобов`язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Отже, задля застосування до спірних правовідносин у справі ст. 1212 ЦК України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони мали намір укласти договір купівлі - продажу сільськогосподарської продукції.

Фермерське господарство "ШМЕЛЬ" перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "АЛЕМДАР" грошові кошти у загальному розмірі 965 300,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №162 від 27.12.2024 на суму 365 000,00 грн., платіжною інструкцією №159 від 27.12.2024 на суму 349 500,00 грн., платіжною інструкцією №156 від 27.12.2024 на суму 250 800,00 грн. (призначення платежу - оплата за с/х продукцію згідно договору 2712-1 від 27.12.2024)

Водночас, існування між сторонами будь-яких договірних відносин, у тому числі на підставі договору 2712-1 від 27.12.2024, судом не встановлено, а відповідачем не надано суду будь-яких доказів зворотного (зокрема, підписаних видаткових та/або товарно-транспортних накладних, виставлених рахунків, тощо).

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставне отримання та збереження відповідачем грошових коштів у розмірі 965 300,00 грн.

Частиною 3 ст. 13 та ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч.2 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Будь-яких доказів, на підтвердження існування господарських правовідносин між сторонами та поставки товару на загальну суму 965 300,00 грн. відповідач, у порушення приписів ст. ст. 73, 74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 7, 11, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕМДАР" (вул.Кропивницького Марка, буд.44А, м.Миколаїв, 54001, ) на користь Фермерського господарства "ШМЕЛЬ", вул.Космонавтів, буд.32, м.Одеса, 65078, ) безпідставно набутих грошових коштів у сумі 965 300,00 грн. та судовий збір у розмірі 11 583,60 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України

Повне рішення складено 19.09.2025.

Суддя Н.О. Семенчук