ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2025 р. Справа №914/2268/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Стронська А.І.

за участю представників сторін:

представник позивача Кузьмич В.В.

представник відповідача не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальною Тітан Інвест від 08.08.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2448/25 від 11.08.25)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.08.2025 (суддя Никон О.З.)

у справі № 914/2268/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальною Тітан Інвест

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальною "Вестнол"

про: стягнення 463488.01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи, вимог заявника та ухвали суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю Тітан Інвест ( далі ТОВ Тітан Інвест, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Вестнол ( далі ТОВ Вестнол, відповідач) про стягнення 463 488,01 грн, з яких: 448 113,43 грн- основний борг, 11 542,29 грн - інфляційні втрати, 3 832,29 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором перевезення вантажів №10.01.2015/1 від 10.01.2025 щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою від 28.07.2025 у справі №914/2268/25 Господарський суд Львівської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив загальне провадження у справі.

03.08.2025 позивач через систему «Електронний суд» подав на розгляд Господарського суду Львівської області заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належать ТОВ Вестнол, а саме на нежитлову будівлю, котельню загальною площею 494,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: Львівська обл., Львівський р-н, м. Городок, вул. Львівська, буд. 274А (реєстраційний номер об`єкта: 09).

Вказана заява обгрунтована тим, що ТОВ Вестнол є відповідачем або боржником у щонайменше 20 судових справах (позовного та ного провадження), предметом яких є стягнення заборгованості за порушення договірних зобов`язань, що вказує на системну недобросовісну поведінку відповідача щодо контрагентів. Після подання позову у цій справі відповідачем не було вжито жодних дій для погашення боргу або врегулювання спору. Наявність численних кредиторів логічно зумовлює загрозу вчинення відповідачем дій щодо відчуження або обтяження належного йому майна, що унеможливить виконання рішення суду у даній справі. Водночас, накладення арешту на вказане в заяві нерухоме майно вартістю 2 115 000 грн (найбільш наближеною серед майна відповідача до розміру позовних вимог у даній справі) гарантуватиме ефективний судовий захист порушених прав позивача.

Господарський суд Львівської області в ухвалі від 06.08.2025 у справі №914/2268/25 у задоволенні заяви ТОВ Тітан Інвест про забезпечення позову відмовив.

Ухвала суду мотивована тим, що наявність відкритих судових проваджень та судових рішень про стягнення з відповідача коштів, а також факт порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем не підтверджують неможливість виконання ТОВ Вестнол своїх зобов`язань та не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову. Будь-яких інших обставин, які б вказували на те, що ненакладення арешту на нерухоме майно матиме наслідком виникнення перешкод для виконання рішення суду заявником не наведено.

Відтак, за висновком суду, позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову може утруднити або уможливити виконання рішення суду про задоволення позову (у разі прийняття такого судом за результатами розгляду позовних вимог та вирішення спору між сторонами).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

ТОВ Тітан Інвест подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівській області від 06.08.2025 у справі №914/2268/25 та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволити, вжити передбачений п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України захід забезпечення позову та накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ТОВ Вестнол.

Вимоги апелянта обгрунтовані порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необгрунтованої ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає, що встановлені обставини, а саме наявність більше двадцяти паралельних судових проваджень щодо стягнення значних сум, п`яти судових наказів, що вже набрали законної сили, та рішення про задоволення позову, у поєднанні з пасивною поведінкою відповідача та відсутністю добровільних дій щодо погашення боргових зобов`язань свідчать про реальну загрозу відчуження відповідачем належного йому на праві власності нерухомого майна, що призведе до

істотного ускладнення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду у даній справі. Відтак, суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 справу №914/2268/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Тітан Інвест на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.08.2025 у справі №914/2268/25 та призначено таку до розгляду в судовому засіданні на 16.09.2025.

В судове засідання з`явився представник позивача.

Відповідачі участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення відповідачу ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 16.09.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17, від 05.08.2019 у справі № 922/599/19, від 01.07.2024 у справі № 916/795/24).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, при вирішенні питання про забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суд розглядає вказану заяву з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах другій, п`ятій, шостій та сьомій статті 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами Господарського процесуального кодексу України та інших нормативно-правових актів, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення/дії, передбачених законом (чи визначених на його основі судом) найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Такі правові висновки Верховного Суду викладено у постановах, зокрема, від 24.10.2022 у справі № 916/950/22, від 15.05.2019 у справі №910/688/13.

З наведеного випливає, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття або відмова у застосуванні знаходяться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Водночас, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 міститься висновок про те, що вжиття заходів забезпечення позову передбачає доведення стороною обставин вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ТОВ Тітан Інвест зазначало, зокрема, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором перевезення вантажів №10.01.2015/1 від 10.01.2025 щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг. Після подання позову у цій справі відповідачем не було вжито жодних дій для погашення боргу або врегулювання спору. Водночас, ТОВ Вестнол є відповідачем або боржником у щонайменше 20 судових справах (позовного та наказаного провадження), предметом яких є стягнення заборгованості за порушення договірних зобов`язань, що вказує на системну недобросовісну поведінку відповідача щодо контрагентів. Наявність численних кредиторів логічно зумовлює загрозу вчинення відповідачем дій щодо відчуження або обтяження належного йому майна, що унеможливить виконання рішення суду у даній справі.

Відтак, на переконання позивача, накладення арешту на вказане в заяві нерухоме майно гарантуватиме ефективний судовий захист його порушених прав.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем та невчинення дій щодо врегулювання спору після відкриття провадження у справі не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки не підтверджує того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Наявність відкритих судових проваджень, судових рішень та наказів про стягнення з відповідача заборгованості також не підтверджує неможливості чи утруднення фактичного виконання судового рішення у даній справі в разі задоволення позову.

Водночас, заява ТОВ Тітан Інвест про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на можливе ухилення відповідача від виконання рішення суду чи вчинення ним дій, які б свідчили про те, що невжиття заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Заявник лише припускає, що відповідач може здійснити відчуження майна іншим особам.

Саме лише посилання в заяві позивача на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, адже має характер припущення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2025 у справі №918/73/25.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову може утруднити або уможливити виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позову.

Доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують наявності підстав для забезпечення позову у даній справі, з огляду на викладене вище.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 06.08.2025 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Доводи апелянта не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальною Тітан Інвест від 08.08.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2448/25 від 11.08.25) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.08.2025 у справі №914/2268/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

5. Матеріали оскарження ухвали повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 22.09.2025

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.