ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2025 Справа № 914/1400/25

Господарський суд Львівської області в складі головуючої судді Бургарт Т.І., при секретарі судового засідання Жовток Х.І. розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» (07400, вулиця Об`їзна дорога, 60, місто Бровари, Київської області, );

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд 1» (82600, вулиця Івана Франка, будинок 38, квартира 6, місто Сколе, Львівської області, );

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» (79052, вулиця Рудненська, будинок 14А/1, місто Львів, );

відповідача-3: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

про стягнення заборгованості, зобов`язання вчинити дії, -

з участю:

представника позивача: Малеванчук І.Б.

представника відповідача-1: не з`явився;

представника відповідача-2: не з`явився;

представника відповідача-3: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» (далі також позивач) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд 1» (далі також відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» (далі також відповідач-2), ОСОБА_1 (далі також відповідач-3) про солідарне стягнення 460' 494,43 грн заборгованості та зобов`язання повернути обладнання.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням ТзОВ «Львів-Буд 1» зобов`язань за договором оперативної оренди обладнання, зокрема - несплатою орендної плати за передане в користування обладнання та його неповерненням у встановлений строк.

Враховуючи наявність договорів поруки, укладених з ТзОВ «Кавер Енерджі Плюс» та ОСОБА_1 , позов заявлено до всіх трьох відповідачів з вимогою про солідарне стягнення заборгованості та повернення орендованого майна.

Хід розгляду справи викладено в наявних в матеріалах справи ухвалах суду та відображено у протоколах судових засідань.

11 червня 2025 року позивачем подано заяву, якою повідомлено суд, що після відкриття провадження у справі ТзОВ «Львів-Буд 1» виконало одну з вимог заявленого позову та повернуло обладнання з оренди, у зв`язку з чим позивач інформував суд про відсутність предмету спору в цій частині та просив повернути з Державного бюджету України 2'422,40 грн сплаченого судового збору.

27 червня 2025 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (вх. № 2802/25), в якій зазначено про прийняття рішення здійснити зарахування сплаченого ТзОВ «Львів-Буд 1» гарантійного платежу в розмірі 260' 000,00 грн в рахунок погашення боргу. У зв`язку з цим представник позивача просив суд прийняти до розгляду заяву про зменшення позовних вимог та повернути з Державного бюджету України 3'120,00 грн сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 08 липня 2025 року прийнято до розгляду заяву позивача від 27 червня 2025 року вх. № 2802/25, ухвалено подальший розгляд справи здійснювати з її врахуванням.

Аргументи сторін

Аргументи позивача

Позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що 17 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд 1» укладено договір оренди обладнання, відповідно до умов якого Позивач передав, а Відповідач прийняв в оренду обладнання на визначений строк за погоджену орендну плату.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним договором, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пері Україна», Товариством з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд 1» укладено договір поруки, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» зобов`язалося відповідати перед Позивачем за належне та повне виконання ТзОВ «Львів-Буд 1» своїх зобов`язань за договором оренди обладнання.

Договір поруки аналогічного змісту для забезпечення виконання зобов`язань відповідача - 1 перед позивачем укладено також між ТзОВ «Пері Україна», ОСОБА_1 та ТзОВ «Львів-Буд 1».

За період з 01 листопада 2024 року по 31 березня 2025 року відповідачу-1 надано послуги оренди обладнання на загальну суму 460' 494,43 грн (з ПДВ). Однак, у порушення умов договору оренди та договорів поруки, відповідачі не виконали зобов`язання щодо сплати зазначеної суми в строк, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем.

Після відкриття провадження у справі позивачем прийнято рішення здійснити зарахування сплаченого відповідачем-1 гарантійного платежу в сумі 260' 000,00 грн в рахунок погашення заборгованості.

Відтак, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 200'494,43 грн.

Аргументи відповідачів

Відповідач-1 та відповідач-2 участі у розгляді справи не брали, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судових засідань. Зокрема, їм було направлено копії ухвали суду від 12 травня 2025 року про відкриття провадження у справі, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних листів в електронні кабінети учасників справи (а.с. 144 - щодо відповідача-1, а.с. 143 - щодо відповідача-2).

Ухвалою про виклик у судове засідання від 12 червня 2025 року обох відповідачів викликано в підготовче засідання, призначене на 25 червня 2025 року. Факт надсилання ухвал підтверджується довідками про доставку електронних листів в електронні кабінети відповідачів 1 та 2 (а.с. 173, а.с. 171 відповідно). У подальшому відповідачі отримували ухвали суду, що підтверджується належними доказами їх вручення, однак жоден із них не забезпечив участі у судових засіданнях.

Відповідач-3, будучи фізичною особою, не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», відтак, інформація про дату, час та місце розгляду справи надсилалася судом на його поштову адресу (а.с. 146, а.с.175). Відповідач отримав ухвали суду про виклик в судове засідання, що підтверджується трекінгами відстеження поштових відправлень (№ 91 (а.с. 147), № 178 (а.с.176) та списками розсилки поштової кореспонденції. Однак відповідач-3 систематично не з`являвся на судові засідання та не реагував на виклики суду.

Крім того, відповідачі не подали до суду відзивів на позовну заяву, не надали жодних документів чи пояснень по суті спору, не реалізували своє процесуальне право на захист та не проявили ініціативи щодо участі в судовому розгляді.

Обставини, встановлені судом

17 січня 2024 року між ТзОВ «Пері Україна» (надалі також орендодавець) та ТзОВ «Львів-Буд 1» (надалі також орендар) було укладено Договір № СО-24-0000051 оперативної оренди обладнання (надалі також договір оренди) (а.с 20-29).

Відповідно до пункту 1.1. договору орендодавець надає орендарю у тимчасове оплатне користування (оренду) будівельну опалубку PERI (в т.ч. окремі елементи опалубки,

спеціалізовану тару для її транспортування), іменовану надалі «Обладнання», асортимент, кількість, і вартість якого вказуються в актах прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору.

В пункті 2.1. договору встановлено, що передача обладнання в оренду (з оренди) здійснюється на підставі акту (ів) прийому-передачі.

Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач-1 отримав обладнання в оренду, що підтверджується актами прийому- передачі: № 74133 від 19 січня 2024 року на суму 1' 323' 213, 00 грн (а.с.30-32) та № 74347 від 26 січня 2024 року на суму 1' 243' 758, 00 грн (а.с.33-35).

Згідно з пунктом 3.1. договір набирає чинності та вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за ци договором. Цей договір є договором найму, який укладений на невизначений строк відповідно до статті 763 ЦК України.

Відповідно до підпункту 4.2.1. договору, орендна плата в грошовому вираженні щомісячно розраховується орендодавцем на підставі фактичної кількості днів користування обладнанням згідно актів прийому-передачі обладнання.

Відповідно до підпункту 4.2.4. договору орендар сплачує орендну плату щомісячно протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця.

Відповідно до пункту 6.4. договору, передача (повернення) обладнання оформляється документально шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 9.1. договору виконання зобов`язання орендарем за цим договором забезпечується гарантійним платежем.

Згідно з пункту 9.2. договору гарантійний платіж вноситься орендарем у грошовій сумі в розмірі 10 % відсотків від вартості обладнання, яке передається в оренду за договором. Гарантійний платіж сплачується з врахуванням ПДВ.

Згідно з пунктом 9.4. договору гарантійним платежем забезпечуються всі зобов`язання/ заборгованість орендаря перед орендодавцем за цим договором, в тому числі зобов`язання/заборгованість з орендної плати, компенсаційних та інших виплат за договором тощо. Орендодавець має право зарахувати гарантійний платіж в порядку передбаченому цим розділом договору в рахунок погашення цієї заборгованості/ зобов`язань.

В пункту 9.5.договору зазначено, що у разі порушення орендарем своїх зобов`язань за цим договором, у орендодавця виникає право зарахування частини суми гарантійного платежу в розмірі вартості порушеного орендарем зобов`язання, в рахунок виконання зобов`язань (відповідно до пункту 9.4. цього договору) орендаря.

Згідно з пунктом 9.7. договору орендодавець має право притримувати суму гарантійного платежу або інші грошові кошти передані йому орендарем до повного виконання Орендарем його зобов`язань за договором.

17 січня 2024 року між ТзОВ «Пері Україна», ТзОВ «Кавер Енерджі Плюс» та ТзОВ «Львів-Буд 1» укладено договір поруки № СО-24-0000052 (а.с.109-110).

Окрім того, 17 січня 2024 року між ТзОВ «Пері Україна», ОСОБА_1 та ТзОВ «Львів-Буд 1» укладено Договір поруки № СО-24-0000057, який за умовами аналогічний договору поруки № СО-24-0000052 (а.с.111-112).

Відповідно до пункту 1 договорів поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником у повному обсязі своїх обов`язків за договором оренди № СО-24-0000051 від 17 січня 2024 року, у тому числі за додатковими угодами до нього, які стосуються продовження строку дії договору оренди на визначений кредитором та боржником строк, а саме: сплата орендних платежів; сплата інших платежів, що передбачені договором оренди, у тому числі, неустойка (штраф, пеня), відшкодування заподіяних боржником збитків; повернення з оренди орендованого майна або, на вимогу кредитора, відшкодування вартості неповернутого з оренди майна, відшкодування витрат на його ремонт/очищення.

18 січня 2024 року відповідчем-1 сплачено гарантійний платіж в сумі 120' 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3545 від 18 січня 2024 року (а.с.195) та рахунком №7780 від 18 січня 2024 року (а.с.196-197).

25 січня 2024 року відповідачем-1 сплачено гарантійний платіж в сумі 140' 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3563 від 25 січня 2024 року (а.с.198) та рахунком №77901 від 24 січня 2024 (а.с.199-200).

За період з 01 листопада 2024 року по 31 березня 2025 року позивачем надано відповідачу-1 послуги оренди обладнання на загальну суму 460'494, 43 грн (з ПДВ), про що складено та підписано обома сторонами акти виконаних робіт:

· № 30030856 від 30 листопада 2024 на суму 91'488, 96 грн з ПДВ (період нарахування з 01 листопада 2024 року - 30 листопада 2024 року) (а.с.101-102);

· № 30031314 від 31 грудня 2024 року на суму 94'538,59 грн з ПДВ (період нарахування з 01 грудня 2024 року -31 грудня 2024 року) (зворотна а.с.102-103);

· № 30031394 від 31 січня 2025 року на суму 94' 538,59 грн з ПДВ (період нарахування з 01 січня 2025 року -31 січня 2025 року) (а.с. 104-105);

· № 30031703 від 28 лютого 2025 року на суму 85'389, 70 грн з ПДВ (період нарахування з 01 лютого 2025 року - 28 лютого 2025 року) (а.с. зворотна а.с.105-106);

· № 30031783 від 31 березня 2025 року на суму 94'538, 59 грн з ПДВ (період нарахування з 01 березня 2025 року -31 березня 2025 року) (а.с.107-108).

17 квітня 2025 року представником позивача, адвокатом АБ «Малеванчук та партнери» Малеванчуком І.В. на адресу ТОВ «ЛЬВІВ-БУД 1» було направлено повідомлення про розірвання Договору № СО-24-0000051 оперативної оренди обладнання від 17 січня 2024 року, в якому повідомлено про розірвання договору оперативної оренди обладнання, датою розірвання договору визначено 30 квітня 2025 року, також у повідомленні містилися вимоги (окрім інших) про повернення обладнання з оренди та про погашення заборгованості за період наданих послуг оренди обладнання з 01 листопада 2024 року - 31 березня 2025 року в сумі 460' 494, 43 грн (а.с. 113-114).

Факт надсилання вказаного повідомлення підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною № 953 від 17 квітня 2025 року, фіскальним чеком (зворотна сторона а.с 116).

Також, 17 квітня 2025 року представником позивача вказане повідомлення з накладенням ЕЦП додатково направлено на адресу електронної пошти відповідача-1 (), яка зазначена в договорі та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 118).

Окрім того, зазначене повідомлення позивачем направлено на адресу ТзОВ «Кавер Енерджі Плюс», що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною № 937 від 17 квітня 2025 року, фіскальним чеком (зворотна сторона а.с 117); та на адресу Ковальчука Юрія Євгеновича, згідно з описами вкладення у цінні листи, накладними № 929 від 17 квітня 2025 року та № 910 від 17 квітня 2025 року, фіскальним чеком (а.с 116, 117).

Однак відповідачі не сплатили заборгованість та не повернули на день подання позову обладнання з оренди, в зв`язку чим ТзОВ «Пері Україна» звернулося до суду з цим позовом.

Після відкриття провадження у справі ТзОВ «Львів-Буд 1» було повернуто обладнання по договору оперативної оренди обладнання вартістю 2'566' 971,00 грн, що підтверджується актом прийому-передачі № 86229 від 19 травня 2025 року (а.с.155-156) та актом прийому-передачі № 86568 від 29 травня 2025 року (а.с.157-158), долученими до матеріалів справи позивачем (а.с.149-152).

Крім того, після відкриття провадження позивач прийняв рішення зарахувати 260' 000,00 грн сплаченого відповідачем гарантійного платежу в рахунок заборгованості, що підтверджується протоколом №97 засідання робочої комісії з питань використання гарантійного платежу від 30 травня 2025 року (а.с.201).

Оцінка суду

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що внаслідок укладення договору оперативної оренди обладнання № СО-24-0000051 від 17 січня 2024 року між сторонами виникли взаємні обов`язки, у позивача - щодо передачі обладнання в оренду, у відповідача-1 щодо прийняття такого обладнання та сплати орендної плати.

Згідно з частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Судом встановлено, що позивачем період з 01 листопада 2024 року по 31 березня 2025 року належним чином виконав свої договірні зобов`язання та надано відповідачу-1 послуги оренди обладнання на загальну суму 460'494, 43 грн (з ПДВ).

Акти виконаних робіт за відповідний період підписані відповідачем-1 без зауважень та заперечень, що свідчить про те, що орендна плата у розмірі 460' 494,43 грн вважається беззаперечно визнаною відповідачем-1, а послуги з оренди обладнання за період з 01 листопада 2024 року по 31 березня 2025 року, відповідно до долучених актів, - прийнятими в повному обсязі.

За своєю юридичною суттю договір найму (оренди) є імперативно оплатним. Оскільки оплатність договору найму (оренди) має імперативний характер, то сторони договору оренди самостійно визначають розмір плати (абзац перший частини першої статті 762, частина перша статті 820 ЦК) або буде застосовуватися механізм, передбачений в ЦК (абзац другий частини першої статті 762, 632 ЦК України).

Плата за користування майном (стаття 762 ЦК) є тим еквівалентом, який отримує наймодавець за те, що надав в найм майно. Вона може виражатися як в грошовій (що загально прийнято в цивільному обороті), так і в натуральній формі (наприклад, надання послуг наймодавцеві, чи виконання робіт). Якщо сторони визначили плату за користування в грошовій формі, то це може бути як фіксований платіж, так і відсоткове значення.

За загальним правилом, сторони договору найму самостійно визначають розмір плати. Тому за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Судом встановлено, що розмір та порядок нарахування і сплати орендної плати визначені сторонами у договорі та його додатку, що свідчить про наявність у відповідача-1 договірного обов`язку здійснювати оплату за користування переданим в оренду майном у погоджені строки та у визначеному розмірі.

Зокрема, відповідно до підпункту 4.2.4 договору, відповідач-1 зобов`язаний був сплачувати орендну плату щомісячно протягом 30 календарних днів з дня закінчення відповідного оплачуваного місяця. Оскільки позивач надав послуги оренди обладнання у період з 01 листопада 2024 року по 31 березня 2025 року, а відповідач-1 прийняв ці послуги без зауважень, обов`язок зі сплати орендної плати за кожен місяць цього періоду виникав у відповідача-1 на 31-й день після завершення відповідного місяця. Враховуючи це, останній день для повного виконання грошового зобов`язання за надані послуги припадав на 30 квітня 2025 року - як гранична дата сплати орендної плати за останній місяць заборгованості - березень 2025 року.

Отже, сума заявленої до стагнення орендної плати, з огляду на період надання послуг, мала бути оплачена найпізніше до кінця квітня 2025 року, а тому суд дійшов висновку, що, на момент подання позовної заяви у відповідача виник обов`язок по оплаті за надані послуги з оренди у сумі 460'494,43 грн.

Зарахування позивачем сплаченого відповідачем-1 гарантійного платежу в рахунок погашення заборгованості з орендної плати у розмірі 260' 000,00 грн суд вважає правомірним, виходячи з того, що таке право прямо передбачене умовами договору, зокрема розділом 9, який регулює порядок використання гарантійного платежу.

Зокрема, узгодивши, що виконання зобов`язань орендаря за договором забезпечується гарантійним платежем, сторони визначили, що гарантійний платіж виконує функцію забезпечення належного виконання всіх договірних обов`язків орендаря. Відтак, грошові кошти, перераховані орендарем авансом як фінансова гарантія майбутнього виконання зобов`язань. Умови договору прямо встановлюють право орендодавця зарахувати суму гарантійного платежу в рахунок погашення відповідних зобов`язань. Така конструкція договору відповідає положенням статті 546 ЦК України щодо забезпечення виконання зобов`язань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що умови договору чітко передбачають можливість зарахування гарантійного платежу в рахунок наявної заборгованості з орендної плати, а тому дії позивача щодо такого зарахування є обґрунтованими, відповідними до умов договору та правомірними.

З урахуванням вищезазначеного, загальна заборгованість відповідача за період з 01 листопада 2024 року по 31 березня 2025 року після зарахування гарантійного платежу складає 200' 494,43 грн.

Суд встановив, що відповідач-1 свого обов`язку за договором щодо перерахування орендних платежів на користь позивача у повному обсязі та у встановлений строк належним чином не виконав і не подав доказів на підтвердження або спростування зазначених обставин.

Враховуючи те, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд 1» за договором оперативної оренди обладнання підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідачі на момент прийняття рішення не надали документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до про стягнення 200' 494,43 грн, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, позивач заявив у позовній заяві вимоги про стягнення суми заборгованості з відповідача-1, відповідача-2 та відповідача-3 солідарно.

Суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості солідарно з боржника (ТзОВ «Львів-Буд 1») та поручителів (ТзОВ «Кавер Енерджі Плюс» та ОСОБА_1 ) є правомірною та обґрунтованою, оскільки ґрунтується як на положеннях чинного законодавства, так і на умовах укладених сторонами договорів поруки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналіз змісту договорів поруки, укладених між позивачем та поручителями, свідчить про те, що сторони прямо погодили умову про солідарну відповідальність поручителів за всі зобов`язання боржника, які виникають з договору оренди обладнання. Жодного застереження про субсидіарну або обмежену відповідальність у тексті договорів поруки не передбачено.

З урахуванням вказаного, поручителі несуть відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, незалежно від того, хто саме з них був безпосереднім одержувачем послуг. Таким чином, солідарний характер зобов`язання означає, що кредитор має право вимагати виконання в повному обсязі від усіх боржників разом або від будь-кого з них окремо (стаття 543 ЦК України), і в даному випадку обраний спосіб захисту порушеного права відповідає нормам матеріального права та умовам договорів.

Суд враховує також, що поручителі були належним чином повідомлені про наявність простроченої заборгованості шляхом направлення відповідних вимог та документів, що підтверджує не лише дотримання кредитором обов`язку щодо інформування, а й засвідчує свідоме невиконання поручителями своїх обов`язків у передбаченому договором обсязі.

Таким чином, враховуючи наявність основного зобов`язання, його порушення боржником, погоджений сторонами солідарний характер відповідальності, а також належне повідомлення поручителів про настання обставин, що породжують відповідальність, суд вважає вимогу позивача про стягнення заборгованості у повному обсязі солідарно з усіх відповідачів такою, що відповідає закону, умовам договору та підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог по зобов`язання відповідачів солідарно повернути обладнання позивачу у зв`язку з розірванням договору оренди, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що після відкриття провадження у справі № 914/1400/25 відповідачем-1 здійснено фактичне повернення орендованого обладнання орендодавцю, що підтверджується належними та допустимими доказами: актом прийому-передачі № 86229 від 19 травня 2025 року та актом прийому-передачі № 86568 від 29 травня 2025 року.

Вказані акти засвідчують, що обладнання, яке було предметом договору оперативної оренди, передано орендодавцю у повному обсязі та в належному стані, що свідчить про припинення користування ним відповідачем-1.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, у зв`язку з встановленими обставинами суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд 1» , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс», ОСОБА_1 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» обладнання.

Судові витрати

У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертаючись до суду із позовом, позивач сплатив судовий збір сукупно у розмірі 7' 948,34 грн: за 1 вимогу немайнового характеру - 5'525,94 грн (460'494,43 грн*0,015*0,8 ) та 1 вимогу майнового характеру - 2'422,40 грн (3'028*0,8), що підтверджується платіжною інструкцією № 514556 від 01 травня 2025 року (а.с.17).

Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог у розмірі 200' 494,43 грн, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 2' 405,94 грн (200' 494,43*0,015*0,8).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Позивач у заяві від 30 червня 2025 року вх № 2802/25 заявив клопотання про повернення з Державного бюджету судового збору у розмірі 3' 120,00 грн у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачу судового збору з Державного бюджету України у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог у розмірі 3' 120,00 грн (260' 000,00*0,015*0,8).

Що стосується судового збору, сплаченого за позовну вимогу про зобов`язання солідарно відповідачів повернути позивачу обладнання, то згідно із пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, враховуючи, що провадження у справі закрито в частині позовних про зобов`язання солідарно відповідачів повернути позивачу обладнання, суд вважає, що позивач має право на повернення з державного бюджету пропорційної частини сплаченого судового збору.

У заяві від 12 червня 2025 року вх № 2557 позивач заявив клопотання про повернення з Державного бюджету судового збору у розмірі 2' 422,40 грн.

З урахуванням сплаченого судового збору у сумі 3' 028,00 грн за 1 немайнову вимогу з понижуючим коефіцієнтом 0,8, сума повернення складає 2' 422,40 грн.

Отже, з Державного бюджету України позивачу підлягає повернення суми судового збору в розмірі 5' 542,40 грн, а саме 3' 120,00 грн за зменшення позовних вимог та 2' 422,40 грн за закриття провадження у частині зобов`язання повернення обладнання.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 16, 42, 123, 124, 126, 129, 222, 232, 233, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд 1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс», ОСОБА_1 задоволити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд 1» (82600, вулиця Івана Франка, будинок 38, квартира 6, місто Сколе, Львівської області, ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» (79052, вулиця Рудненська, будинок 14А/1, місто Львів, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» (07400, вулиця Об`їзна дорога, 60, місто Бровари, Київської області, ) 200' 494,43 грн заборгованості та 2' 405,94 грн сплаченого судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд 1» , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс», ОСОБА_1 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» обладнання по договору № СО-24-0000051 від 17 січня 2024 року вартістю 2' 566' 971,00 грн (без ПДВ).

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Пері Україна (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Об`їздна Дорога, будинок 60, )з Державного бюджету України 5' 542,40 грн судового збору, сплаченого згідно із платіжної інструкції № 514556 від 01 травня 2025 року.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано згідно статті 241 ГПК України.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтями 253-259 ГПК України.

8. Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Бургарт Т.І.