РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.09.2025Справа № 910/432/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання Котиші П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Авто Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоленскай" про стягнення 110 729,47 грн. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоленскай" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Авто Транс" про стягнення 172 261,49 грн., за участю представників: позивача за первісним позовом - Лози В.М., відповідача за первісним позовом - Нижника О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 110 729,47 грн. заборгованості за Договором-заявкою № 1408-2/2024 про надання послуг з міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом від 14.08.2024 року на підставі статей 526, 909, 916 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

10.02.2025 року до суду від відповідача надійшло клопотання про залишення первісного позову без руху та долучення доказів надсилання копії зустрічного позову та доданих документів відповідачу; відзив на позову заяву; зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоленскай" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Авто Транс" про стягнення збитків в загальному розмірі 172 261,49 грн.

11.02.2025 року до суду від позивача надійшла заява про порушення відповідачем правил територіальної підсудності при подачі зустрічного позову.

24.02.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2025 року прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоленскай" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Авто Транс" про стягнення 172 261,49 грн. збитків, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом та призначено підготовче засідання на 24.03.2025 року.

03.03.2025 року до суду від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

06.03.2025 року до суду від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив відповідача за зустрічним позовом.

10.03.2025 року до суду від відповідача за зустрічним позовом надійшло заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

20.03.2025 року до суду від позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог.

У судовому засіданні 24.03.2025 року судом оголошено перерву у справі на 23.04.2025 року.

22.04.2025 року до суду від відповідача за зустрічним позовом надійшла заява щодо визначення правил територіальної підсудності у справі.

У судовому засіданні 23.04.2025 року судом оголошено перерву у справі на 14.05.2025 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 року в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоленскай" про роз`єднання позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2025 року.

У судовому засіданні 23.06.2025 року судом оголошено перерву у справі на 28.07.2025 року.

У судовому засіданні 28.07.2025 року судом оголошено перерву у справі на 08.09.2025 року.

28.08.2025 року до суду від відповідача за зустрічним позовом надійшли пояснення у справі.

05.09.2025 року до суду від позивача за зустрічним позовом надійшли додаткові пояснення у справі.

Заслухавши пояснення представників позивача за первісним позовом, відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом та відповідача за зустрічним позовом, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом та вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СВ Авто Транс" (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоленскай" (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, замовник) укладено Договір-заявку № 1408-2/2024 про надання послуг з міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом, за яким визначено маршрут: Україна (м. Вишневе) - Paris (France); вантаж: газовані напої на палетах; вага: 23 тн; номер автомобіля: НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; вимоги до автомобіля: бокове, задне завантаження/вивантаження; водій/телефон: ОСОБА_1 , НОМЕР_3 ; CMR; дата завантаження: 21.08.2024; адреса завантаження: м. Вишневе, вул. Промислова, 5; митний перехід: Ужгород (замитнення Чернівці); адреса розмитнення: Ngc, 23 Route du Midi, Bat. 3416 - Module 400, 93290 Tremblay - FR00677A; адреса розвантаження: 32 rue raspail, 93120, La courneuve, France; строк доставки: 30.08.2024; сума фрахту: 2550 євро на день підписання заявки, оплата здійснюється - 3-5 по копії CMR.

Відповідно до пункту 1 Договору датою виконаних робіт рахувати дату прийому вантажу замовником, яка вказана в CMR. При виконанні перевозки у відповідності з умовами даного договору замовник виплачує суму фрахту до 3 банківських днів вихідні та свята не враховуються. При розрахунку перевізник зобов`язується надати замовнику оригінал CMR.

Згідно з пунктом 4 Договору виконавець повинен своєчасно надати автомобіль на загрузку в технічно справному стані, вантажний відсік має відповідати специфікації вантажу, який перевозиться по даному договору. За кожну наступну добу (більш ніж 24 години) несвоєчасно подачі автомобіля на місце завантаження/вивантаження виконавець зобов`язується сплатити штраф в розмірі 50 EUR по курсу НБУ.

Пунктом 5 Договору визначено, що виконавець зобов`язується транспортувати вантаж без пошкоджень, в строки та по маршруту, які вказані в даному договорі.

У відповідності до графи 6-9 CMR накладної № Б/Н від 23.08.2024 року до автомобіля виконавця завантажено 30 піддонів/ 5040 упаковок/ по 12 штук/ 60480 штук банок з безалкогольним напоєм "Фанта Орандж" вагою брутто 21996.48 кг.

Поясненнями позивача за первісним позовом, які викладені у первісній позовній заяві, частково відповідача за первісним позовом, які викладені у відзиві на первісну позовну заяву, CMR накладною № Б/Н від 23.08.2024 року та рахунком на оплату № 60 від 03.09.2024 року на суму 110 729,47 грн., копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджують факт того, що позивачем на виконання умов Договору надано послуги з міжнародного перевезення товару на загальну суму 110 729,47 грн.

Отже, позивач за первісним позовом виконав взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним Договором, а відповідач за первісним позовом належним чином свої зобов`язання з оплати за вказаним Договорам не виконав та на даний час має перед позивачем за первісним позовом заборгованість в розмірі 110 729,47 грн.

Доказів оплати за отримані послуги з міжнародного перевезення товару у строк визначений умовами Договору відповідачем за первісним позовом суду не надано.

Статями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача за первісним позовом, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем за первісним позовом, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 110 729,47 грн. заборгованості за послуги з міжнародного перевезення товару за вищезазначеним Договорам обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоленскай" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Авто Транс" про стягнення 172 261,49 грн. збитків, з яких 144 613,43 грн. збитків від знецінення пошкодженої частини вантажу, 23 049,80 грн. відшкодування вартості перевезення пошкодженої частини вантажу та 4 598,26 грн. штрафу на підставі пункту 4 Договору, суд дійшов висновку про його задоволення, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом, згідно з пунктом 4 Договору сторонами погоджено, що виконавець повинен своєчасно надати автомобіль на загрузку в технічно справному стані, вантажний відсік має відповідати специфікації вантажу, який перевозиться по даному договору. За кожну наступну добу (більш ніж 24 години) несвоєчасно подачі автомобіля на місце завантаження/вивантаження виконавець зобов`язується сплатити штраф в розмірі 50 EUR по курсу НБУ.

На виконання умов Договору виконавець надав автомобіль для завантаження 23.08.2024 року, що підтверджується складеною під час завантаження міжнародною товаро-транспортною накладною CMR № Б/Н від 23.08.2024 року (Графа 4 CMR - дата завантаження 23.08.2024 року).

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, при завантаженні товару 23.08.2024 року у водія виконавця були відсутні будь-які претензії щодо кількості товару, так і щодо його належного пакування. Будь-які пошкодження товару були відсутні, про будь-які подібні обставини виконавець замовника не повідомляв.

03.09.2024 року при прийнятті вантажу у місці призначення одержувачем в присутності водія перевізника було виявлено, що частина вантажу в обсязі 6 палет, в кожній з яких 2016 банок напоїв - пошкоджені, внаслідок чого одержувач вантажу, а саме Акціонерне товариство спрощеного типу "Халал Фудсервіс" погодився прийняти пошкоджений товар лише за ціною 0.1 євро за банку при фактурній ціні 0.36 євро за банку.

Про виявлені очевидні пошкодження вантажу одержувач заявив перевізнику в момент прийняття вантажу, про що зроблено запис в графі 6-9 Міжнародної товаро-транспортної накладної CMR № Б/Н від 23.08.2024 року.

В подальшому з боку одержувача вантажу на адресу позивача за зустрічним позовом надіслано кредит-ноту про зменшення суми оплати з суми 21 772,80 євро до суми 18 627,84 євро, проведення якої підтверджується платіжною інструкцією № FAAC426301 від 19.09.2024 року.

06.09.2024 року позивач за зустрічним позовом звернувся до відповідача за зустрічним позовом з Листом-претензію за вих. № 0609-1/2024 про сплату штрафу в розмірі 100 євро, що за курсом НБУ станом на 23.08.2024 року (45,9826 грн. за 1 євро) становить 4 598,26 грн. за несвоєчасну подачу автомобіля на місце завантаження, а також в якій додатково повідомив відповідача за зустрічним позовом про пошкодження частини вантажу при здійсненні ним міжнародного перевезення автомобільним транспортом та просив зменшити суму фрахту на розмір завданих збитків.

У відповідь на вказану претензію, відповідач за зустрічним позовом направив на адресу позивача за зустрічним позовом лист за вих. № 5 від 10.09.2024 року, в якому відмовив у відшкодуванні збитків з посиланням на те, що "вантаж не був у заводській упаковці, в процесі перевезення стрейч-плівка відірвалась від дерев`яних піддонів", що призвело до зміщення вантажу на палетах.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до частини 11, 12 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом, в тому числі, може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

З огляду на те, що виконання перевезення автомобільним транспортом, передбачене міжнародною товаро-транспортною накладною CMR № Б/Н від 23.08.2024 року, відбувалося з перетином державного кордону України, до вказаних правовідносин сторін слід застосовувати положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 року (Конвенція).

За приписами частини 1 статті 1 Конвенції ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

У відповідності до статті 4 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 8 Конвенції визначено, зокрема, що приймаючи вантаж, перевізник перевіряє зовнішній стан вантажу і його упаковки.

Відповідно до статті 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.

Згідно зі статтею 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Перевізник не звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу, яким він користувався для виконання перевезення, або з причини дій або недогляду особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів і службовців останньої.

Відповідно до статті 18 Конвенції тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику. Якщо перевізник встановить, що через обставини, які склалися, утрата вантажу чи його ушкодження могли бути наслідком одного чи декількох особливих ризиків, зазначених у пункті 4 статті 17, то вважається, що вони відбулися внаслідок цього. Однак, позивач має право довести, що утрата або ушкодження фактично не були пов`язані, повністю або частково, з одним з цих ризиків.

З матеріалів справи вбачається, що при завантаженні товару 23.08.2024 року у водія виконавця були відсутні будь-які претензії щодо кількості товару, так і щодо його належного пакування, крім того будь-які пошкодження товару були відсутні, про будь-які подібні обставини виконавець замовника не повідомляв.

Водночас, при отриманні одержувачем вантажу, останній заявив перевізнику про пошкоджений товар, а саме про те, що 31 упаковка побита та 6 піддонів пошкоджено, у зв`язку з цим зроблено відповідний запис в графі 6-9 Міжнародної товаро-транспортної накладної CMR № Б/Н від 23.08.2024 року.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Отже, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою також є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (статті 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 1-4 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Отже, загальною умовою відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу є вина, наявність якої припускається. Перевізник повинен довести свою невинуватість шляхом посилання на обставини: по-перше, яким не міг запобігти та по-друге, усунення яких від нього не залежало.

В той же час, зазначена спростовна презумпція вини перевізника відповідно до пунктом 4 статті 17, пункту 2 статті 18 Конвенції покладає саме на позивача обов`язок доведення наявності такої вини у випадку, якщо перевізник встановить, що втрата чи пошкодження вантажу могло бути наслідком особливих ризиків, пов`язаних, зокрема, з навантаження вантажу відправником чи особами, які діють від його імені.

За змістом наведених норм законодавства та з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 907/746/17, від 05.02.2019 у справі № 903/181/18, від 26.03.2018 у справі № 910/5040/17, від 21.02.2020 у справі № 907/746/17 перевізник, прийнявши товар в пункті завантаження без будь-яких зауважень у товарно-транспортних документах, в тому числі без зазначення недоліків, пов`язаних з порушенням порядку завантаження товару, його розміщення, кріплення у транспортному засобі, несе повну відповідальність за його збереження до моменту передання вантажоодержувачу.

За змістом пункту Договору "Доповнення", в якому зазначено, що: "Увага! Водій має бути присутнім при завантаженні та перерахунку товару. В разі, якщо товар пошкоджений, якщо нема можливості перерахувати кількість товару, водій повинен негайно повідомити про це замовника. Якщо замовник вчасно не був повідомлений про ці обставини жодні претензії щодо мінусу з суми фрахту за втрату та пошкодження товару НЕ ПРИЙМАЮТЬСЯ!!! Під час завантаження водій робить фото та скидає їх на (вайбер) тел. НОМЕР_4. Водій без фото не буде замитнений. На розвантаженні водій не залишає документи. Перевізник має передати всі документи по замитненню/розмитненню до офісу ТОВ «Фоленскай».".

Судом встановлено, що при завантаженні товару 23.08.2024 року у водія виконавця були відсутні будь-які претензії щодо кількості товару, так і щодо його належного пакування, окрім того, про будь-які пошкодження товару виконавець замовника не повідомляв, відповідних доказів матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що пошкодження товару під час перевезення за Договором відбулося внаслідок неналежного виконання виконавцем своїх обов`язків, крім того відповідачем за зустрічним позовом не надано суду доказів в розумінні статті 18 Конвенції, а отже права позивача за зустрічним позовом, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем за зустрічним позовом, а тому позовна вимога позивача за зустріним позовом про стягнення 144 613,43 грн. збитків від знецінення пошкодженої частини вантажу є обґрунтованою та підлягає задоволенню за розрахунком позивача за зустрічним позовом.

Щодо вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 23 049,80 грн. відшкодування вартості перевезення пошкодженої частини вантажу, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 1 та 4 статті 23 Конвенції 1якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення. Крім того, підлягають відшкодуванню: плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті; інший збиток відшкодуванню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 25 Конвенції у випадку пошкодження вантажу перевізник сплачує суму, що відповідає знеціненню вантажу, яке обчислюється з вартості вантажу, яка встановлена відповідно до пунктів 1, 2 і 4 статті 23.

Зустрічний позов в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом 23 049,80 грн. відшкодування вартості перевезення пошкодженої частини вантажу також підлягає задоволенню за розрахунком позивача за зустрічним позовом, який відповідає положенням Конвенції та вимогам закону.

Окрім того, позивачем за зустрічним позовом заявлено вимогу про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 4 598,26 грн. штрафу на підставі пункту 4 Договору.

За умовами пункту 4 Договору виконавець повинен своєчасно надати автомобіль на загрузку в технічно справному стані, вантажний відсік має відповідати специфікації вантажу, який перевозиться по даному договору. За кожну наступну добу (більш ніж 24 години) несвоєчасно подачі автомобіля на місце завантаження/вивантаження виконавець зобов`язується сплатити штраф в розмірі 50 EUR по курсу НБУ.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Зустрічна позовна вимога в частині стягнення штрафу також підлягає задоволенню за розрахунком позивача за зустрічним позовом, який відповідає умовам пункту 4 Договору та вимог закону.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення як первісних позовних вимог так і задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання первісного позову покладається на відповідача за первісним позовом, а судовий збір за подання зустрічного позову покладається на відповідача за зустрічним позовом у зв`язку з задоволенням первісного та зустрічного позовів.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоленскай" (04071, місто Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 45-47-49; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Авто Транс" (81344, Львівська область, Яворівський район, село Княжий Міст, вулиця Зелена, будинок 7; ) 110 729 (сто десять тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн. 47 коп. заборгованості та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Зустрічний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Авто Транс" (81344, Львівська область, Яворівський район, село Княжий Міст, вулиця Зелена, будинок 7; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоленскай" (04071, місто Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 45-47-49; ) збитки в розмірі 167 663 (сто шістдесят сім тисяч шістсот шістдесят три) грн. 23 коп., з яких 144 613 (сто сорок чотири тисячі шістсот тринадцять) грн. 43 коп. збитки від знецінення пошкодженої частини вантажу, 23 049 (двадцять три тисячі сорок дев`ять) грн. 80 коп. відшкодування вартості перевезення пошкодженої частини вантажу, 4 598 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 26 коп. штрафу та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.09.2025.

Суддя С.О. Чебикіна