ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025м. ДніпроСправа № 910/4578/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Савенко В.А.

за позовом Північного офісу Держаудитслужби, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 314 991,00 грн

Представники:

від позивача: Паназдирь Л.І.;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Північний офіс Держаудитслужби звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" про стягнення 314 991,00 грн, з яких: 282 250,00 грн грошові кошти, сплачені за непоставлений товар, 12 983,50 грн - пеня, 19 757,50 грн - штраф.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 139/2023 від 29.08.2023.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.04.2025 по справі № 910/4578/25 позовну заяву Північного офісу Держаудитслужби з доданими до неї матеріалами направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

12.05.2025 справа № 910/4578/25 надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 справу № 910/4578/25 передано судді Мілєвій Ірині Вікторівні.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 14.05.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

В ухвалі від 14.05.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа (а.с.65) ухвала суду від 14.05.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 14.05.2025.

Відзив відповідач до суду не подав.

Суд ухвалою від 16.06.2025 перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 910/4578/25 за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання на 02.07.2025.

Суд ухвалою від 16.06.2025 позовну заяву Північного офісу Держаудитслужби залишив без руху. Запропонував Північному офісу Держаудитслужби усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду копії невикористаних скретч-карток/талонів на бензин А-95 в обсязі 120 л у строк до 30.06.2025 включно. Запропонував Північному офісу Держаудитслужби, за наявності, надати до суду докази звернення до відповідача із вимогою щодо поставки спірного палива.

25.06.2025 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

30.06.2025 до господарського суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2025 про залишення позовної заяви без руху, до яких позивачем додано копії невикористаних скретч-карток/талонів.

Суд ухвалою від 30.06.2025 продовжив розгляд справи № 910/4578/25; призначив підготовче засідання на 02.07.2025; ухвалив провести судове засідання у справі №910/4578/25 з Північним офісом Держаудитслужби в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В підготовче засідання 02.07.2025 з`явився представник позивача; представник відповідача не з`явився.

Суд ухвалою від 02.07.2025 відклав підготовче засідання на 07.08.2025.

В підготовче засідання 07.08.2025 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.

Суд ухвалою від 07.08.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті на 20.08.2025.

В судове засідання 20.08.2025 з`явився представник позивача; представник відповідача не з`явився. Представник позивача просив відкласти розгляд справи з призначенням засідання після 15.09.2025, оскільки перебуватиме у відсутці, та заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Суд ухвалою від 20.08.2025 відклав судове засідання на 17.09.2025. Постановив провести судове засідання у справі № 910/4578/25 з Північним офісом Держаудитслужби в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судове засідання 17.09.2025 з`явився представник позивача; представник відповідача не з`явився.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено скорочене рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.08.2023 між Північним офісом Держаудитслужби (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (постачальник) було укладено договір поставки №139/2023 (далі - договір).

Постачальник зобов`язується постачати покупцю партіями нафтопродукти, а саме Бензин А-95 (Євро-5), ДК 021:2015 - 09130000-9 Нафта і дистиляти, в подальшому іменовані товар, а покупець зобов`язується прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах даного договору (п. 1.1. договору).

Асортимент та кількість товару (об`єм товарної партії) погоджуються сторонами у видаткових накладних на товар. У випадку необхідності, за вимогою однієї зі сторін договору. Сторонами на партію товару можуть підписуватись додатки з визначенням асортименту, кількості та ціни товару (п. 1.2. договору).

Товар згідно даного договору постачається постачальником покупцю партіями. Під партією товару розуміється кількість та асортимент товару, визначений в окремій видатковій накладній на товар (п. 1.3. договору).

Відпуск нафтопродуктів буде відбуватися на автозаправних станціях (АЗС), які належать продавцю на праві власності чи оренди і знаходяться за адресами наведеними у додатку 2 до договору (п. 1.4. договору).

Ціна за одиницю виміру кількості товару встановлюється за погодженням сторін у видаткових накладних на товар та згідно специфікації додатка 1 до договору. Ціна включає податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені чинним законодавством України (п. 2.1. договору).

Загальна сума договору становить суму вартості товару, поставленого протягом терміну дії даного договору, а саме: 550 000,00 грн, у т.ч. ПДВ: 91 666,61 грн (п. 2.2. договору).

Після погодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару (товарної партії) шляхом підписання відповідної видаткової накладної на товар, постачальник передає покупцю за актом приймання-передачі карток на пальне картку(и) на пальне встановленої форми відповідного номіналу (далі по тексту - картка(и) на пальне або картка(и)). Картка на пальне виготовляється на паперовому носії; глянцевому паперовому носії, заламінованого плівкою; пластиковому носії. Містить емблему торгової марки, вказівку на вид (марку) товару та номінал. На картку нанесено штрих-код, голографічне зображення та інші ступені захисту (п. 3.1. договору).

Строк поставки товару: протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня підписання договору. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар та акту приймання-передачі карток на пальне (п. 3.3. договору).

Товар видається покупцю лише на підставі та в обмін на картку на пальне, видану постачальником покупцеві на умовах, передбачених п. 3.1. даного договору. Картка на пальне є товарно-розпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється видача (повернення) товару за місцем знаходження товару (АЗС). Картка на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом. Для отримання товару (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) водій пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне і на підставі цього здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості. При видачі товару картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару відповідного асортименту та кількості (п. 3.4. договору).

Покупець зобов`язаний фактично отримати товар в межах терміну (строку) дії карток на пальне. Термін дії карток на пальне вказується у відповідному акті приймання-передачі карток на пальне і погоджується сторонами шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі карток на пальне. У випадку якщо термін дії карток на пальне не вказаний в акті приймання-передачі карток на пальне, то термін дії карток на пальне становить 1 календарний рік від дати фактичної передачі карток на пальне за актом приймання- передачі карток на пальне (п. 3.6. договору).

Постачальник зобов`язується фактично видати покупцю товар лише протягом терміну (строку) дії карток на пальне (п. 3.7. договору).

Видача (передача) товару покупцю здійснюється на автозаправних станціях (АЗС) користувача (ів) АЗС, перелік яких узгоджується сторонами у додатку № 2 до цього договору. Перелік АЗС може змінюватися постачальником в односторонньому порядку. Повідомлення про такі зміни можуть надсилатися покупцю засобами електронного або факсимільного зв`язку, а також шляхом розміщення інформації на веб-сайті постачальника (п. 3.8. договору).

Видача (передача) товарів покупцю проводиться по-частково та лише за умови їх фактичної наявності на АЗС постачальника на момент проведення операції з видачі (передачі) товарів. Видача (передача) товарів покупцю підтверджується фактом отоварення картки на пальне (тобто повернення постачальнику картки на пальне в обмін на виданий (переданий) ним товар), що підтверджується чеком касового апарату (РРО) (п. 3.9. договору).

Картки на пальне дійсні для видачі товару протягом строку, визначеного відповідним актом приймання- передачі карток на пальне (п. 3.4. даного договору). Картки на пальне, не пред`явлені оператору АЗС для отримання товару протягом терміну дії картки на пальне, анулюються (втрачають свою силу і є недійсними). Покупець зобов`язується забрати товар зі зберігання до моменту анулювання карток на пальне (п. 3.12. договору).

Розрахунки між сторонами здійснюються в українській національній валюті гривнях. Вид розрахунків безготівковий, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 4.1. договору).

Розрахунки за товар (партію товару) покупець здійснює протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання сторонами відповідної видаткової накладної на товар (п. 4.2. договору).

Оплата здійснюється відповідно до ст. 49 Бюджетного кодексу України (п. 4.3. договору).

Фінансування здійснюється за кошти Державного бюджету України (п. 4.4. договору).

За невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та законодавством України (п. 7.1. договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками (у разі їх наявності)та діє до 31.12.2023 (п. 10.1. договору).

Сторони підписали специфікацію до договору №0029/0001515-С, в якій погодили товар, що підлягає поставці: бензин А-95 (Євро-5) у кількості 11 000 літрів на суму 550 000,00 грн з ПДВ (ціна за 1 літр 50,00 грн з ПДВ).

На виконання умов договору сторони підписали видаткову накладну №0029/0001515 від 05.09.2023 (а.с. 9), відповідно до якої покупцю було передано скретч - картки на бензин А-95 у кількості 11 000 літрів на суму 550 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до платіжної інструкції № 1553 від 06.09.2023 позивач сплатив відповідачу 550 000,00 грн з призначенням платежу: «придбання бензину зг.дог.№ 139/2023 від 29.08.2023, від.накл.№ 0029/0001515 від 05.09.2023».

Позивач зазначає, що направив відповідачу лист № 262620-14/5109-2024 від 25.07.2024, в якому просив підтвердити термін дії карток на пальне, придбаних за договором № 139/2023 від 29.08.2023 згідно з видатковою накладною № 0029/0001515 від 05.09.2023.

Відповідач у листі № 14-6386-24 від 01.08.2024 (а.с. 25) підтвердив, що у скретч-картках, придбанихі за договором поставки № 139/2023 від 29.08.2023 згідно з видатковою накладною № 0029/0001515 від 05.09.2023, термін дії необмежений і дійсні до моменту отримання палива на АЗС.

Як зазначає позивач, у зв`язку з відсутністю на автозаправочних станціях (АЗС) палива, позивач не має можливості використати скретч картки та здійснити заправку автомобілів відповідно умов договору. Так, постачальник не здійснив поставку товару 5645 літрів бензину А-95 на суму 282 250,00 грн.

Позивачем до позовної заяви долучено перелік скретч - карток, які передані постачальником покупцю та не відпущені на станціях АЗС із зазначенням літражу кожної, приналежності до фірми, штрих код. На кожній скретч картці позначено вид та марку палива, номінал картки (літри) та штрих код (кожна скретч-картка має власний код).

Господарський суд зазначає, що загальна кількість бензину А-95 відповідно до на наданих позивачем талонів/скретч карток становить 5625 л. Талонів/скретч карток на 20 л бензину А-95 позивачем до суду не надано.

Спираючись на твердження позивача про неотримання ним товару за договором, господарський суд вважає, що належним доказом, який свідчить про факт неотримання товару та кількість не отриманого товару є саме невикористані ним скретч-картки/талони.

Таким чином, оскільки талони/скретч картки на 20 л бензину А-95 в матеріалах справи відсутні, то суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості 20 л бензину А-95, які не підтверджені відповідними скретч-картками/талонами, необґрунтованими та недоведеними.

Враховуючи викладене, обґрунтованою є кількість бензину А-95, яка підтверджена наявними в матеріалах справи талонами/скретч-картками, у кількості 5625 л за ціною 50,00 грн за літр на суму 281 250,00 грн з ПДВ.

Позивач зазначає, що направив відповідачу вимогу № 262616-14/5466-2025 від 20.08.2025, в якій вимагав передати оплачене пальне. В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної вимоги позивач надав до суду копію списку згрупованих відправлень. Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на вимогу не надав, товар не поставив, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997, затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, як визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами (далі - нафтопродукти) (далі - Правила № 1442) (у редакції, чинній на час існування спірних відносин).

Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу АЗС (абзац 2 пункту 3 Правил № 1442).

Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару (пункт 9 Правил № 1442).

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2018 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

У пунктах 10.3.3.1, 10.3.3.2 Інструкції визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Враховуючи вказане, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару за договором, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому.

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2023 на виконання умов договору сторони підписали видаткову накладну № 0029/0001515, відповідно до якої покупцю було передано скретч - картки на бензин А-95 у кількості 11 000 літрів на суму 550 000,00 грн з ПДВ.

Суд зазначає, що факт підписання сторонами видаткової накладної № 0029/0001515 від 05.09.2023 не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Отже, з моменту передання відповідачем за видатковою накладною скретч-карток на пальне позивачу, останній набув право на отримання нафтопродуктів в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній № 0029/0001515 від 05.09.2023.

Суд зазначає, що передача талонів на пальне (скретч-картки), які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє відповідача від обов`язку передати позивачу придбаний ним згідно договору товар.

Позивач здійснив оплату на суму 550 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1553 від 06.09.2023. Отже позивач свої зобов`язання щодо оплати виконав належним чином.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Водночас, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, останнім не передано позивачу замовлений та оплачений товар на загальну суму 281 250,00 грн, яка є предметом даного спору.

Як вказано вище, позивачем до позовної заяви долучено перелік скретч - карток, які передані постачальником покупцю та не відпущені на станціях АЗС із зазначенням літражу кожної, приналежності до фірми, штрих коду. На кожній скретч картці позначено вид та марку палива, номінал картки (літри) та штрих код (кожна скретч-картка має власний код).

Господарський суд зазначає, що у спірних скретч-картках строки дії не зазначені, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що вони є безстроковими.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач зазначає, що направив відповідачу вимогу № 262616-14/5466-2025 від 20.08.2025, в якій вимагав передати оплачене пальне. В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної вимоги позивач надав до суду копію списку згрупованих відправлень, з якого вбачається, що вказаному поштовому відправленню присвоєно штрихкодовий ідентифікатор № 934. Відповідно до трекінгу поштового відправлення № 934 зазначене поштове відправлення було вручено отримувачу 24.08.2025.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України відповідач повинен був здійснити поставку 5625 літрів бензину А-95 у строк до 01.09.2025 включно.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання щодо своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Також, господарський суд вважає зауважити, що у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, частини першої статті 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки.

Господарський суд зазначає, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Відповідач не спростував доводи позивача щодо недопоставки товару на суму 281 250,00 грн, доказів поставки товару на суму здійсненої позивачем оплати в залишковому розмірі 281 250,00 грн відповідач також суду не надав.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, відповідно до положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням строку поставки (01.09.2025), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.

Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 02.09.2025.

Доказів поставки 5625 літрів бензину А-95 чи доказів повернення позивачу 281 250,00 грн відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Враховуючи те, що позивач здійснив попередню оплату товару на суму 281 250,00грн, а відповідач не поставив позивачу оплачений товар, повернення попередньої оплати не здійснив, господарський суд дійшов висновку про те, що відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний повернути позивачу 281 250,00 грн суму попередньої оплати.

Враховуючи вказане, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача сплаченої позивачем попередньої оплати в сумі 281 250,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 12 983,50 грн за період з 03.02.2025 по 20.03.2025 та штраф у розмірі 19 757,50 грн.

Відповідно до п. 7.4. договору у разі порушення продавцем строків передачі (відпуску) палива (бланків-дозволів) згідно з умовами цього договору продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості палива (бланків-дозволів), з якого допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний неправильно.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню за прострочення поставки палива за період з 03.02.2025 по 20.03.2025. Як встановлено судом вище, відповідач повинен був здійснити поставку 5625 літрів бензину А-95 у строк до 01.09.2025 включно.Таким чином, початковою датою прострочення виконання зобов`язання з поставки пального та як наслідок початковою датою періоду нарахування пені буде 02.09.2025. Враховуючи викладене, нарахування пені за період з 03.02.2025 по 20.03.2025 є необґрунтованим та безпідставним, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 12 983,50 грн задоволенню не підлягають.

Стосовно нарахованого позивачем штрафу у розмірі 19 757,50 грн господарський суд зазначає наступне.

Як вказано вище, відповідно до п. 7.4. договору у разі порушення продавцем строків передачі (відпуску) палива (бланків-дозволів) згідно з умовами цього договору продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості палива (бланків-дозволів), з якого допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.

Судом встановлено, що відповідач повинен був здійснити поставку 5625 літрів бензину А-95 у строк до 01.09.2025 включно. Таким чином, початковою датою прострочення виконання зобов`язання з поставки спірного пального є 02.09.2025. Враховуючи викладене, оскільки прострочення виконання зобов`язання з поставки спірного пального становить менше 30 (тридцять) календарних днів, то нарахування штрафу у розмірі 7 (семи) відсотків від вартості товару є необґрунтованим. таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 19 757,50 грн задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 281 250,00 грн основного боргу.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір"). Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Господарський суд зазначає, що позовна заява подана позивачем до суду в електронній формі. При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 4724,87 грн згідно з платіжною інструкцією № 453 від 27.03.2025, замість 3779,89 грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 944,98 грн. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 944,98 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 404,83 грн (10,71 %), на відповідача 3375,06 грн (89,29 %).

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс-Інвест" (49600, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 206/2, ідентифікаційний код 39821153) на користь Північного офісу Держаудитслужби (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 18, ідентифікаційний код 40479560) 284 625,06 грн, а саме: 281 250,00 грн основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3375,06 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.09.2025

Суддя І.В. Мілєва