ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
15.09.2025 Справа № 905/1435/20
Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., за участю секретаря судового засідання Полукарова Д.Е., розглянувши заяву Керівника Маріупольської окружної прокуратури м. Маріуполь Донецької області про ухвалення додаткового рішення
про розірвання договору оренди земельної ділянки від 09.02.2009 та зобов`язання повернути земельну ділянку площею 6,5975г
Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.08.2025 позовні вимоги Керівника Маріупольської окружної прокуратури м. Маріуполь Донецької області в інтересах держави в особі Маріупольської районної державної адміністрації Донецької області та Мангушської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Осмостехнологія про розірвання договору оренди земельної ділянки від 09.02.2009 та зобов`язання повернути земельну ділянку площею 6,5975га задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Осмостехнологія на користь Донецької обласної прокуратури судовий збір в сумі 13 776,67 грн.
05.09.2025 на адресу Господарського суду Донецької області від Керівника Маріупольської окружної прокуратури м. Маріуполь Донецької області надійшла заява, в якій заявник просить вирішити питання про стягнення судового збору, сплаченого Донецькою обласною прокуратурою за подачу касаційної скарги від 26.09.2024 №15/1-314 вих-24 на рішення Господарського суду Донецької області від 21.07.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2024, що підтверджується платіжною інструкцією №2051 від 24.09.2024 на суму 8408,00 грн.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч.2 ст.244 цього Кодексу).
Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.09.2025 призначено розгляд заяви Керівника Маріупольської окружної прокуратури м. Маріуполь Донецької області про ухвалення додаткового рішення в судовому засіданні на 15.09.2025.
Прокурор та представники сторін про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши заяву Керівника Маріупольської окружної прокуратури м. Маріуполь Донецької області про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судового збору, сплаченого Донецькою обласною прокуратурою за подачу касаційної скарги від 26.09.2024 №15/1-314 вих-24 на рішення Господарського суду Донецької області від 21.07.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2024, що підтверджується платіжною інструкцією №2051 від 24.09.2024 на суму 8408,00 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Із аналізу змісту ст. 244 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акту, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові КГС ВС від 31.05.2021 по справі №911/132/14.
Відповідно до статті 317 Господарського процесуального кодексу України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення. З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Тобто додаткове рішення, ухвалене для виправлення недоліків первісного рішення, є його невід`ємною складовою.
Суд зазначає, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2024 рішення Господарського суду Донецької області від 27.01.2021 по справі №905/1435/20 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.02.2025 по справі №905/1435/20 рішення Господарського суду Донецької області від 27.01.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2024 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.
Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині постанови касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Отже, суд касаційної інстанції здійснює розподіл судових витрат у справі лише у разі прийняття ним постанови про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення чи зміну остаточного судового рішення, прийнятого по суті заявлених вимог.
Враховуючи те, що судові рішення судів попередніх інстанцій були скасовані, а справа передана на новий розгляд до місцевого господарського суду, розподіл судових витрат у справі, в тому числі, й сплаченого за подання апеляційних та касаційних скарг у справі, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
За подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 21.07.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2024 Донецькою обласною прокуратурою сплачено судовий збір в розмірі 8408,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2051 від 24.09.2024 на суму 8408,00 грн
З огляду на те, що рішенням Господарського суду Донецької області від 27.08.2025 позовні вимоги Керівника Маріупольської окружної прокуратури м. Маріуполь Донецької області були задоволено у повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8408,00 грн. (за розгляд спору в суді касаційної інстанції), за результатами нового розгляду, підлягають відшкодуванню Донецькій обласній прокуратурі за рахунок відповідача у вказаній сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Керуючись ст.ст. 15, 73, 74, 86, 123, 126, 129, 221, 244, 315 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

Заяву Керівника Маріупольської окружної прокуратури м. Маріуполь Донецької області про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
В судовому засіданні 15.09.2025 оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткового рішенням.
Повний текст додаткового рішення складено 19.09.2025.
Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.С. Зельман