ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" вересня 2025 р. Cправа № 902/133/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику представників сторін та приватного виконавця заяву представника приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" вих. №б/н від 04.09.2025 (вх. канцелярії суду №01-39/7/25 від 04.09.2025) на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, подану у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК АЛЬЯНС" (вул. Небесної сотні, буд. 11, кв. 4, м. Умань, Черкаська область, 20301)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (вул. Подільська, буд. 1В, село Гришівці, Вінницький район, Вінницька область, 23337)

про стягнення 6013204,68 грн,

В С Т А Н О В И В :

Господарським судом Вінницької області 28.04.2020 ухвалено рішення у справі № 902/133/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК АЛЬЯНС" (стягувач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (боржник) про стягнення 6013204,68 грн, відповідно до якого позов задоволено повністю.

02.08.2024 на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ, який скеровано стягувачу.

В підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" вих. №б/н від 04.09.2025 (вх. канцелярії суду №01-39/7/25 від 04.09.2025) на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича у виконавчому провадженні ВП №75900634 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 02.08.2024 у справі № 902/133/24.

Ухвалою від 08.09.2025 скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 15.09.2025 о 10.30 год.

Ухвалою суду від 15.09.2025 у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" вих. №б/н від 04.09.2025 (вх. канцелярії суду №01-39/7/25 від 04.09.2025) на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича відмовлено повністю.

В підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (вих. №б/н від 15.09.2025, вх. канцелярії суду №01-34/9791/25 від 15.09.2025) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" вих. №б/н від 04.09.2025 (вх. канцелярії суду №01-39/7/25 від 04.09.2025) на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд", в свою чергу, подано заперечення на заяву приватного виконавця про відшкодування витрат на правничу допомогу (вх. № 01-34/10004/25 від 19.09.2025).

Відповідно до п. 3 ч.1, ч.3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Призначення судового засідання для ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим, оскільки в силу приписів ч. 4 ст. 244 ГПК України суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання лише у разі необхідності. При цьому у поданій заяві викладено клопотання про її розгляд за відсутності сторони приватного виконавця.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (п. 5 ст. 244 ГПК України).

Приписи Господарського процесуального кодексу не містять окремих положень щодо порядку заявлення судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

Однак, як зазначено в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України 26.12.2003 №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК та ЦПК України та наразі є чинною) у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч. 8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд враховує, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанови Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 904/1377/22 та від 19.07.2021 у справі №910/16803/19).

У першій заяві по суті скарги (запереченні приватного виконавця на скаргу вх. № 01-34/9678/25 від 11.09.2025) зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які приватний виконавець очікує понести у зв`язку із розглядом скарги в суді першої інстанції, зокрема витрат на професійну правничу допомогу становить 15 000,00 грн. Також вказано, що в подальшому буде подано заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу з відповідними доказами. Поряд з цим заяву про компенсацію витрат на правничу допомогу подано в день постановлення ухвали про відмову у задоволенні скарги (15.09.2025).

Отже, враховуючи вищевикладене, заява представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (вих. №б/н від 15.09.2025, вх. канцелярії суду №01-34/9791/25 від 15.09.2025) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" вих. №б/н від 04.09.2025 (вх. канцелярії суду №01-39/7/25 від 04.09.2025) підлягає розгляду по суті.

Приписами ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Як слідує з матеріалів справи, 22.08.2025 між адвокатом Дяків Володимиром Богдановичем (Виконавець) та Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем (Замовник) укладено Договір №22/08/25 про надання правової (правничої) допомоги (Договір), за змістом п. 1 якого Виконавець відповідно до умов даного Договору зобов`язується надати Замовнику правову (правничу) допомогу, визначену п. 2 Договору, а Замовник зобов`язаний прийняти зазначену правничу допомогу та оплатити її вартість.

Пунктом 2 цього Договору визначено, що до правничої допомоги, що надається Замовнику Виконавцем згідно даного Договору включається представлення інтересів Замовника у судах всіх інстанцій з правом вчиняти усі процесуальні дії та володіти усіма правами, передбаченими для представника всіма процесуальними кодексами України без обмежень в повноваженнях по справі №902/133/24.

Згідно із пунктом 6 Договору вартість правничої допомоги за представництво інтересів Замовника у суді першої інстанції по справі №902/133/24 за скаргою боржника від 08.08.2025 року у виконавчому провадженні ВП №75900634 становитиме фіксований розмір гонорару 15 000, 00 грн. У разі необхідності представлення інтересів Замовника у судах вищих інстанцій по цій справі та за цією скаргою боржника вартість правничої допомоги визначатиметься додатковою угодою.

Додатковою угодою №1 від 11.09.2025 до Договору погоджено, що у зв`язку із поданням боржником ТОВ "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" скарги у виконавчому провадженні ВП №75900634 Сторони домовилися, що вартість Правничої допомоги згідно Договору №22/08/25 про надання правової (правничої) допомоги від 22 серпня 2025 року за представлення інтересів Замовника у суді першої інстанції по справі №902/133/24 за скаргою боржника від 04.09.2025 у виконавчому провадженні ВП №75900634 становитиме фіксований розмір гонорару 15 000,00 грн.

Оплата Правничої допомоги здійснюється Замовником в наступному порядку: - кошти у розмірі 100% від вартості Правової допомоги, що визначені цією додатковою угодою сплачуються Замовником протягом п`яти днів з моменту підписання цієї додаткової угоди.

Окрім того, матеріали справи містять копію ордеру про надання правничої допомоги серії ВС №1394115 від 22.08.2025 на представництво інтересів Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича адвокатом Дяків Володимиром Богдановичем.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.

Так, за приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У поданому Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" запереченні на заяву приватного виконавця про відшкодування витрат на правничу допомогу, зокрема акцентовано увагу, що адвокат Дяків В.Б. брав участь в одному судовому засіданні по розгляду скарги незначної складності - 15 вересня 2025 року у режимі відеоконференції, що не потребувало додаткового часу та витрат на дорогу, до того ж адвокатом не було надано ні акту приймання-передачі наданих послуг, ні доказів фактично здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тому Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" просить відмовити у задоволенні заяви представника приватного виконавця про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Визначаючись щодо витрат приватного виконавця на правничу допомогу, суд враховує таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) викладено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В даному випадку заявником витрат на правничу допомогу надано лише Договір №22/08/25 про надання правової (правничої) допомоги від 22 серпня 2025 року та Додаткову угоду №1 від 11.09.2025 до Договору. У Додатковій угоді, зокрема, погоджено, що оплата Правничої допомоги здійснюється Замовником в наступному порядку: - кошти у розмірі 100% від вартості Правової допомоги, що визначені цією додатковою угодою сплачуються Замовником протягом п`яти днів з моменту підписання цієї додаткової угоди.

Разом із тим таких доказів фактичної сплати приватним виконавцем вартості витрат на правову допомогу матеріали справи не містять.

Суд враховує, що в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено. Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. При цьому відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 12.05.2020 у справі №904/4507/18) домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання.

Водночас документальне підтвердження витрат на правову допомогу оцінюється судом у сукупності.

Як уже зазначалося судом, у п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.

Поряд із цим суд бере до уваги, що сторона не звільняється від обов`язку подати детальний опис робіт (наданих послуг), а лише може не зазначати відомості про витрати часу на надання правничої допомоги. Адже в силу приписів ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В даному ж випадку, за відсутності детального опису робіт (наданих послуг), враховуючи також відсутність доказів фактичного понесення відповідних витрат, суд приходить до висновку, що заявлені приватним виконавцем Білецьким Ігорем Мироновичем витрати на правову допомогу документально не підтверджено.

Крім того, суд вважає, що посилання заявника на правову позицію ВС щодо необов`язковості подання додаткового опису робіт у разі фіксованого гонорару не спростовують його обов`язку в силу ст.74 ГПК України надати докази саме понесення і здійснення цих витрат виконавцем (акт виконання робіт за фіксованою ставкою чи оплата наданих послуг) для їх розподілу і відшкодування.

Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (вих. №б/н від 15.09.2025, вх. канцелярії суду №01-34/9791/25 від 15.09.2025) та прийнятті додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 165, 221, 233, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні заяви представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (вих. №б/н від 15.09.2025, вх. канцелярії суду №01-34/9791/25 від 15.09.2025) та прийнятті додаткового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" вих. №б/н від 04.09.2025 (вх. канцелярії суду №01-39/7/25 від 04.09.2025) на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича у справі № 902/133/24.

2. Відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами п. 19 ст. 255 ГПК України ухвалу про відмову ухвалити додаткове рішення може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду.

4. Згідно із положеннями ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник ухвали надіслати сторонам та приватному виконавцю Білецькому Ігорю Мироновичу до Електронних кабінетів ЄСІТС.

Дата складання повного тексту ухвали 25.09.2025.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи.