ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3387/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Одеської міської ради

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ (код 35767907, м.Одеса, вул. Варненська, 10)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради

про стягнення 529901,81 грн

До суду надійшла позовна заява Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ФОКУС+ про стягнення 529901,81 грн штрафу на підставі п. 4.7 договору від 20.08.2024 оренди земельної ділянки кадастровий номер :50:004:0023, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого 73/1, загальною площею 0,7000 га, у зв`язку з несвоєчасною сплатою орендної плати за цим договором.

Ухвалою від 25.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без призначення засідань. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву 15 днів з дня отримання ухвали. Крім того, цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі третю особу і встановив їй строк для подання пояснень .

Відповідач отримав ухвалу 25.08.2025 в електронному кабінеті.

Крім того, ухвалою від 25.08.2025 задоволено заяву Одеської міської ради про забезпечення позову:

- Накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Фокус+ (65065, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 10; код 35767907) як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю Фокус+, у межах розміру позовних вимог на загальну суму 529901,81 грн,

- Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю Фокус+ (65065, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 10; код 35767907) у межах розміру позовних вимог 529901,81 грн лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

29.08.2025 у встановлений строк відповідач подав відзив, у якому не заперечує, що ним було прострочено сплату орендної плати, але посилається на те, що це було зумовлено тим, що 13.09.2024 російською федерацією було атаковано об`єкти критичної інфраструктури через що була відсутня електроенергія. З огляду на викладене, 18.08.2025 відповідачем було направлено адвокатський запит до АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з проханням повідомити чи були збої в роботі електромережі за адресою м. Одеса вул. Ганса Германа 1/5 у період з серпня 2024 по жовтень 2024?

Також 18.08.2025 направлено адвокатський запит до ПАТ АБ «Південний» з проханням повідомити чи були збої в роботі дистанційного обслуговування банку у період з серпня 2024 по жовтень 2024? Відповідач надав суду договір з АБ «Південний» від 24.04.2008 на його обслуговування банком за допомогою програмно-технічного телекомунікаційного комплексу «БАНК-КЛІЄНТ».

Станом на час подання відзиву відповіді на ці запити не було, але відповідач повідомив, що відповіді будуть надані суду після їх отримання відповідачем.

Крім того, відповідач зазначає, що листом від 27.11.2024 № 27112024/02 ТОВ «Скайлайн телеком» повідомив відповідача, що за адресою надання послуг м. Одеса вул. Ганса Германа 1/5 за договором № 010921/01 від 01.09.2021 був відсутній зв`язок з 30.09.2024 по 05.10.2024 з причин відновлення кабельних ліній, пошкоджених внаслідок повітряних атак країни-агресора по інфраструктурі Одеси.

Відповідач повідомив Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 16.01.2025 про те, що не мав можливості своєчасно сплатити орендну плату за серпень 2024 року у зв`язку з відсутністю інтернету і додав лист ТОВ «Скайлайн телеком».

18.08.2025 відповідач направив адвокатський запит до ТОВ «Скайлайн телеком» і отримав відповідь від 22.08.2025, в якій зазначено, що ТОВ «Скайлайн телеком» «13 вересня 2024 року Одеса зазнала масованого удару від рф, що призвело до значних перебоїв електроживлення на майданчику ТОВ «Скайлайн телеком», розташованому за адресою провулок Газовий, 8. Зі свого боку це дало надвелике навантаження на генератор, який почав працювати 24/7 і війшов з ладу 15 вересня 2024 р., що призвело до неможливості надання послуг доступу до мережі Інтернет з даного майданчики. Вже 16 вересня 2024 р. клієнтам було запропоновано перейти на ГПОН, але роботи по переходу на технологію ГПОН зайняли 10 днів та завершились 26 вересня 2024 року. Проведення цих робіт ускладнила також атака на припортову інфраструктуру Одеси 20 вересня 2024 р. (в результаті даної атаки був пошкоджений магістральний кабель по провулку Газовий). По другому питанню було повідомлено, що ТОВ «Компанія «Скайлайн телеком» здійснює діяльність у сфері електронних комунікацій з 2007 року. За весь час жодного разу наша компанія не отримувала відшкодування витрат на аварійні відновлення, а оформлення актів та взаємодія з відповідними органами займає час та потребує додаткових витрат на проведення експертиз. Тому, на жаль, у нас відсутні Акти фіксування аварій»

Крім того, відповідач додав до відзиву клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%.

15.09.2025 відповідач подав для залучення до матеріалів справи відповіді АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» від 04.09.2025 на адвокатський запит від 18.08.2025, яку суд приймає до розгляду.

Третя особа отримала ухвалу 25.08.2025 в електронному кабінеті. У письмових поясненнях просить позов задовольнити.

02.09.2025 позивач подав відповідь на відзив, у якій наполягає на задоволенні позову і зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості сплатити орендну плату готівкою у випадку, якщо у нього був відсутній інтернет. Також посилається на те, що умова п. 4.7 договору відповідає Типовому договору оренди землі, затв. постановою КМУ від 03.03.2004 № 220. Також вважає, що зменшення штрафних санкцій на 99% фактично є звільненням відповідача від відповідальності, що є недопустимим.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

20.08.2024 між Одеською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОКУС+» (далі ТОВ «ФОКУС+», Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :50:004:0023, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого 73/1, загальною площею 0,7000 га, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, строком на 20 років (далі Договір).

Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20.08.2024 р. та зареєстрований в реєстрі за № 1658.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.02.2024 р. НВ-024 датою державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки є 05.12.2014 р.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.02.2025 р. № 412127886 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:004:0023 зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради 20.08.2024 р. (РНОНМ: 101).

Згідно з п. 2.1 розділу 2 Договору в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0,7000 га, у тому числі по угіддях землі під будівлями та спорудами промислових підприємств 0,7000га.

Відповідно до п. 2.2 розділу 2 Договору на земельній ділянці розміщено об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля складу, що належить ТОВ «ФОКУС+» на підставі договору купівлі-продажу майна, посвідченого 15 травня 2008 року приватним нотаріусом Носенко О.В., та право власності на яке зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 28.05.2008 в книзі: 77неж-66, номер запису 5979, реєстраційний номер 21819496

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2025 р. № 439674218 право власності на нежитлову будівлю складу загальною площею 6 701,00 кв.м зареєстровано за ТОВ «ФОКУС+» на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2704.

Відповідно до п. 4.3 розділу 4 Договору орендна плата вноситься Орендарем рівними частинами за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця на відповідний рахунок.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України (далі ЗК України) землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім того, ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з п. 4.4 розділу 4 Договору орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця, зокрема, право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

Вказане також кореспондується з п.п. 9.1.2 п. 9.1 розділу 9 Договору, в якому встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

При цьому, п. 4.7 розділу 4 Договору визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, у 10-денний строк, зокрема, сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим Договором.

Так, ТОВ «ФОКУС+» нараховано орендну плату:

- за серпень 2024 р. (з 20.08.2024 р.) у сумі 17 093,61 грн, кінцевий термін сплати 30.09.2024 р.;

- за вересень 2024 р. у сумі 44 158,48 грн, кінцевий термін сплати 30.10.2024 р.

Однак, відповідно до виписок по рахунку № UA 0015744 від 08.10.2024 р. кошти у сумі 44 158,48 грн надійшли 07.10.2024 р., від 31.10.2024 р. кошти у сумі 44 158,48 грн надійшли 30.10.2024 р., від 12.11.2024 р. кошти у сумі 17 093,61 грн надійшли 11.11.2024 р., від 23.11.2024 р. кошти у сумі 44 158,48 грн надійшли 22.11.2024р.

Таким чином, ТОВ «ФОКУС+» порушило умови п. 4.3 розділу 4 Договору, а саме сплатило кошти у розмірі 17093,61грн за серпень 2024 року лише 07.10.2024 р., тобто з порушенням строку, встановленого Договором (прострочення становить 7 днів), внаслідок чого Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради (правонаступник Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради) на підставі п. 4.7 розділу 4 Договору нараховано штраф у сумі 529901,81 грн.

Так, внаслідок неналежного виконання Орендарем обов`язку по своєчасній сплаті орендної плати Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради на адресу відповідача ТОВ «ФОКУС+» направлено претензію від 30.10.2024 р. № 01-13/2065 щодо необхідності сплати штрафу у розмірі 529901,81 грн за Договором.

Втім, заборгованість залишається непогашеною. Таким чином, ТОВ «ФОКУС+» не виконало належним чином обов`язок за Договором щодо своєчасної сплати орендної плати, що прямо суперечить вищенаведеним положенням законодавства, Договору та зумовило звернення Одеської міської ради до Господарського суду Одеської області з даним позовом.

Суд враховує, що 28.08.2025 втратив чинність Господарський кодекс України.

Однак, станом на час звернення позивача з позовом 22.08.2025 він був чинний.

Так, за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України (далі ГК України, чинного на момент укладення Договору та виникнення спірних правовідносин), іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Договір, укладений між Одеською міською радою та ТОВ «ФОКУС+», відповідає Типовому договору оренди землі, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220.

При цьому, вищезазначений Типовий договір оренди землі передбачає наявність у договорі умови про сплату штрафу у розмірі 100 відсотків річної орендної плати у випадку несвоєчасної її оплати.

Враховуючи зазначене, за несвоєчасне внесення ТОВ «ФОКУС+» орендної плати за вищевказаним Договором, Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради розраховано суму штрафу наступним чином.

Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 28.05.2024 р. № НВ-024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :50:004:0023 складає 10598036,21 грн.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 Договору орендна плата за земельну ділянку площею 0,1056 га розрахована у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 529901,81 грн на рік.

Положеннями п. 4.3 розділу 4 Договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Крім того, п. 4.7 розділу 4 Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим Договором.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 07.08.2025 р. № 01-18/368 Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради повідомив наступне:

- платіж від 07.10.2024 р. у розмірі 44 158,48 грн зараховано в рахунок сплати за серпень 2024 р. (у сумі 17 093,61 грн) та за вересень 2024 р. (у сумі 27 064,87 грн);

- платіж від 30.10.2024 р. у сумі 44 158,48 грн зараховано в рахунок сплати за вересень 2024 р. (у сумі 17 093,61 грн) та за жовтень 2024 р. (у сумі 27 064,87 грн);

- платіж від 11.11.2024 р. у сумі 17 093,61 грн враховано в рахунок сплати за жовтень 2024 р.

З урахуванням викладеного, за порушення ТОВ «ФОКУС+» умов Договору щодо строків оплати орендної плати, позивач обгрунтовано просить стягнути штраф у розмірі 529901,81 грн, що відповідає вимогам п. 4.7 розділу 4 Договору.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з п. 13.4 договору оренди землі від 20.08.2024 сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини.

Відповідач у відзиві не заперечує, що ним було прострочено сплату орендної плати, але посилається на те, що це було зумовлено тим, що 13.09.2024 російською федерацією було атаковано об`єкти критичної інфраструктури через що була відсутня електроенергія. З огляду на викладене, 18.08.2025 відповідачем було направлено адвокатський запит до АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з проханням повідомити чи були збої в роботі електромережі за адресою м. Одеса вул. Ганса Германа 1/5 у період з серпня 2024 по жовтень 2024?

Також 18.08.2025 направлено адвокатський запит до ПАТ АБ «Південний» з проханням повідомити чи були збої в роботі дистанційного обслуговування банку у період з серпня 2024 по жовтень 2024? Відповідач надав суду договір з АБ «Південний» від 24.04.2008 на його обслуговування банком за допомогою програмно-технічного телекомунікаційного комплексу «БАНК-КЛІЄНТ».

Станом на час подання відзиву відповіді на ці запити не було, але відповідач повідомив, що відповіді будуть надані суду після їх отримання відповідачем.

Крім того, відповідач зазначає, що листом від 27.11.2024 № 27112024/02 ТОВ «Скайлайн телеком» повідомив відповідача, що за адресою надання послуг м. Одеса вул. Ганса Германа 1/5 за договором № 010921/01 від 01.09.2021 був відсутній зв`язок з 30.09.2024 по 05.10.2024 з причин відновлення кабельних ліній, пошкоджених внаслідок повітряних атак країни-агресора по інфраструктурі Одеси.

Відповідач повідомив Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 16.01.2025 про те, що не мав можливості своєчасно сплатити орендну плату за серпень 2024 року у зв`язку з відсутністю інтернету і додав лист ТОВ «Скайлайн телеком».

18.08.2025 відповідач направив адвокатський запит до ТОВ «Скайлайн телеком» і отримав відповідь від 22.08.2025, в якій зазначено, що ТОВ «Скайлайн телеком» «13 вересня 2024 року Одеса зазнала масованого удару від рф, що призвело до значних перебоїв електроживлення на майданчику ТОВ «Скайлайн телеком», розташованому за адресою провулок Газовий, 8. Зі свого боку це дало надвелике навантаження на генератор, який почав працювати 24/7 і війшов з ладу 15 вересня 2024 р., що призвело до неможливості надання послуг доступу до мережі Інтернет з даного майданчики. Вже 16 вересня 2024 р. клієнтам було запропоновано перейти на ГПОН, але роботи по переходу на технологію ГПОН зайняли 10 днів та завершились 26 вересня 2024 року. Проведення цих робіт ускладнила також атака на припортову інфраструктуру Одеси 20 вересня 2024 р. (в результаті даної атаки був пошкоджений магістральний кабель по провулку Газовий). По другому питанню було повідомлено, що ТОВ «Компанія «Скайлайн телеком» здійснює діяльність у сфері електронних комунікацій з 2007 року. За весь час жодного разу наша компанія не отримувала відшкодування витрат на аварійні відновлення, а оформлення актів та взаємодія з відповідними органами займає час та потребує додаткових витрат на проведення експертиз. Тому, на жаль, у нас відсутні Акти фіксування аварій»

15.09.2025 відповідач подав для залучення до матеріалів справи відповіді АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» від 04.09.2025 на адвокатський запит від 18.08.2025, яку суд приймає до розгляду. В цій відповіді зазначено, що послуги АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» надає відповідачу за адресою м. Одеса вул. Ганса Германа 1. Електроенергія була відсутня 19.08.2024, 20.08.2024, 27.08.2024, 27.08.2024, 29.08.2024, 02.09.2024 та 06.09.2024. Однак, відповідно до умов договору оренди землі відповідач мав сплатити за серпень 2024 року до 30.09.2024.

Тобто, з 06.09.2024 (останнє відключення електроенергії) до 30.09.2024 в нього було достатньо часу для оплати.

Щодо посилань на відсутність інтернету у відповідача з 30.09.2024 по 05.10.2024, то суд враховує наступне.

Відповідач посилається, що був відсутній інтернет в його офісі за адресою м. Одеса вул. Ганса Германа 1/5.

Однак, відповідно до ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно з Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань» інформація щодо місцезнаходження юридичної особи обов`язково вноситься до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань зареєстровано місцезнаходження відповідача м. Одеса вул. Варненська 10 (а не м. Одеса вул. Ганса Германа 1/5). Основний вид діяльності управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту.

З огляду на викладене, відповідач не довів, що за його місцезнаходженням за адресою: м. Одеса вул. Варненська 10, був відсутній інтернет і електроенергія, що зашкодило йому сплатити орендну плату за договором в безготівковій формі.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що відповідач не був позбавлений можливості сплатити орендну плату готівкою, оскільки в п. 4.1 договору оренди землі від 20.08.2024 сторони узгодили, що орендна плата вноситься в безготівковій формі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не довів відсутності його вини у порушенні зобов`язання, а також не довів, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Крім того, відповідачем 29.08.2025 до відзиву додано клопотання про зменшення штрафних санкцій на 99% відповідно до ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України.

Так, відповідач зокрема, зазначає, що він орендує у позивача 5 земельних ділянок.

Позивач подав п`ять позовів до відповідача про стягнення штрафу за несвоєчасну плату орендної плати, а саме:

1) Справа № 916/3387/25. Ціна позову 529901.81 грн. Кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0023. Головуючий: Литвинова В.В.;

2) Справа № 916/3373/25. Ціна позову 79012.15 грн. Кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0024. Головуючий: Мусієнко О.О.;

3) Справа № 916/3331/25. Ціна позову 79939,47 грн. Кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0025. Головуючий Литвинова В.В.

4) Справа № 916/3332/25. Ціна позову 530885,91 грн. Кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0027. Головуючий Шаратов Ю.А.

5) 5. Справа № 916/3264/25. Ціна позову 1261342,94 грн. Кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0028. Головуючий: Петров В.С.

Загальна сума штрафу, який Одеська міська рада намагається стягнути з ТОВ «ФОКУС+» складає 2 004 171,28 грн.

Відповідно до довідки з ПАТ «БАНК ВОСТОК» від 15.08.2025 р. № у ТОВ «ФОКУС+» у зазначеному банку відкрито 2 рахунки, залишки по яким складають 13016,18 грн та 177,77 грн.

Відповідно до довідки ПАТ АБ «Південний» від 15.08.2025 р. № 1538/1501/22731/2025 у зазначеному банку відкрито 2 рахунки, залишок яких складає 6 672,39 грн. та 63,12 грн.

Таким чином ТОВ «ФОКУС+» зазначає, що наразі через воєнний стан знаходиться у скрутному становищі та не в змозі сплатити зазначені кошти.

Суд враховує, що з 28.08.2025 втратив чинність Господарський кодекс України (клопотання про зменшення штрафу подано 29.08.2025), тому ст. 233 ГК України не застосовується.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

При цьому, суд наголошує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 (п. 137) зазначила, що «для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

138. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

139. Водночас закріплений законодавцем у статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

140. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).

141. Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки [див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 серпня 2021 року у справі № 911/378/17 (911/2223/20)].

142. При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду також належить брати до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів до виконання зобов`язання (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 910/11733/18, від 04 червня 2019 року у справі № 904/3551/18).

143. Також суду необхідно зважати на співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 920/1013/18, від 26 березня 2020 року у справі № 904/2847/19).

144. Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

145. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22 звертав увагу, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

146. Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 916/878/20).

147. Законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.

148. У питаннях визначення підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (див. постанови від 11 липня 2023 року у справі № 914/3231/16, від 10 серпня2023 року у справі № 910/8725/22, від 26 вересня 2023 року у справі № 910/22026/21, від 02 листопада 2023 року у справі № 910/13000/22, від 07 листопада 2023 року у справі № 924/215/23, від 09 листопада 2023 року у справі № 902/919/22).

149. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22)».

В постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 916/2266/22 зазначено, що «як свідчить судова практика, суди звертають увагу на те, що зменшення розміру пені на 99% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (правова позиція Верховного Суду в постановах від 04.02.2020 у справі 918/116/19 (пункт 8.15), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 05.04.2023 у справі № 910/18718/21 тощо).

Суд зауважує, що зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.

Отже, чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір, і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду».

Розглянувши матеріали даної справи № 916/3387/25, суд враховує наступне:

- прострочення оплати відповідачем орендної плати за договором оренди землі від 20.08.2024 мало місце незначний проміжок часу всього 7 календарних днів,

- розмір суми прострочення незначний і становить 17093,61грн це сума орендної плати за серпень 2024 року (з 20.08.2024),

- суду не надано доказів того, що відповідач має заборгованість перед позивачем за договором від 20.08.2024,

- позивачем подано п`ять позовів про стягнення з відповідача штрафу на суму понад 2 000 000 грн,

- суду не надано доказів понесення позивачем збитків,

- розмір простроченої суми становив 17093,61грн, в той час як позивач просить стягнути суму штрафу 529901,81грн, тобто значно більшу суму.

З огляду на викладене та на всі фактичні обставини справи, встановлені судом, приймаючи до уваги відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем зобов`язання; враховуючи, що суду не надано доказів заборгованості відповідача, а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги кризову ситуацію, яка склалася в державі внаслідок військової агресії російської федерації проти України та не могла не вплинути негативно на фінансовий стан відповідача, суд, користуючись правом, наданим положеннями чинного законодавства, дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми штрафу на 90 %, що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 52990,18грн штрафу.

Витрати зі сплати судового збору в цій частині покладаються на відповідача, оскільки суд визнав вимоги позивача про стягнення штрафу обгрунтованими, але скористався своїм правом зменшити його розмір.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОКУС+» (65065, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 10, ідентифікаційний код юридичної особи 35767907) штраф за договором оренди землі від 20.08.2024 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20.08.2024 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1660, у розмірі 52990,18грн на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська (Біржова), буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 26597691) за наступними реквізитами: населений пункт Одеська міська територіальна громада, отримувач ГУК в Одеській області/м. Одеса/, код отримувача 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA 278 9999 8031 4 15744, код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету «Інші надходження».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОКУС+» (65065, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 10, ідентифікаційний код юридичної особи 35767907) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська (Біржова), буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 26597691) витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 6358,82 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 514,00 грн (на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради за наступними реквізитами: код 26302537, р/р UA 198 2017 2034 4290 2130 0003 4995, ДКСУ м. Київ, МФО 820172).

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2025 р.

Суддя В.В. Литвинова