РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2025Справа № 910/5925/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/5925/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (Україна, 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7, літ "Ц"; ідентифікаційний код: 32849408)

до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (Україна, 03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3; ідентифікаційний код: 36716128)

про стягнення 2 493 818,89 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Пасько С.М., ордер АІ №1926449;

від відповідача: Кулик С.А., довіреність №007/25 від 19.12.2024.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (далі - відповідач) про стягнення 2 493 818,89 грн, з яких 2 236 777,13 грн заборгованості та 257 041,76 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про надання послуг № 367-2 від 18.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5925/25, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.06.2025.

02.06.2025 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву, який 02.06.2025 зареєстрований в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

06.06.2025 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, яка 09.06.2025 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У підготовче засідання 18.06.2025 з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 18.06.2025 судом було прийнято до розгляду відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.07.2025.

У судове засідання 30.07.2025 з`явились представники сторін.

У судовому засіданні 30.07.2025 судом оголошено перерву до 10.09.2025.

У судове засідання 10.09.2025 з`явились представники сторін.

Представник позивача надала суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача надав суду усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

У судовому засіданні 10.09.2025 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

18.03.2021 між Акціонерним товариством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (далі - виконавець) було укладено Договір про надання послуг №367-2 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з ремонту шарнірно-зчленованих самоскидів BELL В60Е (код 50110000-9 відповідно до ДК 021:2015) (далі - техніки) а саме: проводити діагностику і ремонт електричних систем та гальмівних систем, ABS, ESP, ASR; діагностику і заміну вузлів та деталей паливних систем; здійснювати чистку паливних систем; здійснювати капітальний та поточний ремонт двигунів; ремонт трансмісії і ходової частини; ремонт кермового механізму; здійснювати заправку та обслуговування кондиціонерів та інших вузлів та агрегатів; проводити складні ремонти, та інші послуги, погоджені сторонами, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцеві зазначені послуги на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Виконавець надає послуги щодо транспортних засобів, зазначених в Переліку техніки замовника, які підлягають ремонту (Додаток 1 до Договору), який після його підписання сторонами є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору його ціна становить 14 998 998,00 грн в тому числі 20% ПДВ - 2499833,00 грн включає в себе суму всіх послуг, що підлягають наданню в період дії договору та визначена у протоколі узгодження договірної ціни (Додаток 2 до Договору), який після його підписання сторонами є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.4 Договору підставою для оплати замовником послуг є підписані сторонами акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (Додаток 4 до Договору) і виставлений виконавцем на його підставі рахунок.

Пунктом 2.5 Договору визначено, що оплата послуг здійснюється шляхом безготівкового перерахування замовником грошових коштів у національній валюті України на поточний рахунок виконавця протягом 60 (шістдесяти) банківських днів після підписання сторонами Актів наданих послуг, відповідно до виставленого виконавцем рахунку.

Згідно з пунктами 6.1 - 6.5 Договору факт надання послуг підтверджується Актом надання послуг, які складаються виконавцем в двох примірниках протягом місяця, в якому такі послуги були надані, на підставі відповідних Звітів роботи механіка. Два примірника Актів надання послуг передаються виконавцем замовнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому такі послуги були надані. За умови дотримання п. 4.3 Договору. Замовник протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання Актів надання послуг повертає виконавцю один з двох примірників Актів надання послуг, підписаний уповноваженою особою та скріплений печаткою. Підписання Актів надання послуг є підтвердженням відсутності претензій щодо вказаних в Актах надання послуг. Якщо послуги надані виконавцем належним чином, а замовник не підписує без зазначення причин Акти надання послуг протягом 10 календарних днів з моменту отримання, такі акти вважаються підписаними. Акти надання послуг є підставою для здійснення замовником остаточного розрахунку за надані послуги відповідно до даного договору.

Позивачем, на виконання умов Договору, у період з 11.02.2022 по 23.02.2022 (включно) були виконані ремонтні роботи по самоскидам BELL В60Е загальною вартістю 2446102,10 гривень з ПДВ, що підтверджується Актами надання послуг №ЮМ-00000445 від 11.02.2022 на суму 1168474,42 грн, №ЮМ-00000459 від 15.02.2022 на суму 492592,93 грн, №ЮМ-00000460 від 15.02.2022 на суму 413586,97 грн, №ЮМ-00000465 від 16.02.2022 на суму 5776,32 грн, №ЮМ-00000468 від 16.02.2022 на суму 5700,00 грн, №ЮМ-00000469 від 16.02.2022 на суму 15000,00 грн, №ЮМ-00000470 від 16.02.2022 на суму 13200,00 грн, №ЮМ-00000471 від 16.02.2022 на суму 1800,00 грн, №ЮМ-00000472 від 16.02.2022 на суму 1800,00 грн, №ЮМ-00000475 від 17.02.2022 на суму 8400,00 грн, №ЮМ-00000477 від 17.02.2022 на суму 5400,00 грн, №ЮМ-00000478 від 17.02.2022 на суму 1200,00 грн, №ЮМ-00000479 від 17.02.2022 на суму 2700,00 грн, №ЮМ-00000500 від 23.02.2022 на суму 2149,44 грн, №ЮМ-00000501 від 23.02.2022 на суму 6026,88 грн, №ЮМ-00000502 від 23.02.2022 на суму 1576,32 грн та №ЮМ-00000503 від 23.02.2022 на суму 300718,82 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем лише частково оплачено послуги за Актом надання послуг ЮМ-00000445 від 11.02.2022, а саме в розмірі 209 324,97 грн, у зв`язку з чим заборгованість за вказаним Актом складає 959 149,45 грн. Послуги за іншими вищенаведеними Актами взагалі не оплачені.

З огляду на те, що відповідач не виконав свої грошові зобов`язання за Договором в повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 2 236 777,13 грн та пеню в розмірі 257 041,76 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що позивач, на виконання умов Договору, надав відповідачеві послуги загальною вартістю 2 446 102,10 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи підписані та скріплені печатками сторін вищезазначені Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Вказані акти відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому є первинними документами, що засвідчують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку оплати наданих послуг.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням погодженого сторонами в пункті 2.5 Договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача з оплати послуг мало бути виконане упродовж 60 банківських днів після підписання Актів надання послуг.

Відтак строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд враховує, що відповідачем було здійснено часткову оплату послуг, наданих за Актом ЮМ-00000445 від 11.02.2022, в розмірі 209 324,97 грн. Водночас, докази оплати послуг загальною вартістю 2 236 777,13 грн у матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, позовна вимога про стягнення заборгованості в розмірі 2 236 777,13 грн визнається судом обґрунтованою.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 13.2 Договору встановлено, що у випадку порушення термінів проведення розрахунків, виконавець має право на стягнення з замовника пені в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла на момент несплати, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий розрахунок пені, суд встановив, що позивачем невірно визначено період прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором. Відтак наданий позивачем розрахунок пені не є арифметично вірним. Однак заявлений позивачем до стягнення розмір пені не перевищує розміру, розрахованого судом.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає про наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання грошових зобов`язань у встановлені строки.

В пункті 1 частини першої статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом частини другої статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, вказана норма передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Відповідно до п. 9.1 Договору при настанні обставин непереборної сили (обставин форс-мажору), тобто неможливості повного або часткового виконання будь-якою із сторін зобов`язань по цьому договору внаслідок обставин непереборної сили, а саме: пожежі, стихійного лиха, урядових заборон, блокади, війни, військових дій будь-якого характеру або інших незалежних від сторін обставин, термін (строк) виконання зобов`язань продовжується (переноситься) на такий термін (строк), протягом якого будуть діяти вищевказані обставини та їх наслідки. Сторона, для якої настали обставини непереборної сили, зобов`язана письмово протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту настання цих обставин повідомити іншу сторону про це, вказати орієнтовний термін (строк) дії обставин непереборної сили, а також вжити заходів для зменшення заподіяння збитків другій стороні.

У пункті 9.3 Договору сторони погодили, що факт настання обставин непереборної сили повинен підтверджуватися сертифікатом Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональною Торгово-промисловою палатою.

Відповідач зазначає, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України настали форс-мажорні обставини, які засвідчені листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислової палати України.

Разом з тим, відповідач не надав суду передбачених законом доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, сертифікату, виданого відповідною торговельною палатою або іншим компетентним органом, стосовно неможливості виконання ним зобов`язань за Договором.

Посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення його від відповідальності за Договором суд відхиляє, з огляду на таке.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Відповідач, у свою чергу, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження впливу воєнного стану в Україні на можливість виконання ним своїх грошових зобов`язань за Договором.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 257 041,76 грн.

Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності при нарахуванні пені суд зазначає таке.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України).

Водночас, відповідно до пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищенаведені норми закону, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення з вимогою про стягнення пені.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 2236777,13 грн, а також пені в розмірі 257041,76 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача в повному обсязі, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (Україна, 03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3; ідентифікаційний код: 36716128) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (Україна, 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7, літ "Ц"; ідентифікаційний код: 32849408) заборгованість у розмірі 2236777 (два мільйони двісті тридцять шість тисяч сімсот сімдесят сім) грн 13 коп., пеню в розмірі 257041 (двісті п`ятдесят сім тисяч сорок одна) грн 76 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 37407 (тридцять сім тисяч чотириста сім) грн 28 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.09.2025.

Суддя О.В. Нечай