УХВАЛА

про передачу справи за виключною підсудністю

м. Київ

15.09.2025справа № 910/8998/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/8998/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (площа Спортивна, 1-А, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 36483471)

до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (вул. Госпітальна, буд. 12 г, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 00032129)

про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором від 26.06.2013 №716/31/6,

за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача Юрківа Р.В. (довіреність від 10.12.2025 №19/4-02/790),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса» (далі Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі Банк) про визнання припиненими зобов`язань за укладеним сторонами кредитним договором від 26.06.2013 №716/31/6 (далі Кредитний договір), а саме визнання припиненими грошових зобов`язань зі сплати (повернення) тіла кредиту, відсотків, процентів річних, інфляційних, неустойки (пені, штрафів тощо) та збитків, в тому числі упущеної вигоди за Кредитним договором, у зв`язку з неможливістю його виконання, яка виникла внаслідок обставин, за які жодна зі сторін не відповідає (форс-мажорні обставини: військові дії 2014 року та 2022 року, пандемія COVID-19 2020 року).

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- 26.06.2025 Товариством та Банком укладено Кредитний договір з усіма змінами та доповненнями до нього, відповідно до якого Банк зобов`язується надати на умовах Кредитного договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені Кредитним договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та умовах, визначених Кредитним договором; за Кредитним договором позивач отримав від відповідача кредитні кошти в загальній сумі 1 150 000 000 грн;

- Кредитний договір був укладений з наступною метою: рефінансування кредитної заборгованості; придбання торгівельних марок та виплату роялті; поповнення обігових коштів; придбання частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1»;

- листом від 20.05.2025 Банк надіслав позивачу вимогу негайно погасити заборгованість за Кредитним договором у сумі 1 824 450 104,01 грн;

- Товариство, отримавши зазначену вимогу, надіслало Банку письмове повідомлення про припинення зобов`язань неможливістю виконання відповідно до статті 607 Цивільного кодексу України та статті 205 Господарського кодексу України, у зв`язку з форс-мажорними обставинами, за які жодна сторона не відповідає;

- після укладення Кредитного договору у 2013 році настали три групи надзвичайних та невідворотних подій, на які Товариство не мало і не могло мати впливу: війна 2014 року, глобальна пандемія 2020 року та повномасштабна війна 2022 року; кожна з цих подій окремо була визнана на державному рівні обставиною форс-мажору (Торгово-промислова палата України видала сертифікати щодо подій 2014 року і 2022 року; закон визнав COVID-карантин форс-мажором); сукупний ефект зазначених обставин є безпрецедентним і виходить за межі звичайного ділового ризику;

- з боку позивача відсутня будь-яка вина чи недбалість у невиконанні кредитного зобов`язання; Товариство зробило усе залежне, щоб уникнути дефолту: ініціювало реструктуризації, оптимізувало бізнес, прямо повідомляло Банк про проблеми, виплачувало можливі суми, проте сили позивача були об`єктивно недостатні проти масштабів форс-мажору; за критеріями, виробленими світовою практикою, випадок позивача є саме тим винятком, коли кредитне зобов`язання має бути припинене, адже виконання стало неможливим унаслідок непереборної перешкоди загальнонаціонального масштабу, і ця неможливість не має тимчасового характеру (війна 2022 року триває досі, наслідки війни 2014 року й пандемії теж незворотні).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2025 позовну заяву Товариства залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

31.07.2025 позивачем подано суду документи на виконання ухвали суду від 25.07.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15.09.2025.

25.08.2025 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У підготовче засідання 15.09.2025 з`явився представник відповідача; представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету вказаної особи, яке наявне в матеріалах справи.

Разом з тим, представник позивача 15.09.2025 у телефонному режимі повідомив суд про те, що останній перебуває в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки і не може з`явитися в підготовче засідання призначене на 15.09.2025 об 11 год. 10 хв.

Суд у підготовчому засіданні 15.09.2025 повідомив представника відповідача про надходження до суду 15.09.2025 від позивача клопотання про передачу справи №910/8998/25 за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/12677/23 про банкрутство Товариства.

Представник відповідача не заперечив проти задоволення вказаного клопотання позивача.

Господарський суд міста Києва вважає за необхідне задовольнити клопотання Товариства та передати справу №910/8998/25 до Господарського суду міста Києва в межах розгляду справи №910/12677/23 про банкрутство Товариства з огляду на таке.

Пунктом 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до частини тринадцятої статті 30 ГПК України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Згідно з частиною першою і абзацом першим частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Тобто, за умови відкриття (порушення) провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

В даному випадку положення пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України та статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства застосовуються незалежно від суб`єктного складу сторін, якщо одна із сторін перебуває в процедурі банкрутства.

При цьому, виходячи із диспозиції статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства участь боржника у спорі саме як сторони (позивача, відповідача) передбачає, що у будь-якому випадку за результатами розгляду спору настають правові наслідки для боржника (набуття, припинення, зміна прав чи обов`язків).

Частиною першою статті 29 ГПК України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Судом встановлено, що станом на 15.09.2025 у провадженні Господарського суду міста Києва (суддя Івченко А.М.) перебуває справа №910/12677/23 про банкрутство Товариства. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, Товариство просить суд визнати припиненими зобов`язань за укладеним сторонами Кредитним договором, а саме визнання припиненими грошових зобов`язань зі сплати (повернення) тіла кредиту, відсотків, процентів річних, інфляційних, неустойки (пені, штрафів тощо) та збитків, в тому числі упущеної вигоди за Кредитним договором, у зв`язку з неможливістю його виконання, яка виникла внаслідок обставин, за які жодна зі сторін не відповідає (форс-мажорні обставини: військові дії 2014 року та 2022 року, пандемія COVID-19 2020 року).

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову. (Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17).

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, в якій також зазначено, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Тобто заявлені вимоги позивача про визнання припиненими зобов`язань за Кредитним договором ґрунтуються на наявності грошових вимог Товариства до Банку, що виникли на підставі відповідного договору. Наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача до відповідача. Отже, позовні вимоги про визнання припиненими зобов`язань за Кредитним договором мають вартісну оцінку, носять майновий характер.

Розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах такої справи (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 зі справи №607/6254/15-ц і від 18.02.2020 зі справи №918/335/17 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2020 зі справи №921/557/15-г/10 і від 06.02.2020 зі справи №910/1116/18).

Отже, з огляду на викладене, враховуючи імперативні приписи статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, беручи до уваги, що з моменту відкриття (порушення) стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, враховуючи предмет спору у справі №910/8998/25, та зважаючи на те, що результат вирішення даного спору, тим чи іншим чином може вплинути на формування ліквідаційної маси боржника, а тому матеріали справи №910/8998/25 слід передати до Господарського суду міста Києва в межах розгляду справи №910/12677/23 про банкрутство Товариства за правилами виключної підсудності та в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до частини шостої статті 31 ГПК України спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Керуючись статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, стаття 20, 30, 31 та 234 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Передати справу №910/8998/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (площа Спортивна, 1-А, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 36483471) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (вул. Госпітальна, буд. 12 г, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 00032129) про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором від 26.06.2013 №716/31/6 за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва в межах справи №910/12677/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса».

Ухвала набрала законної сили 15.09.2025.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19.09.2025.

Суддя Оксана Марченко