ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025м. ДніпроСправа № 904/3618/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Управління освіти, культури, молоді та спорту Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, м. Барвінкове, Харківська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про стягнення 214 341,20 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Управління освіти, культури, молоді та спорту Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом стягнення 214 341,20 грн., що складають суму грошових коштів за невикористані талони на відпуск товару - дизельного палива в кількості 6 220 л, отримані за договором № 1-11/03Т про закупівлю товарів за державні кошти від 11.03.2022.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 1-11/03Т про закупівлю товарів за державні кошти від 11.03.2022 в частині відпуску на АЗС постачальника 6 220 л дизельного палива за отриманими скретч-картками відповідно до видаткової накладної № 0139/0000181 від 21.03.2022.

У межах визначеного законом строку сторонам була надана можливість скористатись своїми правами на подання заяв по суті справи з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав, проте, останній був належним чином повідомлений про розгляд справи № 904/3618/25, що підтверджується залученою до матеріалів справи довідкою про доставку електронного листа (ухвали суду про відкриття провадження у справі від 23.07.2025) до електронного кабінету ТОВ "Лівайн Торг" 23.07.2025 20:12.

Ухвалою від 09.07.2025 позовну заяву Управління освіти, культури, молоді та спорту Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

18.07.2025 через систему "Елекронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, у зв`язку з чим господарським судом відкрито провадження у справі № 904/3618/25, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлено ухвалу від 23.07.2025.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором № 1-11/03Т про закупівлю товарів за державні кошти від 11.03.2022 в частині відпуску на АЗС постачальника 6 220 л дизельного палива за отриманими скретч-картками відповідно до видаткової накладної № 0139/0000181 від 21.03.2022.

11.03.2022 Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області (далі замовник, позивач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (далі постачальник, відповідач у даній справі) укладено договір № 1-11/03Т про закупівлю товарів за державні кошти (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного вище договору постачальник зобов`язався у 2022 поставити замовникові бензин та дизельне паливо згідно ДК 021:2015: 09130000-9 Нафта і дистиляти, а замовник - прийняти і оплатити їх.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару (роботи або послуги): бензин та дизельне паливо. Кількість товарів за цим договором: бензин А-92 - 15 900 л, дизельне паливо - 29 200 л, всього 45 100 л (пункт 1.2.).

Згідно з пунктом 1.4. договору поставка товару здійснюється по одноразовим відомостям (талонам/скретч-картам) встановленого постачальником зразка. Термін дії талонів (скретч-карток) не менше двох років.

Пунктом 3.1. встановлено, що сума цього договору становить 1 434 180,00 грн., у тому числі ПДВ - 239 030,00 грн.

Ціна за одиницю товару становить: бензин А-92 - 31,80 грн., ДТ - 31,80 грн. (пункт 3.2. договору).

Згідно з пунктом 3.3. сума цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

У пункті 4.1. договору сторонами узгоджено, що розрахунки проводяться на підставі накладної, шляхом перерахування замовником коштів на розрахунковий рахунок постачальнику, за умови наявності бюджетних коштів на рахунку замовника.

Замовник оплачує вартість кожної поставленої партії (товару) по безготівковому розрахунку протягом 30 банківських днів з дати постачання за наявності фінансування (пункт 4.2. договору).

Датою розрахунку є дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (пункт 4.3. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору строк (термін) поставки (передачі) товарів: до 31.12.2022.

Пунктом 5.2. договору встановлено місце поставки товарів: 64701, Україна, Харківська обл., м. Барвінкове, вул. Центральна, 3.

Прийом та передача товару здійснюється згідно видаткових накладних на товар, які підписуються уповноваженими представниками сторін (пункт 5.3. договору).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар; приймати поставлений товар згідно з видатковою накладною.

У пункті 6.3. договору визначено, що постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом ІІ цього договору.

Відповідно до пункту 10.1. цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2022, а в частині розрахунку - до їх повного завершення.

12.03.2022 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 1-11/03Т від 11.03.2022, в якій останні вирішили, зокрема, внести зміни до п. 1.2. та викласти його у наступній редакції:

"Найменування: бензин А-92 в кількості 14 670 л та дизельне паливо в кількості 26 940 л, всього 41 610 л".

Також, сторонами зменшено суму договору на 299,40 грн. та викладено п. 3.1. у наступній редакції:

"3.1. Сума цього договору становить 1 433 880,60 грн., у тому числі ПДВ - 238 980,10 грн.".

Крім того, останніми внесено зміни до п. 3.2. та викладено його у наступній редакції:

"3.2. Ціна за одиницю товару становить: бензин А-92 - 34,46 грн., ДП - 34,46 грн.".

Доказів пролонгації спірного договору матеріали справи не містять.

В той же час, слід зазначити про те, що згідно зі статтями 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17 зазначила про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Відповідно, зобов`язання сторін, передбачені спірним договором, не були припинені.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у березні 2022 поставлено позивачеві товар - бензин A-92 Energy у кількості 6 400 л та дизпаливо Energy у кількості 10 000 л за ціною за 1 л 34,46 грн. з ПДВ на загальну суму 565 144,00 грн. з ПДВ, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 0139/0000181 від 21.03.2022 та специфікацією № 0139/0000181-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до вказаної видаткової накладної із зазначенням номерів скретч-карток.

Вказана видаткова накладна містить посилання, зокрема, на те, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997". Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті.

Позивачем, в свою чергу, здійснено розрахунки за поставлений відповідачем товар (скретч-картки на отримання бензину А-92 Energy та дизпалива Energy), що підтверджується залученими до матеріалів справи платіжними дорученнями від 22.03.2022 № 13 на суму 551 360,00 грн. та № 52 на суму 13 784,00 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначає про те, що станом на дату подання позовної заяви не погашеними залишилися скретч-картки у кількості 226 шт. (85 шт. номіналом 40 л та 141 шт. номіналом 20 л) на отримання товару - дизельного палива в кількості 6 220 л на суму 214 341,20 грн.

До матеріалів справи залучено зазначені вище невикористані скретч-картки на отримання товару (дизельного палива Energy) за спірним договором, які не містять посилань на термін дії довірчих документів, що свідчить про необмежений строк для їх використання.

Вказує Управління освіти, культури, молоді та спорту Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області і про те, що замовник намагався отримати попередньо оплачений товар на АЗС постачальника у м. Ізюм Харківської області, проте, всі АЗС, на яких здійснювали відпуск пального, виявилися непрацючими, на підтвердження чого позивачем залучено до позовних матеріалів відповідні акти фіксації факту невиконання спірного договору від 19.04.2025, 04.05.2025 та від 15.05.2025.

26.05.2025 позивач звернувся до відповідача із листом № 01-25/381, в якому просив повідомити про адреси працюючих АЗС, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено відповідні докази (опис вкладення у цінний лист та накладну № 909 від 26.05.2025).

Вказаний лист залишився ТОВ "Лівайн Торг" без відповіді, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як вже було зазначено вище, у спірній видатковій накладній (№ 0139/0000181 від 21.03.2022) до договору № 1-11/03Т про закупівлю товарів за державні кошти від 11.03.2022 сторонами узгоджено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті.

Тобто, придбаний позивачем товар (дизельне паливо Energy) за спірним договором у кількості 6 220 л по факту перебуває у відповідача і поставка його здійснюється шляхом заправлення автомобілів позивача після пред`явлення довірчих документів (скретч-карток).

Згідно з частинами першою, другою статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 911/1958/18.

Поданий позов є належним способом реалізації права позивача на повернення суми попередньої оплати в разі не поставки товару.

Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення поставки товару шляхом видачі (заправки) з АЗС вказаного у спірних довірчих документах (скретч-картках на отримання дизельного палива Energy у кількості 85 шт. номіналом 40 л та 141 шт. номіналом 20 л на 6 220 л пального на загальну суму 214 341,20 грн.) об`єму і марки товару відповідач на момент розгляду спору не надав.

Не надано останнім і доказів повернення позивачеві сплачених у якості передоплати за товар грошових коштів у розмірі 214 341,20 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, господарський суд зазначає про таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п. 8.23).

Ціна позову у даній справі становить 214 341,20 грн., отже, сума судового збору за подання даного позову через систему "Електронний суд" складала 2 572,09 грн. (214 341,20 грн. * 1,5% * 0,8 - коефіцієнт для пониження відповідного розміру ставки судового збору).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 215,12 грн. відповідно до платіжної інструкції № 2 (внутрішній номер 426660429) від 28.05.2025.

У статті 7 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (частина 1 зазначеної вище статті).

Таким чином, позивачу із Державного бюджету України підлягає поверненню судовий збір в сумі 643,03 грн. (3 215,12 грн. - 2 572,09 грн.), який надмірно сплачено при зверненні з позовом до суду, в порядку, встановленому статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) на користь Управління освіти, культури, молоді та спорту Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області (64701, Харківська обл., Ізюмський р-н, місто Барвінкове, вул.Центральна, будинок 3, ) 214 341,20 грн. - основного боргу та 2 572,09 грн. - судового збору.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 216 913,29 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 22.09.2025.

Суддя І.Ф. Мельниченко