РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2025Справа № 910/13388/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Рябокінь Є.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» (01081, м. Київ, вул. Клеманська, буд. 5, ідентифікаційний код 43053694)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кварацхелія Нато Несторівна ( АДРЕСА_2 ),

2) Державний реєстратор Комунального підприємства "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Кулікова А.О. (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 44-б)

про визнання недійним рішення та припинення юридичної особи,

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМАР КАПІТАЛ" (далі - відповідач) про визнання недійним рішення та припинення юридичної особи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.06.2019 державним реєстратором Комунального підприємства "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Куліковою А.О. було проведено державну реєстрацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМАР КАПІТАЛ" з місцезнаходженням: 01081, м. Київ, вул. Клеманстка, буд. 5, ідентифікаційний код 43053694, єдиним засновником якого вказано ОСОБА_1 , однак у вказаний проміжок часу позивач проходив службу в органах ДКВС України у м. Одеса, та при цьому не засновував Товариство з обмеженою відповідальністю "АДЕМАР КАПІТАЛ", не підписував документи, що були подані державному реєстратору (зокрема рішення №1 учасника про створення товариства від 27.05.2019 та статут від 27.05.2019).

Викладене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про визнання недійним рішення №1 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМАР КАПІТАЛ" від 27.05.2019; статуту від 27.05.2019 та про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМАР КАПІТАЛ".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2024 залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху, встановлено позивачу шестиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

07.11.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС представником ОСОБА_1 подано клопотання щодо усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якого позивачем визначено Комунальне підприємства "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 11.12.2024.

У підготовчому засіданні, призначеному на 11.12.2024, заслухавши пояснення представника позивача, суд на місці ухвалив залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кварацхелію Нато Несторівну та державного реєстратора Комунального підприємства "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Кулікову А.О. та відкласти підготовче засідання на 15.01.2025.

23.12.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС позивачем подано клопотання про витребування доказів.

30.12.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС позивачем подано клопотання про долучення доказів.

13.01.2025 до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кварацхелії Нато Несторівни надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній повідомив, що запис за 27.05.2019 за реєстровим № 2848 в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2019 відсутній, а отже нотаріальна дія 27.05.2019 за реєстровим №2848 не вчинялась останнім.

15.01.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС позивачем подано клопотання про відкладення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 відкладено підготовче засідання на 05.02.2025.

У підготовчому засіданні, призначеному на 05.02.2025, представник позивача надав пояснення щодо клопотання про долучення доказів, просив поновити строки та долучити до матеріалів справи таке клопотання та просив залишити без розгляду клопотання про витребування доказів. Суд заслухавши представника позивача ухвалив поновити строки та долучити клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, залишити без розгляду клопотання позивача про витребування доказів та відкласти підготовче засідання на 03.03.2024.

03.03.2025 до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про відкладення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 відкладено підготовче засідання на 26.03.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 відкладено підготовче засідання на 30.04.2025.

26.04.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС представник позивача подала клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (зареєстровано 28.04.2025).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 призначено у справі №910/13388/24 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, та на вирішення якої поставлено наступне питання: "чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у документах: описі від 10.06.2019 в графі заявник; заяві про державну реєстрацію створення юридичної особи в графі підпис на 1, 3, 4, 5, 6 аркушах; рішенні №1 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМАР КАРІТАЛ" від 27.05.2019 в графі підпис; статуті Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМАР КАРІТАЛ", затвердженому рішенням №1 від 27.05.2019, в графі підпис учасника, тією особою, від імені якої він зазначений - ОСОБА_1 , чи іншою особою?".

16.06.2025 матеріали справи №910/13388/24 повернулися до суду разом з доданим клопотанням експерта від 04.06.2025 №СЕ-19/116-25/13360-ПЧ, у якому судовий експерт О.В. Сакалюк просить суд надати: оригінали досліджуваних документів, відповідно до ухвали про призначення експертизи; вільні зразки підписів ОСОБА_1 за 2019 рік; експериментальні зразки підписів ОСОБА_1 , відібрані та завірені відповідно до вимог відбору зразків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 поновлено провадження по справі №910/13388/24, задоволено клопотання судового експерта О.В. Сакалюка від 04.06.2025 №СЕ19/116-25/13360-ПЧ про надання додаткових матеріалів, зобов`язано Державного реєстратора Комунального підприємства "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області (ідентифікаційний код 42099492) Кулікову А.О. у строк до 07.07.2025 надати суду оригінал реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМАР КАПІТАЛ" (ідентифікаційний код 43053694), зобов`язано ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у строк до 07.07.2025 надати суду оригінали документів з вільними зразками підпису ОСОБА_1 за 2019 рік у кількості 10-15 документів, призначено судове засідання для відібрання експериментальних зразків підпису ОСОБА_1 на 09.07.2025, визнано явку ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою.

09.07.2025 до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про відкладення підготовчого судового засідання. В обґрунтування вказаного клопотання, зазначено, що позивач не має можливості особисто прибути до Господарського суду міста Києва на призначену дату судового засідання, у зв`язку з перебуванням останнього на лікарняному. Крім того, представник позивача приймає участь у судовому засіданні у Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 відкладено підготовче засідання на 06.08.2025, повторно зобов`язано Державного реєстратора Комунального підприємства "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Кулікову А.О. у строк до 29.07.2025 надати суду оригінал реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМАР КАПІТАЛ" (ідентифікаційний код 43053694), зобов`язано Дарницьку районну в місті Києві держану адміністрацію у строк до 29.07.2025 надати суду оригінал реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕМАР КАПІТАЛ" (ідентифікаційний код 43053694), повторно зобов`язано ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у строк до 29.07.2025 надати суду оригінали документів з вільними зразками підпису ОСОБА_1 за 2019 рік у кількості 10-15 документів, визнано повторно явку ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою.

22.07.2025 до канцелярії Господарського суду міста Києва від Дарницької районної в місті Києві держаної адміністрації надійшло повідомлення на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 09.07.2025.

28.07.2025 до суду від Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов лист про направлення повідомлення про неможливість проведення судової експертизи.

04.08.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС представником позивача подано клопотання про долучення доказів, у якому останній просить поновити строки позивачу для подання доказів у справі та долучити до матеріалів справи висновок експерта від 07.07.2025 № СЕ-19/116-25/13437-ПЧ; листа Головного управління Національної поліції в Одеській області; листа Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 08.07.2025.

06.08.2025 до канцелярії суду надійшло клопотання від представника позивача, у якому останній просить провести підготовче засідання призначене на 06.08.2025 без участі останнього та не заперечує проти призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2025 задоволено клопотання ОСОБА_1 про долучення доказів, долучено до матеріалів справи висновок експерта від 07.07.2025 № СЕ-19/116-25/13437-ПЧ; листа Головного управління Національної поліції в Одеській області; листа Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 08.07.2025, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 03.09.2025.

У судовому засіданні 03.09.2025 представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити, в свою чергу представники відповідача та третіх осіб у засідання не прибули, хоча про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 03.09.2025 судом проголошувалась протокольна ухвала про відкладення судового засідання на 17.09.2025.

У судове засідання 17.09.2025 учасники судового процесу не забезпечили явку уповноважених представників про причини неявки судь не повідомили.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

За доводами позивача, що підтверджується матеріалами справи, 10.06.2019 державним реєстратором Комунального підприємства «Правочин» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Куліковою А.О. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було проведено державну реєстрацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» з місцезнаходженням: 01081, м. Київ, вул. Клеманська, буд. 5, та ідентифікаційним кодом - 43053694 (номер запису: 0030805).

Єдиним засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» вказано ОСОБА_1 .

Проте, як вказує позивач, ОСОБА_1 не мав наміру та не засновував Товариство з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ», не підписував документів, що були подані державному реєстратору для проведення державної реєстрації товариства, жодного відношення до створення та діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» немає.

У позовній заяві позивач зазначає, що у вказаний проміжок часу ОСОБА_1 проходив службу в органах ДКВС України у м. Одеса.

Зокрема, з 15.08.2018 позивача було призначено на посаду першого заступника начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Наказом Міністерства юстиції України від 23.03.2021 № 599/к було звільнено 25.03.2021 з посади першого заступника начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_1 за власною ініціативою відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», ч. 7-9 ст. 65 Закону України «Про національну поліцію» та направлено останнього для подальшого проходження служби до державної установи «Кропивницька виправна колонія (№ 6)».

Наказом Міністерства юстиції України від 23.03.2021 № 600/к полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 призначено на посаду начальника державної установи «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» з 26.03.2021.

В подальшому, наказом Міністерства юстиції України від 14.09.2021 № 2230/к було звільнено 01.10.2021 з начальника державної установи «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» ОСОБА_1 за власним бажанням відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Однак, при подання у 2024 році декларації після звільнення, останнім у підрозділі «Дані для декларації» Єдиного державного реєстру декларацій було виявлено факт наявності у нього корпоративних прав на Товариство з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ».

Так, з метою уточнення зазначеної інформації 13.08.2024 адвокат позивача звернулась із заявою про надання копій документів про створення юридичної особи до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації за місцем зберігання реєстраційної справи. Після отримання документів з реєстраційної справи, позивач отримав підтвердження того, що він дійсно є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ».

Однак, як вказує позивач, ані 27.05.2019 не підписував жодних документів з приводу створення юридичної особи та не приймав відповідного рішення, ані 10.06.2019 не звертався до державного реєстратора із заявою про реєстрацію юридичної особи, жодних документів, пов`язаних із створенням та діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» не підписував, а також не уповноважував жодних інших осіб на створення вказаної юридичної особи від свого імені.

Також позивача зазначає, що реєстрація ТОВ «АДЕМАР КАПІТАЛ» проводилась у м. Києві, а згідно відомостей з табелів обліку робочого часу за травень та червень 2019 року - 27.05.2019 та 10.06.2019, позивач перебував на службі в Південному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань, місцем дислокації якого є м. Одеса, що свідчить про те, що позивач фізично не міг перебувати у ці дні у місті Києві як на загальних зборах, так і особисто подати документи державному реєстратору КП «Правочин» для реєстрації ТОВ «АДЕМАР КАПІТАЛ», засновником та керівником якого він зазначений згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказане, на думку позивача, ставить під сумнів справжність підпису позивача на зазначених вище документах, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом в якому позивач просить суд визнати недійним рішення №1 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» від 27.05.2019; статуту від 27.05.2019 та припинити юридичну особу Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» шляхом ліквідації.

У матеріалах справи наявні пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кварацхелія Нато Несторівни, відповідно до яких третя особа-1 зазначила, що запис за 27 травня 2019 року за реєстровим №2848 в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2019 рік відсутній, тобто нотаріальна дія 27 травня 2019 року за реєстровим №2848 останньою не вчинялась.

При цьому, третя особа-1 повідомила, що посвідчувальний напис про засвідчення справжності підпису гр. ОСОБА_2 , який міститься на статуті ТОВ «АДЕМАР КАПІТАЛ» не відповідає формі посвідчувальних написів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року №3253/5 «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства», Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за №1318/18613. Крім іншого третя особа-1 зазначила, що згідно з чинним законодавством України підпис на рішенні засновника про створення юридичної особи повинно бути засвідчено нотаріально.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21.10.2015 у справі №3-649гс15.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст.16 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги у цій справі обґрунтовуються недотриманням норм чинного законодавства під час створення та реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи 43053694), оскільки створення та реєстрація вказаної юридичної особи здійснені поза волевиявленням ОСОБА_1 , з порушенням законодавчо визначеної процедури, а прийняте рішення є незаконним, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Цивільного кодексу України органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом або установчими документами товариства.

У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» створення товариства відбувається за рішенням його засновників.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

За приписами ч. 1 ст. 33 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників проводяться в порядку, встановленому законом та статутом товариства.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При вирішенні питання про визнання недійсним рішення загальних зборів слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; відсутність протоколу загальних зборів (постанови Верховного Суду від 25.05.2023 року у справі № 916/636/22 та від 03.11.2020 року у справі № 916/3133/17).

Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Загальний порядок створення юридичної особи визначено статтею 87 Цивільного кодексу України, відповідно до якої для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту, затвердженого Кабінетом Міністрів України, що після його прийняття учасниками стає установчим документом. Засновники (учасники) юридичної особи, утвореної на підставі модельного статуту, можуть у встановленому законом порядку затвердити статут, який є установчим документом, та провадити діяльність на його підставі.

Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою. Установа створюється на підставі індивідуального або спільного установчого акта, складеного засновником (засновниками). Установчий акт може міститися також і в заповіті. До створення установи установчий акт, складений однією або кількома особами, може бути скасований засновником (засновниками). Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено перелік документів, що подаються заявником для державної реєстрації юридичної особи, зокрема: заява про державну реєстрацію створення юридичної особи. У заяві про державну реєстрацію створення юридичної особи, утвореної в результаті поділу, виділу, додатково зазначаються відомості про відокремлені підрозділи в частині їх належності до юридичної особи - правонаступника. У заяві про державну реєстрацію створення юридичної особи приватного права може зазначатися, що вона діє на підставі модельного статуту; примірник оригіналу (нотаріально засвідчену копію) рішення засновників, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідного державного органу, про створення юридичної особи; заява про обрання юридичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість, та/або заява про включення до Реєстру неприбуткових установ та організацій за формами, затвердженими відповідно до законодавства, - за бажанням заявника; примірник оригіналу (нотаріально засвідчену копію) рішення засновників, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідного державного органу, про створення юридичної особи; відомості про керівні органи громадського формування (ім`я, дата народження керівника, членів інших керівних органів, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), посада, контактний номер телефону та інші засоби зв`язку), відомості про особу (осіб), яка має право представляти громадське формування для здійснення реєстраційних дій (ім`я, дата народження, контактний номер телефону та інші засоби зв`язку); установчий документ юридичної особи - у разі створення юридичної особи на підставі власного установчого документа; заява про обрання юридичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість, та/або заява про включення до Реєстру неприбуткових установ та організацій за формами, затвердженими відповідно до законодавства, - за бажанням заявника у разі внесення до установчих документів змін, які впливають на систему його оподаткування.

При цьому, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 28 вищезазначеного Закону підставою для відмови у державній реєстрації є випадок, якщо документи суперечать вимогам Конституції та законів України.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі.

У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням.

Якщо документи подаються особисто, заявник пред`являє документ, що відповідно до закону посвідчує особу.

У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що підтверджує його повноваження (крім випадку, коли відомості про повноваження цього представника містяться в Єдиному державному реєстрі).

Документи в електронній формі подаються заявником через портал електронних сервісів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України в Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи.

Документи в паперовій формі приймаються за описом, примірник якого в день їх надходження видається заявнику з відміткою про дату їх отримання та кодом доступу в той спосіб, відповідно до якого були подані документи.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено вимоги до оформлення документів, що подаються для державної реєстрації. Так, згідно з пунктом 5 частини 1 вказаної статті заява про державну реєстрацію підписується заявником. У разі подання заяви про державну реєстрацію поштовим відправленням справжність підпису заявника повинна бути нотаріально засвідчена.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій документів реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» () 10.06.2019 державному реєстратору Комунального підприємства «Правочин» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Куліковій А.О. було подано заяву про державну реєстрацію створення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ», реєстраційну картку про державну реєстрацію створення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ», реєстраційну заяву платника ПДВ, рішення № 1 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» від 27.05.2019 та статут Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» від 27.05.2019.

У даних документах вказано, що вони підписані ОСОБА_1 , як єдиним засновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ».

Проте, як вказує позивач, ані 27.05.2019 ані 10.06.2019 не звертався до державного реєстратора із заявою про реєстрацію юридичної особи, жодних документів, пов`язаних із створенням та діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» не підписував, а також не уповноважував жодних інших осіб на створення вказаної юридичної особи від свого імені.

Також позивача зазначає, що реєстрація ТОВ «АДЕМАР КАПІТАЛ» проводилась у м. Києві, а згідно відомостей з табелів обліку робочого часу за травень та червень 2019 року - 27.05.2019 та 10.06.2019 позивач перебував на службі в Південному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань, місцем дислокації якого є м. Одеса, що свідчить про те, що позивач фізично не міг перебувати у ці дні у місті Києві як на загальних зборах, так і особисто подати документи державному реєстратору КП «Правочин» для реєстрації ТОВ «АДЕМАР КАПІТАЛ», засновником та керівником якого він зазначений згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, на запит суду Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією у листі №101-6582 від 17.07.2025 повідомлено, що оригінали документів реєстраційної справи ТОВ «АДЕМАР КАПІТАЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи 43053694) 23.05.2025 вилучено старшим дізнавачем СД відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській Області старшим лейтенантом поліції Катериною Осташ, на підставі ухвали слідчого судді Дерус А.В. Приморського районного суду міста Одеси від 15.05.2025 у справі № 522/1614/25.

Також у матеріалах справи наявний висновок експерта від 07.07.2025 № СЕ-19/116-25/13437-ПЧ, складений судовим експертом Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Гарбуз Тетяною Олександрівною.

За результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи встановлено, що:

- підпис від імені ОСОБА_1 у описі документів, що надаються юридичною особою державному ресторатору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи» Товариства з обмеженою відповідальністю «Адемар Капітал» від 10.06.2019, який вшитий в справу № 1 71, ймовірно виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою;

- підпис від імені ОСОБА_1 у заяві про державну реєстрацію створення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Адемар Капітал» від 27.05.2019, який вшитий в справу № 1 065 030805 71, ймовірно виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою;

- підпис від імені ОСОБА_1 у реєстраційній заяві платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Адемар Капітал» від 27.05.2019, який вшитий в справу № 1 065 030805 71, ймовірно виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою;

- підпис від імені ОСОБА_1 у рішенні учасника № 1 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Адемар Капітал» від 27.05.2019, який вшитий в справу № 1 065 030805 71, ймовірно виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою».

- підпис від імені ОСОБА_1 у статуті Товариства з обмеженою відповідальністю «Адемар Капітал», м. Київ, 2019 рік, який вшитий в справу № 1 065 030805 71, ймовірно виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" встановлено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За умовами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

З огляду на наведене вище, суд приймає до уваги висновок експерта від 07.07.2025 № СЕ-19/116-25/13437-ПЧ, складений судовим експертом Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Гарбуз Тетяною Олександрівною, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку, оскільки висновок судової експертизи узгоджений між собою, обґрунтований, не суперечать іншим матеріалам справи і не викликає сумнівів у його неправильності.

Судом врахований той факт, що 28.08.2025 Господарський кодекс України втратив чинність, водночас, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вказане, беручи до уваги, що спір між сторонами виник станом на травень 2019 та є не вирішеним станом на 17.09.2025, суд дійшов висновку про регламентування спірних правовідносин приписами Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до приписів ст. 55-1 Господарського кодексу України ознаками фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою-підприємцем, у тому числі визнання реєстраційних документів недійсними, є: реєстрація (перереєстрація) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; нереєстрація в державних органах, якщо обов`язок реєстрації передбачено законодавством; реєстрація (перереєстрація) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; реєстрація (перереєстрація) та провадження фінансово-господарської діяльності без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Отже, подовженнями ст. 55-1 Господарського кодексу України визначені ознаки (критерії), за якими юридична особа чи діяльність фізичної особи-підприємця можуть бути визнані фіктивними, тобто такими, в яких зовнішня організаційно-правова форма не відповідає її суті та меті створення. Ознаки фіктивності мають бути доведені належними, допустимими і достовірними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 року у справі № 826/25343/15 (№ К/9901/31854/18).

Суд зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду України, що була висловлена під час вирішення питання про усунення розбіжностей у застосуванні статей 55-1, 56 Господарського кодексу України, статей 8, 27 Закону № 755-IV, зокрема, в постанові від 30.09.2015 року у справі № 21-1575а15-1, норми матеріального закону не пов`язують визнання ознак фіктивності юридичної особи з обов`язковим встановленням вини в діях особи (осіб), яка зареєструвала таку особу, чи попереднього кримінального провадження і постановлення обвинувального вироку щодо осіб, які вчинили фіктивне підприємництво, тобто злочин, передбачений Кримінальним кодексом України.

У разі здійснення суб`єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб`єкта та його ліквідації. Скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою для ліквідації даного суб`єкта господарювання відповідно до статті 59 цього Кодексу (статті 247 Господарського кодексу України).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи висновок експерта від 07.07.2025 № СЕ-19/116-25/13437-ПЧ, складений судовим експертом Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Гарбуз Тетяною Олександрівною та пояснення позивача, суд дійшов висновку про наявність ознак фіктивності створення Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» () передбачених статтею 55-1 Господарського кодексу України, оскільки позивачем не підписувалися документи щодо створення Товариства, в тому числі рішення № 1 від 27.05.2019 про створення ТОВ «АДЕМАР КАПІТАЛ» та затвердження Статуту товариства.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Системно проаналізувавши наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовна вимога щодо визнання недійсним рішення № 1 загальних зборів учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» від 27.05.2019 та Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» від 27.05.2019 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Приписами частини 1 статті 238 Господарського кодексу України визначено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Так, згідно частиною 1 статті 247 Господарського кодексу України у випадках, встановлених законом, до суб`єкта господарювання може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді його ліквідації за рішенням суду.

Частиною першою статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється лише шляхом реорганізації або ліквідації. Згідно із частиною другою вказаної статті юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 110 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади;

3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" спрощена процедура державної реєстрації припинення юридичної особи шляхом її ліквідації проводиться, зокрема, на підставі судового рішення про припинення юридичної особи, не пов`язаного з банкрутством юридичної особи, якщо таке рішення прийнято судом після 1 липня 2004 року, і в разі якщо голова ліквідаційної комісії з припинення юридичної особи або ліквідатор юридичної особи протягом трьох років з дати оприлюднення повідомлення про постановлення судового рішення про припинення юридичної особи, не пов`язаного з банкрутством юридичної особи, не надав суб`єкту державної реєстрації документи, необхідні для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

У позовній заяві, позивач просить ліквідувати юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 01081, м. Київ, вул. Клеманська, буд. 5, ) шляхом ліквідації.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/7164/19.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №912/1856/16, від 14.05.2019 у справі №910/11511/18.

Враховуючи встановлені вище обставини, дослідивши матеріали справи та заслухавши у судовому засіданні представника позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог до відповідача про ліквідацію юридичної особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 01081, м. Київ, вул. Клеманська, буд. 5, ) шляхом ліквідації, що має наслідком задоволення позову в цій частині.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на положення Закону України "Про судовий збір", оскільки позивач звернувся до суду з позовом в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви має визначатись з урахуванням наведених приписів.

Однак, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір без урахування коефіцієнту 0,8.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення № 1 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» від 27.05.2019 та Статут Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» від 27.05.2019.

3. Припинити юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» (01081, м. Київ, вул. Клеманська, буд. 5, ) шляхом ліквідації.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕМАР КАПІТАЛ» (01081, м. Київ, вул. Клеманська, буд. 5, ідентифікаційний код 43053694) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 844 грн 80 коп.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.09.2025.

Суддя Л. Г. Пукшин