РІШЕННЯ

02 вересня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/321/25
Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., за участю секретаря судового засідання Ткачової А.Ю., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ,

до відповідача: Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради, вул. Ушинського, буд. 23, м. Чернігів, 14000, ,

про стягнення 74 669 766,73 грн.

Представники сторін:

позивача: Верхацький І.В.,

відповідача: не прибув.

03.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради про стягнення з 74 669 766,73 грн заборгованості по оплаті природного газу, поставленого у період квітень 2024 року - серпень 2024 року згідно Договору № 2264-ТКЕ(Л24)-39 постачання природного газу від 24.04.24.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025 справу №927/321/25 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.04.2025 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.05.2025, запропоновано сторонам надати суду письмові заяви.

Ухвалою від 05.05.2025 суд задовольнив заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

05.05.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у якому КП "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради зазначило про те, що з метою врегулювання спору направило позивачу проєкти мирових угод.

05.05.2025 суд постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів та про відкладення підготовчого засіданні на 26.05.2025,09:00. Також суд постановив ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника позивача.

У підготовчому засіданні 26.05.2025 представник відповідача заявив клопотання про продовження перерви в судовому засіданні для надання часу для укладення мирової угоди з позивачем. Суд постановив ухвалу про задоволення клопотання відповідача та про відкладення розгляду справи на 25.06.2025, 09:00. Також постановив про проведення наступного судового засідання за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У підготовчому засіданні 25.06.2025 представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для укладення мирової угоди з відповідачем. Представник відповідача підтримав позивача. Суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 07.07.2025, 09:00. Також суд постановив ухвалу про проведення наступного судового засідання за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У зв`язку з перебуванням 07.07.2025 судді Фесюри М.В. у відпустці, розгляд справи по суті не відбувся та був призначений на 30.07.2025,11:00.

В судовому засіданні 30.07.2025 представник відповідача зазначив про те, що не заперечує проти наявної суми заборгованості та повідомив, що відповідачем було направлено позивачу проєкт мирової угоди Суд постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 02.09.2025, 16:00.

01.09.2025 від позивача на дійшла заява про заміну представника позивача.

В судове засідання 02.09.2025 прибув представник позивача, який заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості сторонам укласти мирову угоду. У задоволенні зазначеного клопотання суд відмовив.

На підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд у судовому засіданні 02.09.2025 проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

24.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг (Постачальник) та Комунальним підприємством «Теплокомуненерго» Чернігівської міської рали (Споживач) був укладений Договір № 2264-ТКЕ(Л24)-39 постачання природного газу (надалі Договір).

За умовами п.1.1. Договору (з наступними змінами та доповненнями), Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

У відповідності до п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для власних потреб, або в якості сировини, і не може бути використаний для перепродажу.

За п.1.3 Договору може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711:21:00:00) власного видобутку (природний газ на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України.

Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник передає Споживачу на умовах Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з квітня 2024 року по 31 серпня 2024 року (включно), в кількості 66471,00000 тис. куб. метрів, у т.ч. по місяцях (розрахункові періоди) загальний обсяг:

квітень 2024 року 7333,00000 тис. куб. м;

травень 2024 року 14919,00000 тис. куб. м;

червень 2024 року 14414,00000 тис. куб. м;

липень 2024 року 14894,00000 тис. куб. м;

серпень 2024 року 14911,00000 тис. куб. м.

У відповідності до п.3.1. Договору право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що постачання газу за цим Договором здійснюється Постачальником виключно за умови включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Пунктом 3.5 Договору сторони передбачили, що приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 3.5.4 Договору після підписання Сторонами актів приймання-передачі, замовлені обсяги природного газу за Договором вважаються скоригованими.

Згідно з п. 4.1. Договору ціна на природний газ, який постачається за Договором, встановлюється наступним чином:

Згідно з п.4.1.1. Договору ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1. Договору як Обсяг І (фіксований) за 1000 куб.м. газу без ПДВ 6 183,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ 7 420,00 грн.

Відповідно до п. 4.1.2. Договору ціна природного газу для обсягу ІІ визначається щомісячно для виробника теплової енергії за формулою (формула визначена в зазначеному пункті Договору).

Окрім цього, Постачальник щомісячно розміщує інформацію щодо зміни ціни газу за обсягом ІІ на офіційному сайті Постачальника або відповідна інформація надсилається Споживчу листом на електронну адресу.

За змістом п. 4.1.3. Договору ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1. Договору як Обсяг ІІІ (фіксований) за 1000 куб.м. газу без ПДВ 13 658,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ 16 390,00 грн.

За змістом п.4.3. Договору загальна фактична вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

У відповідності до п. 5.1. Договору Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Договір набирає чинності з дати його укладання і діє до 31 серпня 2024 року включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору (п.13.1.Договору).

Згідно п. 13.6. Договору сторони, підписуючи Договір, підтверджують, що визнають форми електронних документів, що будуть укладатись Сторонами під час дії даного Договору.

Пунктом 13.6.6. Договору сторони домовилися, що електронні документи, якщо вони підписані з використанням КЕП, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути передані до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документами, що складаються на паперовому носієві.

На виконання умов Договору позивач протягом квітня 2024-серпня 2024року поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 84680769,08 грн, що підтверджується наявними в матеріалах актами приймання-передачі природного газу: від 30.04.2024 на суму 10958824,92 грн, на суму 154189,66 грн, на суму 3278530,46 грн; від 31.05.2024 на суму 14208890,53 грн, на суму 197990,24 грн, на суму 1521848,51 грн; від 30.06.2024 на суму 14974117,72 грн, на суму 213852,10 грн, на суму 1296136,26 грн; від 31.07.2024 на суму 16291777,62 грн, на суму 253885,02 грн, на суму 1468776,76 грн; від 31.08.2024 на суму 18236155,93 грн, на суму 274549,20 грн та на суму 1351244,15 грн.; які підписані з боку відповідача без жодних претензій та зауважень.

Відповідач, в свою чергу, частково розрахувався з позивачем сплативши, 10011002,35 грн, що підтверджується довідками та інформацією по рахункам банківських установ; сума боргу з оплати поставленого природного газу становить 74669766,73 грн.

Дана обставина повністю визнається сторонами.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи, її фактичним обставинами підтверджено, що між сторонами - Товариством з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг та Комунальним підприємством «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради, 24.04.2024 укладено Договір постачання природного газу №2264-ТКЕ(Л24)-39.

На виконання умов Договору позивач протягом квітня 2024-серпня 2024року поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 84680769,08 грн, що підтверджується наявними від 30.04.2024 на суму 10958824,92 грн, на суму 154189,66 грн, на суму 3278530,46 грн; від 31.05.2024 на суму 14208890,53 грн, на суму 197990,24 грн, на суму 1521848,51 грн; від 30.06.2024 на суму 14974117,72 грн, на суму 213852,10 грн, на суму 1296136,26 грн; від 31.07.2024 на суму 16291777,62 грн, на суму 253885,02 грн, на суму 1468776,76 грн; від 31.08.2024 на суму 18236155,93 грн, на суму 274549,20 грн та на суму 1351244,15 грн.; які підписані з боку відповідача без жодних претензій та зауважень.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого природного газу після його прийняття належним чином не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 74669766,73 грн; при цьому, відповідач не заперечує проти факту існування заборгованості в заявленому до стягнення розмірі.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив у повному обсязі кошти за отриманий ним природний газ у визначений Договором постачання термін, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 74669766,73 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

Відповідач зазначав про сплату заборгованості та намір позасудово врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди, однак доказів у підтвердження сплати суми боргу не надав, доказів укладення між сторонами мирової угоди не надав також.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 847840,00 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради про стягнення 74 669 766,73 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради (вул. Ушинського, буд. 23, м. Чернігів, 14000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ) заборгованість в сумі 74 669 766,73 грн та судовий збір в сумі 847 840,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.09.2025.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua

Тимчасовий засіб зв`язку суду - тел. канцелярії .