ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"08" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2114/25
Господарський суд Одеської області у складі:
судді С.В. Літвінова
при секретарі Т.О. Липі
за участю представників:
від позивача: Рупець Н.О. - за ордером
від відповідача: Коломійчук А.С - по довіреності
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" про зобов`язання ТОВ «Колос» надати мені, ОСОБА_1 , копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Колос», що відбулись 18.04.2025 року.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.07.2025 року провадження у справі № 916/2114/25 було закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову. Повний текст вказаної ухвали було складено 25.07.2025 року.
28.07.2025р. від позивача надійшла заява (вх.№2-1192/25) про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення судовиих витрат, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40 000 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.09.2025 вирішено здійснити розгляд заяви про стягнення судових витрат по справі № 916/2114/25 впродовж розумного строку. Прийнято заяву та призначити до розгляду в засіданні суду на "08" вересня 2025 р. о 11:30
08 вересня 2025р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу, у якій відповідач зазначив, що супроводження справи адвокатом Рупець Н.О. не здійснювалось, крім того заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є значно завищеними, не відповідають складності справи і не підлягають стягненню. Позовна заява та заява про відмову від позову є ідентичною до позовної заяви, яка в 2025 році подавалась Разумовим В.В. по справі № 916/1305/25
За таких обставин, відповідач просить суд відмовити у задоволенні поданого позивачем клопотання, а у разі його задоволення - зменшити розмір заявлених до стягнення позивачем витрат на правничу допомогу до 1 000 грн.
Розглянувши матеріали справи, заяву про розподіл судових витрат, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У відповідності до ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У відповідності до ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відповідності до ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Разом з тим, відмова позивача від позову по справі № 916/2114/25 пов`язана з тим, що після пред`явлення позову по цій справі відповідач задовольнив позовні вимоги шляхом надання копії вказаного вище протоколу загальних зборів учасників ТОВ«Колос» Отже, задоволення відповідачем позовних вимог є наслідком вчинення позивачем певних дій, а саме: звернення до суду з позовною заявою.
За таких обставин, суд вважає, що позивач вправі звертатися до суду з заявою про відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу.
Так, згідно умов Договору № 26-052025 про надання правової допомоги (надалі Договір), клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором по супроводженню справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Колос" про зобов`язання надати копю протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Колос" від 18.04.2025 (п. 1.1. Договору).
Відповідно до умов п. 4.1. Договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.
Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору (п. 5.1. Договору).
25 липня 2025 року між адвокатом Рупець Н.О. і Разумовим В.В. був підписаний акт прийняття-передачі наданих послуг, відповідно до п. 1 якого, адвокат з 26.05.2025 по 25.07.2025 надав клієнту юридичні послуги відповідно до Договору №26-05-2025 від 26.05.2025 про надання правничої допомоги, а клієнт прийняв надані послуги по супроводженню справи № 916/2114/25 в Господарському суді Одеської області.
Зокрема були надані такі послуги:
26.05.2025 29.05.2025 аналіз наявних у позивача документів з приводу предмету спору, напрацювання належної правової позиції та підготовка позовної заяви з додатками 8 годин;
30.06.2025 аналіз клопотання відповідача від 30.06.2025 та долучених до нього доказів, зокрема копії протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Колос" від 18.04.2025 та доказів направлення вказаного протоколу позивачу засобами поштового зв`язку, роз`яснення Клієнту суті вказаних правових документів та узгодження подальших дій по справі 2 години;
15.07.2025 підготовка заяви про відмову позову по справі № 916/2114/25 у зв`язку з задоволенням відповідачем позовних вимог під час розгляду справи в суді 3 години;
25.07.2025 роз`яснення Клієнту суті ухвали Господарського суду Одеської області від 21.07.2025 та правових наслідків для позивача - 1 година.
Проте дослідивши матеріали справи судом не вбачається, що супроводження справи здійснювалось адвокатом Рупець Н.О., адвокат не приймала участі у судових засіданнях. Також при подачі до суду позову не було додано жодного доказу участі адвоката, але заявлено представником - адвоката Боднара Максима Олександрович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії №ОД003404 від 15.08.2018р.) В подальшому всі процесуальні документи подавались особисто Разумовим В.В.
Крім того судом встановлено, що справа № 916/2114/25 є аналогічною до інших судових справ в рамках яких учасники ТОВ «Колос» - Разумов В.В. і Разумова В.М. ініціювали судові справи з питань надання протоколів ТОВ «Колос» у яких також представником був адвокат Боднар Максим Олександрович, зокрема: справа № 916/1305/25 та інші.
У судовому засіданні 08.09.2025 при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення, адвокатом Рупець Н.О. також не надано інших доказів представлення інтересів у справі.
ЄСПЛ у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України»).
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.
Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.
Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст.131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Зазначеним положенням Конституції України відповідає стаття 16 Господарського процесуального кодексу України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
З огляду на викладене, господарський суд доходить до висновку про відмову Разумову Віталію Вікторовичу в прийнятті додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі № 916/2114/25
Керуючись ст.ст.123,126,129,130,234,244 Господарського процесуального кодексу України, суд,-
У задоволенні заяви від 28.07.2025 р. за вх. № 2-1192/25 Разумову Віталію Вікторовичу про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 15 вересня 2025 р.

Суддя С.В. Літвінов