РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.09.2025Справа № 910/8333/25

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-Безалкогольний Комбінат Дніпро»

до Фізичної особи-підприємця Ширеніної Інни Валеріївни

про стягнення 44 305,10 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-Безалкогольний Комбінат Дніпро» (далі ТОВ «Алкогольно-Безалкогольний Комбінат Дніпро») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Ширеніної Інни Валеріївни (далі ФОП Ширеніна І.В.) про стягнення 44 305,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати переданого на підставі договору поставки №2504/14/ДК-АБКД від 25.04.2023 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 31 509,16 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 053,74 грн., 3% річних у розмірі 863,65 грн. та інфляційних у розмірі 3 878,82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Вказана ухвала суду направлена на адресу місця проживання ФОП Ширеніна І.В. рекомендованим листом з повідомленнями про вручення №225, проте таке поштове відправлення не вручене під час доставки із зазначенням причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день отримання судом повідомлення про відсутність ФОП Ширеніна І.В. за адресою місця проживання, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду у даній справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись із ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В той же час, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких пояснень щодо суті спору до суду не подав.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

25.04.2023 між ТОВ «Алкогольно-Безалкогольний Комбінат Дніпро» (постачальник) та ФОП Ширеніною І.В. (покупець) укладено договір поставки №2504/14/ДК-НБКД (надалі «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідно до заявок покупця, здійснювати поставку товару, а покупець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар та оплатити його вартість за цінами, вказаними у відповідних видаткових накладних.

Додатковою угодою №1 до Договору сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 2.2 та виклали його в наступній редакції: «покупець зобов`язаний здійснити оплату товару протягом 14 (чотирнадцять) календарного дня з моменту отримання товару. Покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, вказаними у видаткових накладних на дану партію товару. Моментом отримання товару вважається дата підписання видаткової накладної представником покупця, якщо представник покупця не зазначив дату у видатковій накладній, - то дата оформлення (складання) видаткової накладної постачальником».

За твердженням позивача, на виконання умов Договору, у період з 10.04.2024 по 05.11.2024 ТОВ «Алкогольно-Безалкогольний Комбінат Дніпро» поставлено, а ФОП Ширеніною І.В. прийнято товар на загальну суму 38 314,62 грн., в той час як сплачено останньою 6 805,46 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати отриманого на підставі Договору товару, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 31 509,16 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі, Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Суд відзначає, що в матеріалах справи наявні копії видаткових накладних №1534 від 10.04.2024 на суму 3 179,18, грн., №1535 від 10.04.2024 на суму 705,00 грн., №1536 від 10.04.2024 на суму 3 179,18, грн., №1537 від 10.04.2024 на суму 705,00 грн., №1538 від 10.04.2024 на суму 3 179,18, грн., №1539 від 10.04.2024 на суму 705,00 грн., №1540 від 10.04.2024 на суму 3 179,18, грн., №1541 від 10.04.2024 на суму 705,00 грн., №1543 від 10.04.2024 на суму 3 179,18, грн., №1544 від 10.04.2024 на суму 705,00 грн., №1545 від 10.04.2024 на суму 3 179,18, грн., №1549 від 10.04.2024 на суму 705,00 грн., №1909 від 02.05.2024 на суму 4 792,98 грн., №3836 від 15.10.2024 на суму 2 867,28 грн., №4087 від 02.11.2024 на суму 2 863,44 грн. та №4107 від 05.11.2024 на суму 1 253,64 грн., які підтверджують передачу позивачем та прийняття відповідачем товару на підставі Договору на загальну суму 35 082,42 грн.

В свою чергу, як стверджує сам позивач у своїй позовній заяві, відповідачем було оплачено прийнятий на підставі Договору товар на суму 6 805,46 грн., проте в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту такої оплати.

Разом з тим, оскільки обставини сплати відповідачем позивачу 6 805,46 грн., за отриманий на підставі Договору за вказаними видатковими накладними товар, визнаються самим позивачем у позовній заяві, а у суду відсутні підстави вважати такі обставини недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом, то вони не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та вважаються доведеними.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.2 Договору, у відповідача наявне грошове зобов`язання із оплати отриманого на підставі Договору товару у розмірі 28 276,96 грн., а строк виконання такого зобов`язання настав.

В той же час, наданий позивачем акт звірки, відповідно до якого позивач поставив відповідачу 38 314,62 грн., не підписаний відповідачем, складений позивачем в односторонньому порядку і, як не може свідчити про об`єктивність такого доказу, так і не може підтверджувати факт наявності грошового зобов`язання саме у розмірі 31 509,16 грн., оскільки не є первинним бухгалтерським документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті позивачу 28 276,96 грн. за поставлений на підставі Договору товар, в той час як наявність грошового зобов`язання у розмірі 3 232,20 грн. не підтверджена належними та допустимими доказами. Відповідачем факту наявності заборгованості не спростовано, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є правомірними та обґрунтованими у розмірі 28 276,96 грн.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 053,74 грн., 3% річних у розмірі 863,65 грн. та інфляційних у розмірі 3 878,82 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 25.04.2024 до 01.07.2025.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.1 Договору сторони передбачили, що у разі прострочення покупцем оплати товару (порушення п. 2.2 договору), покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми боргу, за кожен день прострочення грошового зобов`язання до повного погашення боргу покупцем.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний розрахунок, з урахуванням часткового задоволення вимоги про стягнення основної заборгованості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 4 144,94 грн., 3% річних у розмірі 850,61 грн. та інфляційні у розмірі 3 828,19 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ФОП Ширеніної І.В. на користь ТОВ «Алкогольно-Безалкогольний Комбінат Дніпро» заборгованості у розмірі 28 276,96 грн., пені у розмірі 4 144,94 грн., 3% річних у розмірі 850,61 грн. та інфляційних у розмірі 3 828,19 грн. В іншій частині позовних вимог (заборгованість у розмірі 3 232,20 грн., пеня у розмірі 3 908,80 грн., 3% річних у розмірі 13,04 грн. та інфляційні у розмірі 50,63 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-Безалкогольний Комбінат Дніпро» задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ширеніної Інни Валеріївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-Безалкогольний Комбінат Дніпро» (51000, Дніпропетровська обл., с. Царичанка, вул. Царичанська, буд 168; ідентифікаційний код 36710304) заборгованість у розмірі 28 276 (двадцять вісім тисяч двісті сімдесят шість) грн. 96 коп., пеню у розмірі 4 144 (чотири тисячі сто сорок чотири) грн. 94 коп., 3% річних у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 61 коп., інфляційні у розмірі 3 828 (три тисячі вісімсот двадцять вісім) грн. 19 коп. та судовий збір у розмірі 1 998 (три тисячі двадцять вісім) грн. 64 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий