РІШЕННЯ

Іменем України

03 вересня 2025 року м. Чернігівсправа № 910/6052/25
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., за правилами загального позовного провадження, в відкритому судовому засіданні, розглянув справу

за позовом: Акціонерного товариства Вест файненс енд кредит банк,

вул. Леонтовича, 4, літера А, А1, м. Київ, 01054;

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю Алексагроенерджи,

вул. Перемоги, 64, с. Займище, Корюківський район, Чернігівська область, 15209;

до відповідача 2: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 ;

предмет спору: про стягнення 6 414 694,31 грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Лисенко О.П. адвокат, довіреність від 31.12.2024 № 1;

від відповідачів 1 та 2: Шваб А.В. адвокат, ордери на надання правничої допомоги: серії АА № 1615116 від 19.08.2025 та серії АА № 1615117 від 19.08.2025;

У судовому засіданні 03.09.2025, Господарським судом Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Акціонерне товариство Вест файненс енд кредит банк (далі - АТ «Вест файненс енд кредит банк», Банк) звернулося до з позовом до відповідачів 1 та 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю Алексагроенерджи (далі ТОВ Алексагроенерджи) та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 6 414 694,31 грн заборгованості за кредитним договором від 15.09.2023 № 32-10665/23-РНК (далі кредитний договір) та додатковими угодами від 29.10.2024 № 12 та від 05.11.2024 № 13 до цього нього.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем 1 договірних зобов`язань з повернення траншів за кредитним договором у строк, установлений додатковими угодами №№ 12, 13 до нього.

Виконання зобов`язань позичальника, ТОВ Алексагроенерджи, за кредитним договором від 15.09.2023 № 32-10665/23-РНК, забезпечене порукою за договором поруки від 15.09.2023 № 32-10665/23-ПФ, укладеним між Банком та відповідачем 2 - ОСОБА_1 .

26.05.2025, на адресу Господарського суду Чернігівської області, в порядку територіальної підсудності, надійшли матеріали справи № 910/6052/25.

Суд, після усунення недоліків, прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання в справі на 09.07.2025 о 10:45; установив учасникам справи процесуальні строки для подачі письмових заяв по суті спору (ухвала від 09.06.2025).

Ухвала суду про відкриття провадження в справі доставлена до електронного кабінету відповідача 1, ТОВ «Алексагроенерджи», в підсистемі Електронний суд, 10.06.2025, про що сформовано довідку про доставку електронного листа адресату.

Ухвала суду про відкриття провадження в справі направлена відповідачу 2, ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку за адресою реєстрації місця проживання фізичної особи згідно з відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру (витяг з якого сформований та залучений судом до матеріалів справи), повернута відділенням поштового зв`язку на адресу суду без вручення процесуального документа адресату (поштове відправлення: 305), з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про відкриття провадження в справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

За п. 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлене судом за належною адресою і повернуте поштою з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Факт неотримання поштової кореспонденції за офіційною адресою реєстрації сторони не може вважатися поважною причиною невиконання стороною вимог ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка в належному порядку зареєстрована за такою адресою.

З урахуванням наведеного, відповідач 2, ОСОБА_1 , вважається належним чином повідомленим про відкриття провадження в справі № 910/6052/25.

Відповідачі 1, 2 не скористалися правом на подачу відзиву на позов в установлений судом строк, проти заявлених вимог не заперечили.

09.07.2025, за результатами підготовчого засідання, суд, у порядку п. 3 частини 2 статті 185 ГПК України, постановив закрити підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 06.08.2025, відповідачі повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України, засобами електронного та поштового зв`язку, про що свідчать наявні матеріали справи.

Ухвалою від 01.08.2025, у зв`язку з перебуванням, у період з 04.08.2025 по 08.08.2025, судді Романенко А.В. у відпустці, розгляд справи по суті призначений на іншу дату, 20.08.2025, сторони завчасно повідомлені засобами електронного та поштового зв`язку, про що свідчать наявні матеріали справи.

Ухвалою від 20.08.2025, у зв`язку з оголошенням 20.08.2025 повітряної тривоги, що тривала з 02:56 год цього дня по час, на який призначене судове засідання в справі, її розгляд відкладений на іншу дату, 03.09.2025, сторони повідомлені засобами електронного та поштового зв`язку, в порядку статей 120, 121 ГПК України, про що свідчать наявні матеріали справи.

03.09.2025, у судове засідання прибули повноважні представники позивача та відповідачів 1 та 2.

Суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав представників сторін.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідачів заперечив проти задоволення позову в частині вимог заявлених до поручителя, фізичної особи ОСОБА_1 , вважає, що в цій частині вимог спір не підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства; клопотав закрити провадження в справі в частині вимог, заявлених до відповідача 2, відповідно до п.1 частини 1 статті 231 ГПК України.

Суд відхилив клопотання представника відповідачів 1 та 2 про закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

За п. 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи в спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема: справи в спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

З урахуванням змісту наведеної норми, до компетенції господарських судів належать:

- справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірвані і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем;

- справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого (тобто зобов`язання) є юридичні особи та фізичні особи підприємці.

При цьому, друга складова п. 1 частини 1 статті 20 ГПК України не містить обмежень щодо суб`єктного складу самого правочину, визначальним у даному випадку є суб`єктний склад основного зобов`язання, в забезпечення виконання якого укладений такий правочин.

Сторонами в судовому процесі, позивачами та відповідачами, можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, зокрема, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Предметом розгляду в даній справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Також позивачем заявлено похідну вимогу до поручителя фізичної особи, який уклав правочин у рахунок забезпечення виконання позичальником зобов`язань перед Банком за кредитним договором (у формі поруки).

З урахуванням наведеного, враховуючи приписи статей 4, п. 1 частини 1 статті 20, 45 ГПК України, спір у частині вимог до відповідача 2, ОСОБА_1 , підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, що також відповідає принципам процесуальної економії та сприяє повному та всебічному розгляду наявного спору.

Судом, в силу частини 4 статті 236 ГПК України, враховані правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13.03.2018 у справі № 415/2542/15-ц (п. 62 - 64), за якими: з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Відтак, з 15.12.2017, у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов`язання.

Суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, що мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

15.09.2023, між АТ «Вест файненс енд кредит банк» (далі позивач) та ТОВ «Алексагроенерджи» (далі відповідач 1, позичальник) укладений кредитний договір № 32-10665/23-РНК, за умовами якого (п. 1.1.) Банк на умовах визначених цим Договором, здійснює кредитування позичальника, тобто надання йому кредитів, у тому числі кредитів в формі овердрафт, а позичальник зобов`язався використовувати кредити в відповідності до його цільового призначення, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом та комісії, передбачені Договором, виконувати інші умови Договору та повернути Банку кредити в строки, встановлені цим Договором.

За умовами пунктів 1.2.1. - 1.2.5., 1.4.4., 1.4.5., 1.4.21. Договору, загальні умови кредитування включають: загальний ліміт кредитування - 10 000 000,00 грн.

Термін дії загального ліміту кредитування: до 15.09.2026 включно.

Референтна процентна ставка: значення UIRD (за 3 місяці) станом на останню дату фіксації індексу (UIRD) (в процентах річних) + 9% річних у валюті кредиту (гривні), тип ставки плаваюча.

Максимальний розмір процентної ставки: 45% річних.

При настанні кожної чергової дати перегляду ставки, Банк здійснює обчислення розміру змінюваної процентної ставки, що буде діяти на поточний період, виходячи з значення UIRD станом на останню дату фіксації індексу (UIRD).

UIRD (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates) український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. Перегляд (автоматичне перерахування) Банком розміру процентної ставки за кредитом, наданим ММП, з урахуванням зміни зазначеного індексу, здійснюється кожного календарного кварталу.

Джерело, де публікується інформація про значення індексу: https://bank.gov.ua/ (за посиланням); український індекс ставок за депозитами фізичних осіб UIRD (за даними агентства Thomson Reuters).

Дати перегляду ставки: 01 січня, 01 квітня, 01 липня та 01 жовтня кожного року.

Дата фіксації індексу (UIRD): другий робочий день, що передує кожній даті перегляду ставки.

За п. 1.3. загальні умови кредитування визначають граничні суми та строки кредитування за цим Договором і використовуються в тих випадках, коли на них є пряме посилання, або якщо для конкретного випадку не встановлено інших спеціальних умов щодо сум, строку та/або процентної ставки.

Ліміти кредитування та терміни їх дії, процентні ставки, комісії та інші умови для окремих кредитів та кредитних ліній встановлюються окремими пунктами Договору, додатками до нього та/або додатковими угодами до Договору.

Відповідно до п. 2.1. за цим Договором кредит надається Банком позичальнику, зокрема, шляхом надання траншів відновлювальних та/або невідновлювальних кредитних ліній, які надаються в межах лімітів відповідних кредитних ліній, шляхом переказу коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий в Банку, або по іншим реквізитам, визначеним у відповідній додатковій угоді про надання траншу.

Транші кредитної лінії надаються на підставі підписаних сторонами додаткових угод (про надання траншу) до цього Договору.

29.10.2024, між Банком та ТОВ «Алексагроенерджи» укладено додаткову угоди № 12 кредитна лінія відновлювальна до кредитного договору № 32-10665/23-РНК від 15.09.2023 (про надання траншу), за умовами якого (пункти 1, 3, 5) Банк у рамках кредитної лінії, передбаченої додатком № 5 до основного Договору, надає позичальнику транш у розмірі 2 000 000,00 грн, на який поширюється державна підтримка за програмою за напрямком: «Фінансування оборотного капіталу суб`єкта підприємництва».

Транш надається відповідно до цільового призначення кредиту, визначеного п. 3 додатку № 5 до основного Договору, шляхом переказу коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника: НОМЕР_1 .

На часткову зміну п. 7 додатку № 5 до основного Договору сторони встановили, що позичальник зобов`язаний повернути транш у розмірі 2 000 000,00 грн 29.01.2025.

05.11.2024, між Банком та ТОВ «Алексагроенерджи», укладено додаткову угоди № 13 кредитна лінія відновлювальна до кредитного договору № 32-10665/23-РНК від 15.09.2023 (про надання траншу), за умовами якого (пункти 1, 3, 5) Банк у рамках кредитної лінії, передбаченої додатком № 5 до основного Договору, надає позичальнику транш у розмірі 4 500 000,00 грн, на який поширюється державна підтримка за програмою за напрямком: «Фінансування оборотного капіталу суб`єкта підприємництва».

Транш надається відповідно до цільового призначення кредиту, визначеного п. 3 додатку № 5 до основного Договору, шляхом переказу коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника: НОМЕР_1 .

На часткову зміну п. 7 додатку № 5 до основного Договору сторони встановили, що позичальник зобов`язаний повернути транш у розмірі 4 500 000,00 грн 05.02.2025.

Сторони в пунктах 2, 6 додаткових угод №№ 12 та 13 до кредитного договору № 32-10665/23-РНК від 15.09.2023 установили наступний порядок нарахування та сплати позичальником відсотків за користування траншами з використанням механізму базової та компенсаційної відсоткової ставок.

Зокрема, за період відсутності в позичальника порушень умов основного Договору, проценти нараховуються за базовою процентною ставкою (змінюваною), що становить: значення UIRD станом на останню дату фіксації індексу (UIRD) (у процентах річних) + 4% річних.

Компенсаційна процентна ставка становить 3% річних.

За умови, що позичальник має право на державну підтримку шляхом застосування компенсаційної процентної ставки (за винятком випадків передбачених пунктами 6.2., 6.3. додаткових угод), проценти за користування траншем сплачуються в наступному порядку:

- позичальником у розмірі суми процентів нарахованих за компенсаційною процентною ставкою;

- за рахунок державної підтримки з Ескроу рахунку Фонду в розмірі різниці між сумою процентів, нарахованих за базовою процентною ставкою та сумою процентів нарахованих за компенсаційною процентною ставкою (далі розмір компенсації процентів).

У випадках, перелічених нижче, позичальник сплачує проценти за користування траншем за базовою процентною ставкою:

- припинення фінансування програми з боку держави або прийняття нормативно-правових актів, обов`язкових до виконання Фондом, що унеможливлює здійснення Фондом виплат державної підтримки з припиненням / призупиненням Фондом виплат державної підтримки;

- якщо на Ескроу рахунку Фонду, відкритому в Банку, відсутні кошти для надання державної підтримки більше ніж 6 місяців поспіль з дати, коли суми коштів на Ескроу рахунку Фонду стало недостатньо для здійснення компенсаційних процентів та за весь такий період відсутності / браку коштів;

- усунення позичальником порушення, визначеного абз. 2 п. 6.3. цієї додаткової угоди, з наступного дня за днем усунення порушення, та до останнього дня місяця, в якому усунуті зазначені порушення.

У випадку, коли відбулось порушення умов основного Договору таке як прострочення сплати позичальником заборгованості за траншем та/або сплати процентів за траншем за основним Договором на строк до 15 календарних днів поспіль, проценти нараховуються за підвищеною базовою процентною ставкою (змінюваною): базова процентна ставка + 5% річних.

За умови, що позичальник має право на державну підтримку шляхом компенсації процентів, проценти за користування траншем сплачується наступним чином:

- позичальником у розмірі, що дорівнює різниці між сумою процентів, нарахованих за підвищеною базовою процентною ставкою та розміром компенсації процентів;

- за рахунок державної підтримки з Ескроу рахунку Фонду у розмірі компенсації процентів.

Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування траншем за процентною ставкою (змінюваною), що становить базова процентна ставка + 5% річних, у випадках прострочення позичальником більше 15 календарних днів поспіль сплати коштів у погашення траншу та/або сплати процентів за основним Договором, за період коли відбулось вказане порушення.

Факт надання Банком позичальнику траншів у межах відновлювальних кредитних ліній за додатковими угодами №№ 12 та 13 до кредитного договору № 32-10665/23-РНК підтверджується платіжними інструкціями від 29.10.2024 № 19769 на суму 2 000 000,00 грн (призначення платежу: надання траншу № 12 згідно з додатковою угодою № 12 від 29.10.2024 до кредитного договору № 32-10665/23-РНК від 15.09.2023) та від 05.11.2024 № 2799 на суму 4 500 000,00 грн (призначення платежу: надання траншу № 13 за додатковою угодою № 13 від 05.11.2024 до кредитного договору № 32-10665/23-РНК від 15.09.2023), а також банківськими виписками по поточному рахунку позичальника, ТОВ «Алексагроенерджи», за період з 15.09.2023 по 08.05.2025.

Згідно з п. 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується факт укладення між АТ «Вест файненс енд кредит банк» та ТОВ «Алексагроенерджи» кредитного договору № 32-10665/23-РНК, разом з додатковими угодами №№ 12, 13 до нього, та виконання Банком своїх зобов`язань перед позичальником шляхом надання кредиту в формі траншу (відновлювальної кредитної лінії) в сумі 2 000 000,00 грн, з кінцевим терміном погашення до 29.01.2025 (платіжна інструкція від 29.10.2024 № 19769), та в формі траншу (відновлювальної кредитної лінії) в сумі 4 500 000,00 грн, з кінцевим терміном погашення до 05.02.2025 (платіжна інструкція від 05.11.2024 № 2799), прострочене тіло кредиту за якими складає 6 313 016,34 грн, про що свідчать банківські виписки по поточному рахунку позичальника, за період з 15.09.2023 по 08.05.2025 (а. с. 77 - 89).

За відповідачем також обліковується прострочена заборгованість по сплаті відсотків за Кредитним договором у розмірі 101 677,97 грн за періоди з 01.12.2024 по 31.12.2024 та з 01.05.2025 по 08.05.2025, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позичальника за період з 15.09.2023 по 08.05.2025 (а. с. 91 - 114).

Суд установив, що відсотки за користування кредитом у спірному періоді нараховані Банком відповідно до п. 6.1. додаткових угод №№ 12 та 13 до кредитного договору № 32-10665/23-РНК, виходячи з базової процентної ставки (змінюваної), що в період з 01 31.12.2024 складала 17,19% (13,19 % + 4% річних) та в періоді з 01 08.05.2025 17,35% (13,35% + 4% річних) (Банком, у період з 01 по 08.05.2025, застосовано проценту ставку в меншому розмірі 17,14%).

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (п. 53, п. 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (п. 6.19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких установлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведене також відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (п. 91, п. 92).

Висновки Верховного Суду є обов`язковими для врахування судом першої інстанції при вирішені подібних спорів.

Сторонами в додатковій угоді від 29.10.2024 № 12 до кредитного договору № 32-10665/23-РНК установлений термін кредитування по 29.01.2025 (п. 5) та в додатковій угоді від 05.11.2024 № 13 по 05.02.2025 (п. 5).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що після закінчення строку кредитування за переліченими додатковими угодами, право Банку нараховувати відсотки за користування кредитом (черговим траншем) припинилось, відтак, позов у частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами підлягає задоволенню частково в сумі 77 347,14 грн за період з 01 - 31.12.2024. Після спливу строку кредитування права Банку в охоронюваних правовідносинах підлягають захисту, в порядку частини 2 статті 625 ЦК України (натомість такі вимоги ним до суду не заявлені).

Пункт 1.2.8. кредитного договору № 32-10665/23-РНК (на зміст якого посилався представник позивача в судовому засіданні 03.09.2025) не передбачає права Банку продовжувати нараховувати відсотки за користування кредитом після закінчення строку кредитування позичальника. Дана умова Договору передбачає збільшену процентну ставку, що може застосовуватись Банком, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання.

Вимога про стягнення відсотків у сумі 24 330,83 грн, що розраховані Банком поза межами строку кредитування, за період з 01 по 08.05.2025, задоволенню не підлягає.

Всупереч умовам кредитного договору та додаткових угод №№ 12, 13 до нього, позичальник свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти в розмірі 6 313 016,34 грн та проценти за користування кредитом у розмірі 77 347,14 грн не повернув.

Доказів на спростування існування вказаної заборгованості чи доказів її сплати від відповідачів 1 та 2 до суду не надходило.

Щодо вимог до відповідача 2, як поручителя за кредитним договором.

У рахунок забезпечення виконання ТОВ «Алексагроенерджи» (боржника) зобов`язань за кредитним договором № 32-10665/23-РНК (основний Договір), 15.09.2023, між Банком та ОСОБА_1 (далі поручитель, відповідач 2) укладений договір поруки № 32-10665/23-ПФ, за умовами якого (п. 2.1.) поручитель поручився за виконання боржником наступних обов`язків, що виникли на підставі основного Договору або можуть виникнути на його підставі в майбутньому:

- обов`язок погасити Банку кредит у строки/терміни, встановлені основним Договором;

- обов`язок сплачувати Банку проценти та комісії, передбачені основним Договором, у розмірі та строки визначені основним Договором;

- обов`язок у випадках та строки, передбачені основним Договором або законодавством України, достроково погасити Банку кредит, сплатити відсотки та виконати інші обов`язки, що виникають з основного Договору;

- обов`язок сплатити Банку проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі та строки, встановлені основним Договором, неустойку (пеню, штрафи) та понад неустойку (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за основним Договором.

Поручитель у п. 2.2. договору поруки підтвердив, що обізнаний про те, що грошові зобов`язання боржника перед банком зі сплати основної суми кредиту частково забезпечені державною гарантією згідно з Порядком надання державних гарантій на портфельній основі в 2020 році, що затверджений постановою КМУ від 25.11.2020 № 1151 та/або іншим нормативним документом, який може бути затверджений в майбутньому, що визначає порядок та умови надання державних гарантій для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, що надаються суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого чи середнього підприємництва (Порядок надання державних гарантій) та основного Договору.

Відповідно до п. 3.1, п. 3.2. договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед Банком за порушення обов`язків, перелічених у п. 2.1. цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що й боржник. Передбачена п. 3.1. відповідальність поручителя наступає в тому випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обов`язків, зазначених у п. 2.1. цього договору.

Згідно з п. 5.3. договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою Банку і діє до повного виконання боржником зобов`язань за основним Договором. Порука за цим договором припиняється, якщо протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов`язань, забезпеченого порукою, Банк не пред`явить до поручителя вимоги або позову, а також у інших випадках передбачених чинним законодавством.

Сторони в п. 5.4. установили, що укладенням цього договору поручитель надає згоду на будь-які майбутні зміни обсягу відповідальності боржника за основним Договором, у тому числі такі, внаслідок яких відбудеться збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором, зокрема, але не виключно: будь-які зміни основного Договору, внаслідок яких збільшуються суми, ліміти, строки кредитування, розмір та строки оплати процентів, комісій, неустойки (пені, штрафів) та/або будь-яких інших платежів та інші умови користування кредитом, і погоджується з тим, що такі зміни не є підставою для припинення встановленої цим договором поруки і встановлена цим договором порука залишається чинною протягом строку встановленого в п. 5.3. цього договору, а поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що й боржник за основним Договором. Дана згода є безумовною, безвідкличною і не обмежена строком дії.

Виходячи з умов договору поруки № 32-10665/23-ПФ, позивач просить стягнути солідарно з відповідача 2 ОСОБА_1 , як поручителя за кредитним договором № 32-10665/23-РНК, заборгованість у сумі 6 414 694,31 грн, з них: за тілом кредиту в сумі 6 313 016,34 грн та за процентами за користування кредитом 101677,97 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою.

За статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким установлений обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Договір поруки забезпечує тільки дійсне зобов`язання (стаття 548 ЦК України).

Відповідно до статті 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки.

До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (частина 2 статті 556 ЦК України).

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання (частина 1 статті 559 ЦК України).

За приписами частин 1, 2 статті 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний в повному обсязі.

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем 1, як боржником за основним зобов`язанням кредитним договором № 32-10665/23-РНК, зобов`язань по поверненню кредиту (чергових траншів) по закінченню строку кредитування, тому в силу п. 2.1. договору поруки № 32-10665/23-ПФ, відповідач 2 відповідає перед кредитором у тому ж розмірі, що і боржник.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов до відповідача 2 підлягає задоволенню в частині стягнення: 6 390 363,48 грн заборгованості по кредиту, з них: за тілом кредиту в сумі 6 313 016,34 грн та за процентами за користування кредитом 77 347,14 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідачі 1 та 2 ТОВ «Алексагроенерджи» та ОСОБА_1 правомірність вимог позивача в частині стягнення простроченої заборгованості за кредитом не спростували; на момент ухвалення судового рішення доказів належного виконання зобов`язань перед позивачем щодо своєчасного погашення простроченого кредиту до суду не надали.

Щодо розподілу судових витрат.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

За статтею 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. З огляду на те, що позов підлягає частковому задоволенню, за рахунок відповідачів позивачу мають бути відшкодовані судові витрати по сплаті судового збору в сумі 95 855,42 грн, пропорційно задоволеним вимогам, у рівних частинах по 47 927,71 грн з кожного.

Керуючись статтями 42, 46, 47, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 129, частиною 2 статті 178, статтями 184, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Акціонерного товариства Вест файненс енд кредит банк () до відповідачів 1 та 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю Алексагроенерджи () та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.09.2023 № 32-10665/23-РНК у розмірі 6 414 694,31 грн.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Алексагроенерджи (вул. Перемоги, 64, с. Займище, Корюківський район, Чернігівська область, 15209; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Вест файненс енд кредит банк (вул. Леонтовича, 4, літера А, А1, м. Київ, 01054; ) 6 313 016,34 грн простроченої заборгованості за кредитом та 77 347,14 грн простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Алексагроенерджи (вул. Перемоги, 64, с. Займище, Корюківський район, Чернігівська область, 15209; ) на користь Акціонерного товариства Вест файненс енд кредит банк (вул. Леонтовича, 4, літера А, А1, м. Київ, 01054; ) 47927,71 грн судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Вест файненс енд кредит банк (вул. Леонтовича, 4, літера А, А1, м. Київ, 01054; ) 47927,71 грн судового збору.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

6. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Повне судове рішення складене та підписане 08.09.2025.

Суддя А.В. Романенко