ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. ХарківСправа № 922/4946/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" про ухвалення додаткового рішення по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ", м. Полтава
до Приватного підприємства "Золота Нива 1", Харківська обл., Ізюмський р-н, с. Забавне
про стягнення 607702,18 грн.
без виклику представників учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2025 Господарським судом Харківської області ухвалене судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Золота Нива 1" (64333, Харківська обл., Ізюмський р-н., с. Забавне, вул. Харківська, буд. 1-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" (36034, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Половки, буд. 70, ) заборгованість з оплати товару у сумі 304333,56 грн, штраф у сумі 76083,39 грн, пеню у сумі 51111,36 грн, 3% річних у сумі 15708,61 грн, інфляційні втрати у сумі 84381,87 грн, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 9115,53 грн. В частині заявленого до стягнення штрафу у сумі 76083,39 грн відмовлено.

28.08.2025 до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просить суд ухвалити додаткове рішення яким стягнути з ПП "Золота Нива 1" (64333, Харківська обл., Ізюмський р-н., с. Забавне вул. Харківська, буд. 1-Б. ) на користь ТОВ "ГПЛ" (36034, м. Полтава, вул. Половки, 70б, ) грошові кошти у сумі 208750,00 грн у якості компенсації понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Ухвалою суду від 29.08.2025 постановлено заяву ТОВ "ГПЛ" про ухвалення додаткового рішення прийняти до розгляду. Розгляд заяви здійснювати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Товариство з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" надало до суду: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність, договір № 01/23 про надання правової допомоги від 01.11.2023, додаткову угоду № 1 до договору № 01/23 від 23.11.2023, рахунок № 26/08/25 від 26.08.2025, акт прийняття-передачі нданих послуг від 26.08.2025.

Відповідно до договору № 01/23 про надання правової допомоги від 01.11.2023, укладеним між ТОВ "ГПЛ" (Клієнт) та Адвокатським бюро "Дмитра Чальцева" (Бюро), В порядку та на умовах, що визначені даним договором Бюро зобов`язується надати Клієнту за його дорученням комплекс юридичних послуг (надалі - «Послуги»), а Клієнт, у свою чергу, зобов`язаний оплатити надані Послуги в порядку та на умовах, що визначені даним Договором. Надання комплексу юридичних послуг від імені Бюро здійснюється керуючим Бюро - адвокатом Чальцевим Дмитром Вадимовичем, який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 3632, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області № 11 від 04.08.2020 р. Послуги за цим договором вважаються наданими з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг, або, у випадку необґрунтованої відмови Клієнта від підписання такого Акту, з моменту направлення такого Акту на адресу Клієнта.

Відповідно до розділу 4 договору розмір гонорару Бюро визначається за погодинною ставкою. Фактична вартість послуги залежить від складності її надання, об`єму вихідного документу і розраховується виходячи з вартості однієї години роботи Адвоката, яка складає 2500,00 грн. Сторони домовились, що послуги надані в межах 1 години робочого часу Бюро оплачуються в розмірі 2500,00 грн в незалежності від часу витраченого на надання конкретної послуги. Оплата Послуг Бюро здійснюється Клієнтом на підставі рахунків на оплату, шляхом: здійснення попередньої оплати у розмірі 100% вартості Послуги; здійснення часткової попередньої оплати (авансу) у розмірі 50 % вартості Послуги; здійснення оплати за надані Послуги по факту їх надання. У даному випадку строк оплати Послуг зазначається у відповідному рахунку на оплату; в іншому порядку визначеному Сторонами у додатку до даного договору.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 23.11.2023 до договору № 01/23 про надання правової допомоги від 01.11.2023 надання Бюро послуг відповідно до п.1 Договору буде здійснюватися в межах розгляду справи № 922/4946/23 у Господарському суді Харківської області як суді першої інстанції. За взаємною згодою Сторони домовилися застосовувати п.п.4.2.3 при здійсненні розрахунків за надані Бюро послуги - здійснення оплати за надані Послуги по факту їх надання. У даному випадку строк оплати Послуг зазначається у відповідному рахунку на оплату.

Відповідно до акту прийняття-передачі наданих послуг від 26.08.2025 до договору № 01/23 про надання правової допомоги від 01.11.2023 адвокатом надано Клієнту юридичні послуги в межах розгляду справи № 922/4946/23 в Господарському суді Харківської області, всього 34 послуги. Вартість наданих послуг складає 208750,00 грн. Вартість послуг визначається відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 01/23 від 01.11.2023.

Відповідно до рахунку № 26/08/23 від 26.08.2025 вартість послуг становить всього 208750,00 грн.

Згідно з ч.1,2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 у справі № 908/2348/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Аналіз наведених норм статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Поряд з тим, суд зазначає, що, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

03.09.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ПП "Золота Нива1" на користь ТОВ "ГПЛ" з 208750,00 гривень до 0,00 гривень та відмовити у задоволенні заяви ТОВ "ГПЛ" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Застосувати до ТОВ "ГПЛ" наслідки передбачені ч. 9 ст. 129 ГПК України та покласти на ТОВ "ГПЛ" всі понесені ним витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи. В огрунтування клопотання відповідач зазначає, що силу приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина послуг зазначених в акті прийняття-передачі наданих послуг від 26.08.2025 не може бути віднесена до правничої допомоги. До послуг які не є правничою допомогою відносяться: виготовлення та засвідчення копій документів, формування додатків, направлення документів поштою, подання документів до Господарського суду Харківської області через підсистему "Електронний суд" (завантаження заперечення, направлення його на адресу відповідача, направлення безпосередньо до суду). Матеріали справи не містять ордера, виданого Бюро на представництво інтересів позивача у справі. В матеріалах справи наявна лише довіреність видана позивачем фізичній особі Чальцеву Д.В. в системі "Електронний суд". Зазначене свідчить про те, що послуги у справі № 922/4946/23 надавались не Адвокатським бюро "Дмитра Чальцева" як юридичною особою з якою укладено договір, а фізичною особою Чальцевим Д.В., який є адвокатом. Крім іншого, така форма надання послуг не відповідає формі адвокатської діяльності обраній адвокатом Чальцевим Д.В. Подані позивачем документи не відповідають вимогам ст. 126 та ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПУ України ГПК, а вартість послуг адвоката є неспівмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Зазначені порушення є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення. заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 208750,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру, є завищеним. Вартість послуг з участі представника позивача адвоката Чальцева Д.В. у судових засіданнях є неспівмірно високою зі складністю справи та ціною позову. Тільки вартість цих послуг становить майже 10% ціни позову, що є необґрунтованим. Жодна з ухвал не була виконана позивачем, позивачем не надано оригінал досліджуваного документа видаткової накладної № 12684 від 23.02.2022, що унеможливило проведення експертизи.

Так, проаналізувавши подані позивачем докази на понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 208750,00 грн, беручи до уваги предмет спору, кількість документів, що знаходиться у матеріалах справи, складність цієї справи, поведінку сторін, зміст та об`єм наданих адвокатом пояснень, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, пропорційності до предмета спору та обсягу наданих послуг, враховуючи, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, господарський суд дійшов висновку не присуджувати позивачу, на користь якого ухвалено судове рішення, усі його витрати на професійну правничу допомогу.

Судом також враховується, що відповідно до акту прийняття-передачі наданих послуг від 26.08.2025 адвокатом вказується загальний витрачений час (годин) - 81 година 48 хвилин (з урахування часу у судових засіданнях, які тривали менше однієї години при розрахунку "рахується як година часу"), однак фактично витрачений час (годин) на надані адвокатом послуги становить 78 годин 1 хвилину. Тобто загальний час 81 година 48 хвилин не є обґрунтованим.

Разом з тим, суд, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню відповідачем частково в сумі 104375,00 грн. У відшкодуванні решти суми витрат суд відмовляє.

Щодо відсутності ордера суд зазначає таке.

Відповідно ст. 14 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Стороною договору про надання правничої допомоги є адвокатське бюро.

В матеріалах справи міститься договір № 01/23 про надання правової допомоги від 01.11.2023, укладений між ТОВ "ГПЛ" (Клієнт) та Адвокатським бюро "Дмитра Чальцева" (Бюро).

Відповідно до ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу". У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі, він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення).

Пунктом 30 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення передбачено, що користувач ЄСІТС може уповноважити іншого користувача на вчинення дій із використанням Електронного суду в інтересах довірителя, надавши засобами відповідної підсистеми ЄСІТС такому повіреному довіреність в електронній формі відповідно до вимог процесуального законодавства.

В матеріалах справи наявна довіреність сформована у Електронному суді від 22.11.2023 на ім`я Чальцева Дмитра Вадимовича. Довіреність, видана із дотриманням зазначених правил, як електронний документ і є належним документом, що підтверджує повноваження представника у суді.

Про надання документів щодо стягнення судових витрат позивачем було зроблено заяву у судовому засіданні 26.08.2025.

Отже, позиція відповідача про необхідність повної відмови у задоволенні клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу, викладена у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги спростовується встановленими судом обставинами справи та вимогами вищезазначеного законодавства.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Золота Нива 1" (64333, Харківська обл., Ізюмський р-н., с. Забавне, вул. Харківська, буд. 1-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" (36034, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Половки, буд. 70, ) 104375,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви позивача про розподіл судових витрат відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, додаткове рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне додаткове рішення підписано 08 вересня 2025 року.

Суддя Л.В. Шарко