ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
09.09.2025 Справа №905/923/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,
розглянувши матеріали позовної заяви
у справі за позовом: Акціонерного товариства «Акцент-Банк», м.Дніпро
до відповідача: ОСОБА_1 , м.Маріуполь
про звернення стягнення на предмет застави
Позивач, Акціонерне товариство «Акцент-Банк», м.Дніпро, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 , м.Маріуполь про звернення стягнення на предмети застави.
Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України за наступними підставами.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Однак, до матеріалів позовної заяви в порушення вимог п.3 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку сум, в рахунок погашення яких останній просить суд звернути стягнення на предмет застави.
Окрім того, за змістом п.5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до документів, що додаються до позовної заяви, та ч. 2 вказаної статті зазначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Отже, за висновками суду, вимоги ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України щодо надання позивачем до позовної заяви всіх наявних в нього доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не виконані належним чином.
Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Порядок сплати судового збору та його розмір передбачені Законом України «Про судовий збір».
Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до п.п.1-2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
У пунктах 8.12, 8.13 постанови від 26.02.2019 у справі №907/9/17 (провадження № 12-76гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову. Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.
Проаналізувавши вказане платіжне доручення, суд установив, що судовий збір позивач сплатив на реквізити Господарського суду міста Києва.
Статтею 9 Закону України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Отже судовий збір за зазначеним платіжним дорученням сплачений не на рахунок Господарського суду Донецької області, тобто не за місцем розгляду справи відповідно до вимог частини першої статті 9 Закону України "Про судовий збір".
Відтак, суд приходить до висновку, що при зверненні з позовом до суду позивачем не подано доказів сплати судового збору в установленому порядку та розмірі.
Поряд з цим, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.
Як вбачається судом, у позовній заяві не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.
Отже, позивачем не виконано вимоги п.7 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суд встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк», м.Дніпро до ОСОБА_1 , м.Маріуполь підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.
Керуючись статтями 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
1. Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк», м.Дніпро до Черкаса Дмитра Олександровича, м.Маріуполь про звернення стягнення на предмет застави залишити без руху.
3. Роз`яснити Акціонерному товариству «Акцент-Банк», м.Дніпро, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою відповідно до п.п. 4, 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя Г.Є. Курило