ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" вересня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/3559/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Міньковського С.В.

секретар судового засідання Чернова В.О.

розглянувши клопотання ліквідатора про витребування доказів (вх. № 13474 від 06.06.2025 року) у справі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полесадсервіс"
про визнання банкрутом
за участю : ліквідатора арбітражного керуючого Бурлаченко М.М. (в режимі відеоконференції), свідоцтво

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Харківської області від 12.11.2024 року ТОВ "Полесадсервіс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бурлаченка М.М.

Під час перебування судді у відпустці, 06.06.2025 через підсистему Електронний суд від ліквідатора Бурлаченка М.М. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просить суд витребувати у Державної податкової служби України (код 43005393, 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) документи та інформацію щодо контрагентів ТОВ "Полесадсервіс", а саме стосовно: ТОВ "Хімагростеп" (код 39291937), ТОВ "Добробут Плюс" (код 32468910), ПСП "Імені Шевченка" (код 05270649), ТОВ "Таго Трейд" (код 39977229), ФГ Россолової Марії Нестерівни (код НОМЕР_1 ), ТОВ "Торговий дім "Стандарт Трейд" (код 40268712), Селянського (фермерського) господарства "Янтар" (код 22660458).

В обґрунтування поданого клопотання ліквідатор зазначає, що ним були направлені відповідні запити до органів Державної податкової служби України щодо контрагентів банкрута в порядку ст.12-1 Кодексу України з процедур банкрутства з метою отримання актуальних даних щодо майна, майнових активів, в тому числі дебіторської заборгованості перед ТОВ "Полесадсервіс", проте у відповідь на надіслані запити органами ДПС повідомлено, що арбітражний керуючий Бурлаченко М.М. не має законодавчих підстав для надання запитуваної інформації, що в свою чергу перешкоджає йому у повному обсязі здійснювати свої повноваження як ліквідатора в даній справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.07.2025 року клопотання ліквідатора ТОВ "Полесадсервіс" було призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.07.2025 року; зобов`язано ліквідатора надати суду докази направлення даного клопотання на адресу ДПС України; зобов`язано ДПС України надати суду відзив на клопотання ліквідатора.

14.07.2025 через підсистему "Електронний суд" від ліквідатора Бурлаченка М.М. надійшло клопотання про долучення доказів, а саме доказ направлення клопотання про витребування доказів з додатками на адресу ДПС України.

В судовому засіданні 15.07.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду клопотання ліквідатора про витребування доказів на 12.08.2025.

31.07.2025 через підсистему "Електронний суд" від ліквідатора Бурлаченка М.М. надійшли додаткові письмові пояснення щодо поданого клопотання.

Ухвалою суду від 12.08.2025 року, у зв`язку із неявкою учасників справи та невиконання ДПС України вимог ухвали суду від 01.07.2025, розгляд клопотання ліквідатора було відкладено на 09.09.2025 року.

15.08.2025 року до суду від ГУ ДПС у Харківській області надійшов відзив, в якому податковий орган зазначив, що відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий під час здійснення своїх повноважень має право звертатись з запитом арбітражного керуючого саме стосовно боржника, відповідно до судового рішення, яким призначено його у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реструктуризацією або керуючим реалізацією, тоді як запити ліквідатора пов`язані із отриманням інформації про третіх осіб. Отже, Головне управління ДПС у Харківській області не мало законодавчих підстав для надання запитуваної інформації.

28.08.2025 року до суду від ліквідатора надійшли додаткові письмові пояснення щодо поданого клопотання про витребування доказів.

Присутній в судовому засіданні 09.09.2025 року ліквідатор підтримує надане клопотання про витребування доказів в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, клопотання ліквідатора про витребування доказів, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання арбітражного керуючого не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Тобто застосування приписів Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України в межах справи про банкрутство здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, враховуючи повноваження призначеного судом арбітражного керуючого та судової процедури банкрутства, що була застосована судом до боржника.

У відповідності ст. 61 КУзПБ в ліквідаційної процедури визначені повноваження арбітражного керуючого.Так, ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, здійснює такі повноваження:

приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;

виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута;

формує ліквідаційну масу;

заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Дійсно, порядок звернення арбітражного керуючого до державних органів, банків та інших установ з метою отримання інформації, яка необхідна йому для здійснення повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) щодо боржника, а також отримання вищевказаної інформації безпосередньо регулюється спеціальною нормою, а саме ст.12-1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, у тому числі банків, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, депозитарних установ та інших професійних учасників ринків капіталу, організацій, громадських об`єднань, фізичні особи, яким направлено запит арбітражного керуючого, зобов`язані не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати арбітражному керуючому відповідну інформацію, у тому числі таку, що становить банківську таємницю, таємницю надавача платіжних послуг або емітента електронних грошей, крім таємної та/або службової інформації та копій документів, у яких міститься таємна та/або службова інформація, копії документів.

Задоволення запиту арбітражного керуючого може бути здійснено шляхом надання відповідної інформації, копій документів у формі електронного документа.

Відмова в наданні інформації на запит арбітражного керуючого, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації тягнуть за собою відповідальність згідно із законом, крім випадків відмови в наданні таємної та/або службової інформації.

Як встановлено судом, ліквідатор в своєму клопотанні зазначає, що відповідно до аналізу отриманої інформації ним було встановлено, що між ТОВ "Полесадсервіс" та вищевказаними контрагентами банкрута існували господарські правовідносини, в ході яких ТОВ "Полесадсервіс" здійснювало поставки продукції сільськогосподарського призначення. З цих правовідносин перед ТОВ "Полесадсервіс" у контрагентів виникла та існує суми дебіторської заборгованості з оплати сільськогосподарської продукції. Тому, на переконання ліквідатора, з метою отримання актуальних даних щодо майна, майнових активів, в тому числі дебіторської заборгованості, наявна необхідність отримання письмової інформації у ДПС України про відображення контрагентами банкрута в їх податкових деклараціях з ПДВ операцій з придбання товару (продкуції) у банкрута ТОВ "Полесадсервіс".

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором направлені запити до органів ДПС України, на які було отримано відповідь про відсутність законодавчих підстав для надання запитуваної ОСОБА_1 інформації. Будь-яких інших дієвих заходів у відповідності до приписів Кодексу України з процедур банкрутства з метою отримання вищевказаної інформації, у тому числі безпосереднє звернення саме до контрагентів банкрута (ТОВ "Хімагростеп", ТОВ "Добробут Плюс", ПСП "Імені Шевченка", ТОВ "Таго Трейд", ФГ ОСОБА_2 , ТОВ "Торговий дім "Стандарт Трейд", Селянського (фермерського) господарства "Янтар") ліквідатор арбітражний керуючий Бурлаченко М.М. не вчиняв, а звернувся із відповідними клопотаннями про витребування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Тобто, провадження у справі про банкрутство є однією з форм господарського процесу, тому в його межах повинні виконуватися завдання господарського судочинства та досягатися його мета - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави з урахуванням тих особливостей, які притаманні відносинам неплатоспроможності. Крім того, дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів є однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство (Висновок наведений у постановах від 10.08.2023 у справі № 918/246/23, від 26.11.2024 у справі № 908/2519/22, від 19.11.2024 у справі № 911/4610/15)

Цією ж статтею передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Водночас судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване Кодексом України з процедур банкрутства, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у Господарському процесуальному кодексі України (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №918/335/17).

Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Як було зазначено вище, відповідно до ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, для застосування повного інструментарію, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням приписів Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор зобов`язаний на підставі наданих йому повноважень звернутись до господарського суду з позовною вимогою (заявою) про стягнення дебіторської заборгованості з контрагентів банкрута або визнання недійсним правочинів чи про спростування майнових дій боржника, що є, наприклад, сумнівними, з точки зору їх добросовісності або неоплатності (зокрема: документів, які були складені за результатами господарських операцій боржника ( банкрута) з контрагентами - договори, накладні, рахунки, акти, тощо та мають силу первинних документів і підтверджують факт здійснення господарської операції), в порядку ч.1 ст. 42 КУзПБ та в межах вже порушеного позовного провадження у справі про банкрутство, подавати відповідні письмові клопотання до суду в порядку ст. 81 ГПК України.

Натомість, ліквідатор звертається до суду з клопотаннями в порядку ст. 81 ГПК України під час здійснення ліквідаційної процедури в межах справи про банкрутство боржника, в яких просить суд витребувати докази у Державної податкової служби України щодо юридичних осіб, які не є ані стороною, ані учасниками справи про банкрутство, що в свою чергу не може бути "автоматично" задоволено та витребувано господарським судом в порушення порядку, встановленого приписами Кодексу України з процедур банкрутства (1, ст. 2, ст. 7, 42, ).

Відповідно до правової позиції Великої Палата Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 910/3009/18, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, що визначений у Кодексу України з процедур банкрутства.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18) та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Отже, суд вважає, що ліквідатор ТОВ "Полесадсервіс" обрав невірний спосіб захисту щодо отримання необхідної йому інформації з контрагентів банкрута.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 2, 7,10, 12, 12-1, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 5,81, 86, 234-235 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Бурлаченка М.М. про витребування доказів (вх. № 13474 від 06.06.2025 року) - відмовити.

Ухвалу направити ліквідатору, ДПС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 11.09.2025.

Суддя Міньковський С.В.