ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025м. ДніпроСправа № 904/4171/25

За позовом Національного університету «Києво-Могилянська академія» (04070, м. Київ, вул.Григорія Сковороди, буд. 2, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (51400, Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, )

про стягнення 14 018,45 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Національний університет «Києво-Могилянська академія» звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» про стягнення 14 018,45 грн, у тому числі основного боргу в сумі 13 625 грн, пені в сумі 358,73 грн та 3% річних у сумі 34,72 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Розгляд справи просить здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» неналежним чином виконало зобов`язання за договором № 71/024 від 25.06.2024 щодо повної та своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/4171/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до п. 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (з наступними змінами та доповненнями, далі Положення), особам, які зареєстрували Електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі ЄСІТС), суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з абз. 1 п. 24 Положення підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Відповідно до п. 42 Положення засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Судом з`ясовано, що відповідач має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2025 про відкриття провадження у справі № 904/4171/25 надіслана до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія», що підтверджується довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа (а.с. 73), згідно з якою зазначена ухвала суду доставлена до електронного кабінету відповідача 05.08.2025 о 09:18 год.

Крім того, копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2025 про відкриття провадження у справі № 904/4171/25, що направлена на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія», 08.08.2025 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» від 06.08.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою» (поштове відправлення № 792, а.с. 74-78).

На підставі ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання вказаного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2025 про відкриття провадження у справі № 904/4171/25, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не надходило, поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не скористалось своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, тому господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позовну заяву, так і доказів, у разі їх наявності, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не зробило, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідач суду також не повідомив.

З огляду на достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, беручи до уваги принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, у межах наданих йому повноважень, створив належні умови учасникам судового процесу для реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

Ураховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не скористалось наданим законом правом на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є обставини укладення договору поставки, строк дії договору, умови поставки товару, порядок розрахунків, наявність/відсутність прострочення постачальника.

За результатами проведеної закупівлі (ідентифікатор UA-2024-06-25-011497-а) згідно з опублікованим на офіційному вебпорталі закупівель prozzoro.gov.ua звітом (а.с. 41-42) 25 червня 2024 року між Національним університетом «Києво-Могилянська академія» (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (далі виконавець, постачальник) укладено договір № 71/024 (а.с. 36-40, далі Договір).

На підставі пункту 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити замовнику товар відповідно специфікації (далі товар), а замовник зобов`язується прийняти надані послуги, оплатити їх на умовах та у порядку, передбачені цим Договором.

Згідно з пунктами 3.1-3.4 Договору сума, визначена у Договорі, становить 84 497,50 (вісімдесят чотири тисячі чотириста дев`яносто сім грн 50 коп.) грн разом з ПДВ 14 082,92гривень.

Сума, визначена у Договорі, може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Сума, визначена у Договорі, не може бути збільшена.

Сума, визначена у Договорі, зазначена з урахуванням податків і зборів, що сплачуються або мають бути сплачені, витрат на транспортування, розвантаження, інших витрат.

Відповідно до пункту 4.1 Договору розрахунки здійснюються шляхом: оплати замовником протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту поставки товару в асортименті та за кількістю, на підставі оформлення сторонами видаткової накладної та виставленого постачальником рахунка-фактури.

У разі відсутності на розрахунковому рахунку замовника (як установи, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету) коштів, що призначені на такі цілі, замовник зобов`язується провести оплату протягом 14 (чотирнадцяти) днів з моменту надходження на рахунок замовника коштів, призначених на такі цілі. Така затримка не вважається порушенням з боку замовника.

Згідно з пунктом 4.2 Договору оплата здійснюється шляхом перерахування замовником коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 4.3 Договору постачальник надає замовнику підписані видаткові накладні, що оформлені згідно з вимогами законодавства України, у 3 (трьох) примірниках. Замовник протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту їх отримання повертає постачальнику оформлений примірник видаткової накладної або надає постачальнику мотивовану відмову із зазначенням недоліків та термінів їх усунення постачальником.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 Договору постачальник або представник постачальника (за довіреністю) особисто здійснює поставку товару у місце поставки: м. Київ, Контрактова площа, 4, склад замовника, у вказані у Договорі строки.

Передача документів, пов`язаних із поставкою товару, здійснюється постачальником або представником постачальника (за довіреністю) особисто у м. Києві, Контрактова площа, 4, або поштою на адресу: 04070, м. Київ, вул. Г. Сковороди, 2.

На підставі пункту 5.4 Договору зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними у повному обсязі з моменту передачі товару згідно з цим Договором у власність замовника у місці поставки. Дата поставки товару зазначається у видаткових накладних на отримання товару.

На підставі пункту 5.5 Договору приймання передача товару по кількості здійснюється представником замовника та постачальника за наявності видаткової накладної та відповідно до товаросупровідних документів, по якості відповідно до документів, що засвідчують його якість. За відсутності представника постачальника чи видаткової накладної товар замовником не приймається.

На підставі підпункту 6.1.1 пункту 6.1 Договору замовник зобов`язаний прийняти поставлений товар згідно з видатковою накладною.

Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 Договору замовник має право на якісне та своєчасне отримання товару у повному обсязі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до підпункту 6.3.1 пункту 6.3 Договору постачальник зобов`язаний поставити товар в обсязі та строки, передбачені цим Договором, додатках до нього.

Згідно з підпунктом 6.4.1 Договору пункту 6.4 Договору постачальник має право отримувати оплату за поставлений товар у визначеному Договором розмірі та строки.

Відповідно до пункту 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством та цим Договором.

Згідно з пунктом 7.7 Договору сплата штрафних санкцій і відшкодування збитків не звільняє сторони від виконання зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до пункту 9.2 Договору у разі недосягнення сторонами згоди спори вирішуються у судовому порядку за підвідомчістю, підсудністю та у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 10.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами і діє до 31 грудня 2024 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до пункту 12.1 Договору невід`ємною частиною Договору є: додаток 1 специфікація.

Згідно зі специфікацією (а.с. 40), яка є додатком № 1 до Договору, предметом поставки є бензин А-95, у кількості 1 305 л, за ціною 54,50 грн/л (із ПДВ), на суму 71 122,50 грн, бензин А-92, у кількості 250 л, за ціною 53,50 грн/л (із ПДВ), на суму 13 375 гривень.

Загальна вартість: 84 497,50 (вісімдесят чотири тисячі чотириста дев`яносто сім грн 50 коп.) грн разом з ПДВ 14 082,92 гривень.

На виконання Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» оформило видаткову накладну № 0001/0001388 від 25.06.2024 (а.с. 43) на поставку 1 305 л бензину А-95 та 250 л бензину А-92 на загальну суму 84 497,50 грн (із ПДВ).

На підставі п.п. 1, 2 примітки у вказаній видатковій накладній відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару відповідно Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 року.

Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» виставило позивачу рахунок-фактуру № 0001/0001576 (а.с. 44) на суму 84 497,50 грн (із ПДВ).

Національний університет «Києво-Могилянська академія» сплатив за товар 84 497,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 237 від 27.06.2024 (а.с. 45), призначення платежу: за бензин (Фонд відродження КМА); дог. 71/024 від 25.06.2024; видаткова накладна 0001/0001388 від 25.06.2024; в т.ч. ПДВ 14 082,92 гривень.

Згідно з видатковою накладною № 0001/0001388 від 25.06.2024 відповідач передав позивачу скретч-карти «Авіас» на загальну суму 84 497,50 грн (із ПДВ), з них:

- на бензин А-95, у кількості 1 305 л, на суму 71 122,50 грн (із ПДВ);

- на бензин А-92, у кількості 250 л, на суму 13 375 грн (із ПДВ).

Національний університет «Києво-Могилянська академія» (скорочене найменування НаУКМА) вказує, що на автозаправних станціях використав частину скретч-карток та отримав 1 305 л пального (1 055 л бензину А-95 та 250 л бензину А-92) на загальну суму 70 872,50 грн (із ПДВ).

Позивач зазначає, що в нього залишились 15 скретч-карток на бензин А-95 (а.с. 47-48), у кількості 250 л, на загальну суму 13 625 грн: 10 скретч-карток по 20 л та 5 скретч-карток по 10 л.

Відповідно до актів від 07.01.2025, 17.01.2025, 18.02.2025, 12.03.2025 про забезпечення пальним службових автомобілів НаУКМА (а.с. 49-52) у мережі заправних станцій м. Києва відсутнє пальне (бензин А-95), і отримати його за талонами немає можливості.

Національний університет «Києво-Могилянська академія» звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» з листом № 10/389 від 14.03.2025 (а.с. 53) про повернення коштів за невикористані 15 талонів на 250 л бензину А-95 на суму 13 625 гривень. Указаний лист направлено засобами поштового зв`язку (а.с. 55) та вручено 25.03.2025 представнику відповідача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №551 (а.с. 56). Відповідь на зазначений лист не надходила.

Позивач направив Товариству з обмеженою відповідальністю «Тенегія» претензію № 10/418 від 25.03.2025 (а.с. 57-58) про повернення коштів за невикористані 15 талонів на 250 л бензину А-95 на суму 13 625 гривень. Указана претензія направлена засобами поштового зв`язку (а.с. 61) та вручена 01.04.2025 представнику відповідача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 527 (а.с. 59). Відповідь на зазначену претензію не надходила.

Національний університет «Києво-Могилянська академія» стверджує, що товар за вказаними 15 скретч-картками не отримав, грошові кошти в сумі 13 625 грн за цей товар Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не повернуло, що стало причиною виникнення спору та звернення з позовною заявою до суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту вказаної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем (постачальником) свого зобов`язання зі своєчасного передання покупцеві товару в повному обсязі. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця (постачальника), або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця. Таким чином, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до продавця (постачальника). Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: або звернення до продавця (постачальника) з претензією, листом, телеграмою тощо, або подання до суду позовної заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не надав до суду докази поставки за Договором товару в повному обсязі, позов не спростував.

Ураховуючи відсутність доказів поставки товару в повному обсязі та заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія», докази, надані позивачем, є більш вірогідними, тому позовна вимога про стягнення основного боргу в сумі 13 625 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також Національний університет «Києво-Могилянська академія» нарахував та заявив до стягнення за період з 01.05.2025 до 31.05.2025 пеню в сумі 358,73 грн та 3% річних у сумі 34,72грн (а.с. 62).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до абзацу 1 пункту 7.2 Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30(тридцять) днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Судом перевірено наданий розрахунок заявленої до стягнення пені за період з 01.05.2025 до 31.05.2025 (а.с. 62), арифметичних помилок не виявлено, тому позовна вимога про стягнення пені в сумі 358,73 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Аналогічні правові висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 646/14523/15-ц та № 703/2718/16-ц, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

За змістом статей 509, 524, 533 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Подібні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 01.05.2025 до 31.05.2025 нарахував та заявив до стягнення 3% річних у сумі 34,72 грн (а.с. 62).

За результатом перевірки судом наданого розрахунку 3% річних арифметичних помилок не виявлено, тому позовна вимога про стягнення 3% річних у сумі 34,72 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» на користь Національного університету «Києво-Могилянська академія» підлягають стягненню 14 018,45 грн, у тому числі основний борг у сумі 13 625 грн, пеня в сумі 358,73 грн та 3% річних у сумі 34,72 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Національного університету «Києво-Могилянська академія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» про стягнення 14 018,45 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (51400, Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, ) на користь Національного університету «Києво-Могилянська академія» (04070, м. Київ, вул. Григорія Сковороди, буд. 2, ) 14 018,45 грн (чотирнадцять тисяч вісімнадцять гривень 45 копійок), у тому числі основний борг у сумі 13 625 грн (тринадцять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 00 копійок), пеню в сумі 358,73 грн (триста п`ятдесят вісім гривень 73копійки), 3% річних у сумі 34,72 грн (тридцять чотири гривні 72 копійки), судовий збір у сумі 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 15.09.2025.

Суддя В.О. Дичко