РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2025Справа № 910/5948/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС"

до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2

про стягнення 6899,50 грн

Представники учасників процесу:

від позивача: Сечко С.В.

від відповідача: не з`явився

від третіх осіб: не з`явились

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" про стягнення 6899,50 грн страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" на підставі договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків FA-00279427 та полісу №АТ/3997679 внаслідок настання страхової події дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 108 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА", останнє несе відповідальність за завдані внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди збитки.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.05.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/5948/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

04.06.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позов.

10.06.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.07.2025 перейшов до розгляду справи №910/5948/25 за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання у справі на 17.07.2025; залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 ; залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ; запропонував Приватному акціонерному товариству "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" надати для огляду оригінал Європротоколу, яким зафіксовано спірну ДТП 28.12.2023; викликав в підготовче засідання представників сторін.

09.07.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

09.07.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

11.07.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло два клопотання аналогічного змісту про розгляд справи за відсутності представника позивача.

16.07.2025 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У підготовче засідання 17.07.2025 представники сторін не з`явилися.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.07.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.09.2025.

13.08.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про проведення засідання за відсутності відповідача, у якому відповідач також зазначив, що підтримує позицію, викладено у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача у судовому засіданні 04.09.2025 надав пояснення по суті позову, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання 04.09.2025 не з`явились.

У порядку ст.240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 04.09.2025 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та ОСОБА_1 (далі - страхувальник) укладено добровільного комплексного страхування транспортних ризиків FA-00279427 та поліс №АТ/3997679 щодо страхування транспортного засобу Renault Megan, державний номерний знак НОМЕР_2 .

У результаті ДТП, яка відбулася 28.12.2023, було пошкоджено застрахований у ПрАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" транспортний засіб Renault Megan, державний номерний знак НОМЕР_2 .

На виконання умов договору комплексного страхування транспортних ризиків FA-00279427 позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 13799,01 грн.

Цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА".

Позивач звернувся до відповідача із заявою вих № 00225/9224 від 11.01.2024 про сплату страхового відшкодування в сумі 13799,01 грн.

Відповідач виплатив на рахунок відповідача страхове відшкодування в сумі 4299,51 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.08.2024 про доплату страхового відшкодування в розмірі 9499,50 грн, яка залишена відповідачем без задоволення.

Посилаючись на норми ст.993 Цивільного кодексу України та 108 Закону України "Про страхування", позивач заявив позов про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 6899,50 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що за фактом ДТП між його учасниками було укладено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), згідно якого винуватцем ДТП є водій автомобіля "Mitsubishi Outlander" державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_2 . В даному випадку, учасники дорожньої пригоди скористалися своїм правом та на підставі взаємної угоди склали повідомлення (європротокол), водії погодили у протоколі, що механічні пошкодження автомобіля "Renault Megane" державний номерний знак НОМЕР_2 заподіяні внаслідок винних дій водієм автомобіля "Mitsubishi Outlander" державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_2 . В даному випадку внесені до Євопротоколу обставини не викликають жодних обґрунтованих сумнівів та не потребують спеціальних знань для проведення експертизи з метою з`ясування причин скоєння дорожньої транспортної пригоди, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченого страхового відшкодування.

Позиція відповідача

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на такі обставини:

- настання страхового випадку за договором обов`язкового страхування можливо у разі встановлення вини водія страхувальника у вчинені ДТП належними та допустимими доказами, а не суб`єктивним сприйняттям страхувальника щодо вини чи відсутності вини у ДТП;

- страховик при прийнятті рішення щодо виплати страхового відшкодування на підставі Європротоколу від 28.12.2023 має керуватися Інструкцією щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка затверджена Протоколом президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11.08.2011 №274/2011. Інструкція визначає умови заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також застосування Типових схем дорожньо-транспортних пригод, наведених у додатку до цієї Інструкції;

- відповідно до п. 5 Додатку до Інструкції по заповненню повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, після з`ясування всіх обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 4 цих Правил, Страховик чи МТСБУ має вибрати конкретну Типову схему ДТП із відповідного розділу. У випадку, якщо у вибраному розділі приведена ситуація в цілому відповідає обставинам ДТП, що розглядається, і схема, наведена у Повідомленні, в цілому співпадає з Типовою схемою ДТП, Страховик чи МТСБУ приймає рішення про розподіл відповідальності у відповідності до вказаної в схемі інформації;

- згідно "схеми 4.2." Додатку до Інструкції по заповненню повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду "IV. Дорожньо-транспортні пригоди, що скоєні при русі транспортних засобів заднім ходом", водій "А" та "В" порушили правила маневрування (Розділ 10 Правил дорожнього руху). Розподіл відповідальності - 1/2 на обох винуватців;

- в межах строків, визначених ст. 36 Закону, відповідач прийняв мотивоване рішення згідно страхового акту № 37406/1 від 13.02.2024 щодо виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі 4299,51 грн (50% фактично понесених витрат позивачем за мінусом франшизи).

- визнання вини страхувальником або іншою особою, яка керувала транспортним засобом під час ДТП, не може бути беззаперечним, належним та допустимим доказом такої вини, оскільки встановлення вини, здійснюється у сукупності усіх фактичних обставин справи та інших доказів долучених до матеріалів справи, та із врахуванням положення Закону.

Позиція третіх осіб

Треті особи правом на подання пояснень щодо позову/відзиву не скористались.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

28.12.2023 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Renault Megane" державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля "Mitsubishi Outlander" державний номерний знак НОМЕР_1 .

Подію ДТП зафіксовано Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, спільно складеним учасниками ДТП від 28.12.2023 (надалі - Європротокол).

Згідно калькуляцією № 27341_16 від 04.01.2024 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Renault Megane" державний номерний знак НОМЕР_2 , що отримав пошкодження під час ДТП, становить 18110,85 5146,44 грн та 13799,01 грн після вирахувань (вирахуванням зношення запчастин 64,43 %).

Відповідно до Страхового акту № 00432/16/924 від 05.01.2024 сума страхового відшкодування внаслідок ДТП, яка відбулася 28.12.2023 становить 13799,01 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 13799,01 грн на рахунок страхувальника, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції № 385698 від 08.01.2024.

Як підтверджено матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Mitsubishi Outlander" державний номерний знак НОМЕР_1 (іншого учасника ДТП), була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/215514671 (термін дії з 04.07.2023 по 03.07.2024).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 160000,00 грн та франшизу у розмірі 2600,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою вих № 00225/9224 від 11.01.2024 про сплату страхового відшкодування в сумі 13799,01 грн.

Відповідач виплатив на рахунок відповідача страхове відшкодування в сумі 4299,51 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 00111834 від 19.02.2024.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.08.2024 про доплату страхового відшкодування в розмірі 9499,50 грн, яка залишена відповідачем без задоволення.

Оскільки відповідач доплату страхового відшкодування не здійснив, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 6899,50 грн (за мінусом франшизи у розмірі 2600,00 грн).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.07.2018 по справі №910/20412/16.

Суд зазначає, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п. 33.2. ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Порядок заповнення європротоколу станом на дату ДТП визначався Інструкцією щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка погоджена Начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України 31.08.2011 р. та затверджена протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 р. № 274/2011.

Відповідно до п.1 Інструкції повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) це письмове повідомлення встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із п.2 Інструкції, повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 28.12.2023 учасниками ДТП складено Європротокол.

Згідно із наведеними у Європротоколі обставинами ДТП та схемою ДТП вбачається, що транспортний засіб "Renault Megane" державний номерний знак НОМЕР_2 рухався заднім ходом виїжджаючи з місяця стоянки, а транспортний засіб "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався заднім ходом заїжджаючи на місце стоянки. Тобто спірна ДТП відбулась під час руху обох транспортних засобів заднім ходом.

При цьому, відповідно до наданого позивачем оригіналу Європротоколу, у п. 14 водій ТЗ "Mitsubishi Outlander" визнала вину у вчиненні ДТП.

Суд зазначає, що визнання вини у вчиненні ДТП при складанні повідомлення про дорожньо-транспортну подію (Європротоколу) не може бути безумовним доказом наявності такої вини, оскільки встановлення вини у вчиненні ДТП можливе у передбаченому законодавством порядку страховиком, судом тощо та має бути підтверджено чи спростовано належними доказами та обставинами.

Більш того, бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не містить графи щодо обов`язкового зазначення вини особи у вчиненні ДТП, оскільки при складанні повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, учасники ДТП реалізовують надані їм права, у відповідності до положень Закону (ст. 33).

Суд при розгляді справи, не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність /відсутність вини в діях кожного з водіїв.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2018 у справі № 910/20412/16.

Враховуючи те, що водії вирішили самостійно, без залучення та інформування працівників Національної поліції України, розв`язати спірну ситуацію, що виникла - то наявність вини у вчиненні ДТП можливо встановити у цивільно-правовому порядку (зокрема чи відповідали дії кожного з учасників ДТП положенням Правил дорожнього руху України та чи являється в таких діях порушення ПДР України).

Так, з наведеної схеми дорожньо-транспортної пригоди, що міститься в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 28.12.2023 вбачається, що обоє водії рухалися заднім ходом.

Додатком до Інструкції є Типові схеми дорожньо-транспортних пригод (далі Типові схеми ДТП) який визначає порядок застосування типових схем дорожньо-транспортних пригод та розподілу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду під час розгляду документів про дорожньо-транспортні пригоди, оформлені без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України.

Згідно з п. 5 Типових схем ДТП після з`ясування всіх обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 4 цих Правил, Страховик чи МТСБУ має вибрати конкретну Типову схему ДТП із відповідного розділу. У випадку, якщо у вибраному розділі приведена ситуація в цілому відповідає обставинам ДТП, що розглядається, і схема, наведена у Повідомленні, в цілому співпадає з Типовою схемою ДТП, Страховик чи МТСБУ приймає рішення про розподіл відповідальності у відповідності до вказаної в схемі інформації.

Відповідно до п. 6 Типових схем ДТП визначення (розподіл) цивільно-правової відповідальності учасників ДТП здійснюється на підставі комплексного аналізу всіх обставин конкретного ДТП, наявних у матеріалах справи по даному випадку.

Отже, вказане додатково підтверджує, що визначення (розподіл) цивільно-правової відповідальності учасників ДТП не залежить від того, чи вказали самі учасники винуватця ДТП.

Відповідно до умовних позначок у типових схемах ДТП: "А", "В" ? учасники ДТП (транспортні засоби учасників ДТП); Розподіл відповідальності = "1/2" ? обидва учасники ДТП порушили відповідні вимоги ПДР, що стало основною причиною скоєння ДТП, і несуть відповідальність за шкоду, заподіяну у результаті ДТП в рівних частках.

Так, відповідно до схеми № 4.2 розділу IV. Дорожньо-транспортні пригоди, що скоєні при русі транспортних засобів заднім ходом Типових схем ДТП, "А" та "В" порушили правила маневрування (Розділ 10 ПДР) та розподіл відповідальності становить , якщо "B" виїжджав з стоянки біля узбіччя заднім ходом. В цей час "А" рухався по дорозі заднім ходом. Аналогічний розподіл відповідальності застосовується при будь-яких випадках ДТП при взаємному русі ТЗ заднім ходом.

Судом встановлено, що схема, зображена водіями в єврпоротоколі від 28.12.2023, повністю відповідає схемі № 4.2 Типових схем ДТП.

Згідно з 10.9 Правил дорожнього руху України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Оскільки спірна ДТП відбулась за обставин руху обох транспортних засобів заднім ходом, враховуючи схему № 4.2 Типових схем та розподіл відповідальності при взаємному русі ТЗ заднім ходом, суд дійшов висновку, що у даному випадку обидва водії є такими, що порушили п. 10.9 Правил дорожнього руху України і несуть відповідальність за шкоду, заподіяну у результаті ДТП в рівних частках.

Отже, суд відхиляє твердження позивача про те, що винуватцем ДТП, що сталась 28.12.2023 є лише водій транспортного засобу "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак НОМЕР_1 .

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч.1 ст.7).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Mitsubishi Outlander", державний номерний знак НОМЕР_1 застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/215514671 (термін дії з 04.07.2023 по 03.07.2024).

Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Згідно із ст. 102 Закону України "Про страхування", здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).

Відповідно до ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 Закону України "Про страхування" якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Згідно із матеріалами справи, позивачем здійснено розрахунок страхового відшкодування на підставі калькуляції та затверджено страховий акт № 00432/16/924 від 05.01.2024 на суму 13799,01 грн

Позивачем здійснено страхове відшкодування в розмірі 13799,01 грн, що підтверджується платіжною інструкцією

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст.993 Цивільного кодексу України та ст.108 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Враховуючи визначені Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/215514671 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлення судом обопільної вини учасників у вчиненні ДТП, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був відшкодувати позивачеві витрати в розмірі 4299,51 грн (13799,01:2) 2600)).

Як вбачається з матеріалів справи на вимогу позивача відповідачем здійснено страхове відшкодування у розмірі 4299,51 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 00111834 від 19.02.2024.

Отже, відповідач відшкодував у повному обсязі позивачу суму страхового відшкодування по страховому випадку від 28.12.2023.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності вини обох водії у вчинені ДТП, що відбулась 28.12.2023, з огляду на виплату відповідачем позивачу страхового відшкодування 4299,51 грн, що відповідає виплаченого позивачем страхового відшкодування (за мінусом франшизи), суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача всієї суми страхового відшкодування, сплаченого позивачем ОСОБА_1 .

Позивачем не доведено наявності обов`язку відповідача відшкодувати позивачу повний розмір його витрат, здійснених на користь особи, яка застрахувала своє майно.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на те, що під час вирішення цього спору судом встановлено, що правильною для відшкодування відповідачем позивачу є сума страхового відшкодування у розмірі 4299,51 грн, відповідачем до звернення позивачем із цим позовом сплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 4299,51 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення 6899,50 грн (13799,01 грн (сума виплаченого страхового відшкодування позивачем) - 2600,00 грн (франшиза за полісом) 4299,51 грн (здійснена відповідачем виплата страхового відшкодування)) є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" .

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.09.2025.

Суддя С.О. Турчин