ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2025 р. Справа№ 910/3255/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Міненко В.М., дов. № 140 від 12.12.2024;

від відповідача: Агбонгале Л.С., дов. від 01.01.2025,

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у справі № 910/3255/25 (суддя - Карабань Я.А.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс"

про стягнення 1 512 038,90 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" (далі - ТОВ "Теплопостачсервіс") про стягнення 1 512 038,90 грн, з яких: 1 249 467,68 грн пені, 179 294,57 грн 3 % річних та 83 276,65 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором № 4170-ПСО (ТКЕ)-41 постачання природного газу від 20.09.2022 (далі - договір), в частині своєчасної оплати отриманого газу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.05.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Теплопостачсервіс" на користь ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" 179 294,57 грн 3 % річних, 83 276,65 грн інфляційних втрат, 623 972,09 грн пені та 18 126,18 грн судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем неналежним чином виконувалось зобов`язання за договором в частині своєчасної оплати отриманого газу, у зв`язку з чим задоволено позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені суд встановив, що на відповідача поширюється дія пункту 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" в частині звільнення його від нарахування пені на період дії карантину, у зв`язку з чим вказав, що позивачем помилково було здійснено нарахування пені за 17.01.2023, за прострочення виконання відповідачем зобов`язання в листопаді 2022 року в розмірі 1 523,49 грн. Встановивши, що обґрунтованим розміром пені є 1 247 944,19 грн за загальний період з 01.07.2023 по 21.03.2024, та з урахуванням наявності підстав, суд зменшив цей розмір пені на 50 %, до суми 623 972,09 грн.

Частково не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення у частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що суд першої інстанції безпідставно застосував пункт 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", оскільки не було з`ясовано чи наявна у відповідача ліцензія виробника теплової енергії та чи відповідає відповідач ліцензійним вимогам виробника теплової енергії, у зв`язку з чим судом помилково відмовлено у стягненні 1 523,49 грн пені. Також скаржник посилався на невірне застосування господарським судом положень статті 233 Господарського кодексу (далі - ГК) України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, що призвело до необґрунтованого зменшення пені на 50 %.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А., відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 02.09.2025.

27.06.2025 до апеляційного суду надійшов відзив відповідача із запереченнями на апеляційну скаргу, в якому представник вказував, що ТОВ "Теплопостачсервіс" є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надавались на підставі ліцензій: на постачання теплової енергії; виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використання нетрадиційних або поновлювальних джерел); транспортування теплової енергії магістралями та місцевими (розподільчими) тепловими мережами. Крім того ТОВ "Теплопостачсервіс" знаходиться в реєстрі природних монополій з видом діяльності транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, тож судом першої інстанції правомірно застосовано пункт 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Також відповідач зазначав, що господарським судом досліджено усі обставини у справі та у відповідності до положень статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК України правомірно зменшено розмір пені на 50 %.

В судовому засіданні, яке відбулось 02.09.2025, позивач просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення у частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач заперечував доводи апеляційної скарги та вказував на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2022 між ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", як постачальником, та ТОВ "Теплопостачсервіс", як споживачем, укладено договір постачання природного газу № 4170-ПСО(ТКЕ)-41 (далі - договір; а.с. 28-35 том 1), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві (який є виробником теплової енергії в розумінні пп. 1 п. 4 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) № 812 від 19.07.2022) природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб або в якості сировини і не може бути використаний для перепродажу (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з вересня 2022 року по березень 2023 року (включно), в кількості 5 423 079 тис.куб.м.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів.

Відповідно до п. 2.5 договору режим використання природного газу протягом розрахункового періоду (в т.ч. добове використання) споживач визначає самостійно в залежності від своїх виробничих потреб.

Постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Підпунктом 3.5.1 договору передбачено, що споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, по два примірники актів приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником споживача, а саме: акт на обсяг І (фіксований), акт на обсяг ІІІ (фіксований) та акт на обсяг ІІ. В актах зазначаються фактичні обсяги використання природного газу, які визначаються з урахуванням вимог пп. 3.5.2 цього договору, їх ціна (визначається відповідно до розділу 4 цього договору) та вартість.

Відповідно до п. 4.1 договору ціна на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:

- ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 договору як обсяг І (фіксований) за 1 000 куб.м газу без ПДВ - 6 183,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20 %, всього з ПДВ - 7 420,00 грн;

- тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20 % - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1 000 куб.м;

- всього ціна газу для обсягу І (фіксований) за 1 000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7 583,89 грн (пп. 4.1.1 договору);

- ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору як обсяг ІІ: за 1 000 куб.м газу без ПДВ - 31 937,92 грн, крім того ПДВ за ставкою 20 %, всього з ПДВ - 38 325,50 грн;

- тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20 % - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1 000 куб.м;

- всього ціна газу для обсягу ІІ за 1 000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 38 489,39 грн (пп. 4.1.2 договору);

- ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору як обсяг ІІІ (фіксований): за 1 000 куб.м газу без ПДВ - 13 658,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20 %, всього з ПДВ - 16 390,00 грн;

- тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20 % - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1 000 куб.м;

- всього ціна газу для обсягу ІІІ (фіксований) за 1 000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн (пп. 4.1.3 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 % вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов пп. 3.5.3 п. 3.5 цього договору.

Згідно з п. 5.4 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 5.1 цього договору. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим договором.

Відповідно до пп. 4 п. 6.2 договору споживач зобов`язаний прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором та використовувати його відповідно до умов пп. 2.2.1 цього договору.

Постачальник має право отримати оплату за переданий цим договором природний газ в розмірі та в строки, визначені цим договором (пп. 4 п. 6.3 договору).

Згідно з п. 7.2 договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційних збитків та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ), що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 13.1 договору він діє до 31.03.2023 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Додатковою угодою № 4 від 07.04.2023 до договору (а.с. 38-39 том 1), сторони, зокрема, доповнили п. 2.1 договору абзацом в такій редакції: у квітні 2023 року постачальник передає споживачу обсяг (об`єм) природного газу відповідно до постанови КМУ № 277 від 30.03.2023.

Також сторони додатковою угодою № 4 від 07.04.2023 продовжили строк дії договору до 30.04.2023.

Додатковою угодою № 5 від 16.05.2023 до договору (а.с. 39 зворот - 41 том 1), сторони, зокрема, доповнили п. 2.1 договору пп. 2.1.1 в такій редакції: постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 1 травня 2023 року по 31 серпня 2023 року (включно) в кількості 12,416 тис.куб.м.

Також додатковою угодою № 5 від 16.05.2023 сторони виклали п. 2.2.2 договору пп. 2.2.2.1 в такій редакції: з 1 травня 2023 року по 31 серпня 2023 року споживач самостійно зазначає в пп. 2.1.1 договору замовлені обсяги. З 1 травня 2023 року по 31 серпня 2023 року фіксовані обсяги природного газу (обсяг І та обсяг ІІІ) розраховуються ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" виходячи із середньоарифметичного значення обсягу фактичного використання виробником теплової енергії природного газу згідно з актами приймання-передачі.

Крім цього, додатковою угодою № 5 від 16.05.2023 продовжили строк дії договору до 31.08.2023.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв з жовтня 2022 року по серпень 2023 року природний газ загальним обсягом 4 711,065 тис.куб.м на загальну суму 40 529 165,75 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу (а.с. 19-27 том 1): від 31.10.2022 на суму 317 704,20 грн; від 30.11.2022 на суму 4 452 644,27 грн; від 31.12.2022 на суму 7 527 766,44 грн; від 31.01.2023 на суму 8 084 029,39 грн; від 31.01.2023 на суму 336 936,17 грн; від 31.01.2023 на суму 11 918,80 грн; від 28.02.2023 на суму 7 026 516,98 грн; від 28.02.2023 на суму 4 436 056,75 грн; від 28.02.2023 на суму 12 167,10 грн; від 31.03.2023 на суму 5 840 048,17 грн; від 31.03.2023 на суму 1 184 280,20 грн; від 31.03.2023 на суму 8 243,83 грн; від 30.04.2023 на суму 1 289 442,84 грн; від 31.05.2023 на суму 204,77 грн; від 30.06.2023 на суму 197,18 грн; від 31.07.2023 на суму 803,89 грн; від 31.08.2023 на суму 204,77 грн.

Відповідачем здійснювались платежі у період з листопада 2022 року по березень 2024 року на загальну суму 40 529 165,75 грн з оплати отриманого природного газу, що підтверджується банківськими довідками № 11512/3212/2025 від 28.01.2025 (а.с. 9-15 том 1) та № 77/4-09/14444/2025 від 04.02.2025 (а.с. 16-18 том 1).

Позивач зазначав, що відповідач несвоєчасно виконував свої зобов`язання з оплати вартості отриманого природного газу, в зв`язку з чим має сплатити 1 249 467,68 грн пені та 179 294,57 грн 3 % річних за період з 17.01.2023 по 21.03.2024, а також 83 276,65 грн інфляційних втрат за період з травня 2023 року по лютий 2024 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем неналежним чином виконувалось зобов`язання за договором, в частині своєчасної оплати отриманого газу, у зв`язку з чим задоволено позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені суд встановив, що на відповідача поширюється дія пункту 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" в частині звільнення його від нарахування пені на період дії карантину, у зв`язку з чим вказав, що позивачем помилково було здійснено нарахування пені за 17.01.2023, за прострочення виконання відповідачем зобов`язання в листопаді 2022 року в розмірі 1 523,49 грн, тож встановивши, що обґрунтованим розміром пені є 1 247 944,19 грн за загальний період з 01.07.2023 по 21.03.2024, та врахувавши наявність підстав, - зменшив цей розмір пені на 50 %, до суми 623 972,09 грн.

Апелянт не погодився з судом першої інстанції в частині відмови у задоволенні пені та подав апеляційну скаргу, тож переглядаючи рішення у цій частині колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв за період з жовтня 2022 року по серпень 2023 року природний газ на загальну суму 40 529 165,75 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу (а.с. 19-27 том 1).

У відповідності до приписів ст.ст. 253, 254 ЦК України та п. 5.1 договору постачання природного газу відповідач повинен був сплачувати позивачу плату протягом листопада 2022 року по серпень 2023 року, наступним чином:

- за листопад 2022 року (4 452 644,27 грн): 70 % (3 116 850,99 грн) до 01.01.2023 (31.12.2022 - субота), 30 % (1 335 793,28 грн) до 16.01.2023 (15.01.2023 неділя) включно;

- за грудень 2022 року (7 527 766,44 грн): 70 % (5 269 436,51 грн) до 31.01.2023, 30 % (2 258 329,93 грн) до 15.02.2023 включно;

- за січень 2023 року (8 432 884,36 грн): 70 % (5 903 019,05 грн) до 28.02.2023, 30 % (2 529 865,31 грн) до 15.03.2023 включно;

- за березень 2023 року (7 032 572,20 грн): 70 % (4 922 800,54 грн) до 01.05.2023 (30.04.2023 - неділя), 30 % (2 109 771,66 грн) до 15.05.2023 включно;

- за квітень 2023 року (1 289 442,84 грн): 70 % (902 609,99 грн) до 31.05.2023, 30 % (386 832,85 грн) до 15.06.2023 включно;

- за травень 2023 року (204,77 грн): 70 % (143,34 грн) до 30.06.2023, 30 % (61,43 грн) до 17.07.2023 (15.07.2023 - субота) включно;

- за червень 2023 року (197,18 грн): 70 % (138,03 грн) до 31.07.2023, 30 % (59,15 грн) до 15.08.2023 включно;

- за липень 2023 року (803,89 грн): 70 % (562,72 грн) до 31.08.2023, 30 % (241,17 грн) до 15.09.2023 включно;

- за серпень 2023 року (204,77 грн): 70 % (143,34 грн) до 02.10.2023 (30.09.2023 - субота), 30 % (61,43 грн) до 16.10.2023 (15.10.2023 - неділя).

Отриманий відповідачем природний газ, згідно банківських довідок № 11512/3212/2025 від 28.01.2025 (а.с. 9-15 том 1) та № 77/4-09/14444/2025 від 04.02.2025 (а.с. 16-18 том 1), оплачений споживачем у повному розмірі 40 529 165,75 грн, проте з порушенням вказаних строків оплати.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції встановив, що він є арифметично вірним, а тому позовні вимоги про стягнення 179 294,57 грн 3 % річних за загальний період з 17.01.2023 по 21.03.2024 та 83 276,65 грн інфляційних втрат за загальний період з травня 2023 року по лютий 2024 року задоволені у заявленому позивачем обсязі.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, у пункті 7.2 договору сторони погодили відповідальність споживача, у разі прострочення строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 договору, у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахованої від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Водночас пунктом 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (№ 553-ІХ від 13.04.2020) передбачено, що тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнено від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що основним видом діяльності ТОВ "Теплопостачсервіс" () є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а.с. 56 том 1).

Згідно постанови № 823 від 19.03.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) про видачу ліцензій з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії) та з постачання теплової енергії ТОВ "Теплопостачсервіс" (https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-vidachu-litsenziy-z-virobnitstva-teplovoi-energii-krim-diyalnosti-z-virobnitstva-teplovoi-energii-na-teploelektrotsentralyakh-teploelektrostantsiyakh-atomnikh-elektrostantsi-616db5328befd), видано ТОВ "Теплопостачсервіс" () ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії) та на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії терміном дії з 09.04.2015 по 08.04.2020.

Згідно постанови № 1182 від 02.04.2015 НКРЕКП про видачу ліцензії з транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами ТОВ "Теплопостачсервіс" (https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-vidachu-litsenzii-z-transportuvannya-teplovoi-energii-magistralnimi-i-mistsevimi-rozpodilchimi-teplovimi-merezhami-tov-teplopostachservis), видано ТОВ "Теплопостачсервіс" () ліцензію на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами на території України терміном дії з 09.04.2015 по 08.04.2020.

ТОВ "Теплопостачсервіс" також знаходиться в реєстрі природних монополій з видом діяльності транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами (https://www.nerc.gov.ua/reyestri-nkrekp/reyestri-subyektiv-prirodnih-monopolij-nkrekp/reyestr-subyektiv-prirodnih-monopolij-u-sferah-teplopostachannya-centralizovanogo-vodopostachannya-ta-centralizovanogo-vodovidvedennya).

Отже, усупереч твердженням апелянта, на відповідача поширюється дія пункту 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" в частині звільнення від нарахування пені та штрафних санкцій на період дії карантину або обмежувальних заходів.

Постановою КМУ "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 651 від 27.06.2023 відмінено з 24 год. 00 хв. 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, період звільнення від нарахування пені та штрафних санкцій на строк дії карантину або обмежувальних заходів передбачений пунктом 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" закінчився 30.06.2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 1 249 467,68 грн пені за загальний період з 17.01.2023 по 21.03.2024, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що він є невірним, оскільки позивачем помилково було здійснено нарахування пені за 17.01.2023, за прострочення виконання відповідачем зобов`язання в листопаді 2022 року в розмірі 1 523,49 грн, тобто в період дії карантину.

Колегія суддів погоджується з тим, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення пені за прострочення оплати природного газу поставленого позивачем у період з березня 2023 року по серпень 2023 року, який складає 1 247 944,19 грн за загальний період з 01.07.2023 по 21.03.2024.

Разом з тим відповідач у відзиві на позов від 09.04.2025, зокрема, зазначав про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій на 85 % (а.с. 63-65 том 1).

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

З аналізу зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до висловленої Великою Палатою Верховного Суду правової позиції, викладеної у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 905/1409/21).

Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення. Чинним законодавством не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій (висновки Верховного Суду викладені у постанові від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 викладено узагальнюючий висновок щодо визначення підстав для зменшення розміру неустойки, нарахованої за порушення зобов`язання, відповідно до якого і чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.

Таким чином, в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 ГК України і частини 3 статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.

У зв`язку з викладеним, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

За загальним правилом, у вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суд, зокрема, бере до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання, а також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені.

З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що відповідачем заборгованість оплачена у повному обсязі; враховуючи вид діяльності відповідача; поведінку відповідача щодо виконання зобов`язання за договором та незначний строк прострочення; відсутність доказів збитків в результаті несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань з оплати за договором; умови військової агресії, які впливають на діяльність сторін; компенсаційний характер неустойки; дискрецію суду для вирішення питання щодо зменшення неустойки і розміру, до якого вона має бути зменшена, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обґрунтованим є зменшення розміру пені на 50 %, - до суми 623 972,09 грн пені, що забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть позивачу розумну компенсацію за неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України не знайшли свого підтвердження, тож апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду і підстав для його скасування або зміни не має.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у справі № 910/3255/25 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у справі № 910/3255/25 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/3255/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.09.2025.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук