РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2025Справа № 910/8264/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства Олексіївський комбінат продтоварів

до Товариства з обмеженою відповідальністю Речі

про стягнення 352 706,68 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Олексіївський комбінат продтоварів» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватного підприємства «Олексіївський комбінат продтоварів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Речі» про стягнення 352 706,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № ДП138/76 від 31.12.2024, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.07.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що визнає обставини наявності станом на 30.06.2025 у відповідача заборгованості з оплати за товар в загальному розмірі 352 706,68 грн., однак зазначає, що 04.07.2025 відповідачем здійснено перерахування на користь позивача 112 236,76 грн. в якості оплати за товар та окрім цього, 11.07.2025 та 18.07.2025, тобто після відкриття провадження по справі, відповідачем було сплачено на користь позивача ще 234 182,24 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 5950 від 11.07.2025 та № 6039 від 18.07.2025. Таким чином, відповідач зазначає, що оскільки предмет спору в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 112 236,76 грн був відсутній і до порушення провадження у справі, то це зумовлює відмову в позові в цій частині, а не закриття провадження у справі, в свою чергу провадження у справі в частині вимог про стягнення відповідача заборгованості в розмірі 234 182,24 грн. підлягає закриттю, у зв`язку з вищезазначеним, відповідач зазначає, що станом на дату подання відзиву, сума основної заборгованості становить 6 287,68 грн. Крім цього, відповідач зазначає, що оскільки до початку розгляду справи по суті визнав позов в цій частині та враховуючи приписи статті 130 Господарського процесуального кодексу України, просить покласти на відповідача судовий збір у розмірі 2 645,30 грн. (50%).

28.07.2025 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме платіжної інструкції № 6074 від 23.07.2025 на суму 117 600,40 грн., в зв`язку з чим просить закрити провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2024 року між Приватним підприємством «Олексіївський комбінат продтоварів» (далі постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Речі» (далі покупець, відповідач) укладено Договір поставки № ДП138/76 з Протоколом узгодження розбіжностей (далі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передавати у власність (постачати) товар покупцю, у визначеній замовленням кількості відповідної якості та за погодженою у Специфікації ціною, а покупець зобов`язується на умовах визначених цим Договором приймати та оплачувати товар.

У відповідності до п. 2.10 Договору зобов`язання постачальника з постачання товару вважаються виконаними з моменту передачі товару, який відповідає вимогам якості та іншим умовам цього Договору, у повному обсязі (за кількістю) відповідно до замовлення покупця та передачі повного пакету належним чином оформлених товаросупроводжувальних документів відповідно до умов цього Договору та діючого законодавства.

Ціни на товар встановлюються в національній валюті України та визначаються на підставі Специфікацій (Додаток № 1). Дата підписання Специфікацій покупцем є дата узгодження цін (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.5 Договору оплата поставленого товару здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, в порядку, узгодженому сторонами в Додатку № 4.

Згідно з п. 5.6 Договору загальна сума цього Договору обумовлюється сумами, зазначеними у видаткових накладних на товар на кожну партію товару, що були поставлені протягом строку дії цього Договору, з урахуванням коригувань вартості повернутих, неякісних, неналежних товарів згідно з вимогами цього Договору.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками (за наявності) обох сторін, та діє з 31.12.2024 до 31.12.2025, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за даним Договором. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін письмово не попередить іншу сторону про свій намір розірвати або припинити дію цього Договору, цей Договір вважається пролонгованим до 31.12.2026.

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1.

У Додатку № 4 до Договору сторонами узгоджено, що оплата здійснюється протягом 45 робочих днів з дати приймання товару відповідно до п. 2.10 цього Договору.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар згідно видаткових накладних № 216 від 05.03.2025 на суму 51 730,32 грн., № 239 від 12.03.2025 на суму 44 223,36 грн., № 261 від 19.03.2025 на суму 46 026,72 грн., № 291 від 26.03.2025 на суму 30 189,36 грн., № 312 від 02.04.2025 на суму 67 017,24 грн., № 341 від 09.04.2025 на суму 44 933,04 грн., № 362 від 16.04.2025 на суму 51 464,40 грн. та № 390 від 23.04.2025 на суму 42 236,76 грн.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, поставивши відповідачу замовлений товар, натомість покупець, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманого товару в повному обсязі не здійснив, в зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 352 706,68 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем поставлено відповідачу товар за Договором згідно видаткових накладних № 216 від 05.03.2025 на суму 51 730,32 грн., № 239 від 12.03.2025 на суму 44 223,36 грн., № 261 від 19.03.2025 на суму 46 026,72 грн., № 291 від 26.03.2025 на суму 30 189,36 грн., № 312 від 02.04.2025 на суму 67 017,24 грн., № 341 від 09.04.2025 на суму 44 933,04 грн., № 362 від 16.04.2025 на суму 51 464,40 грн. та № 390 від 23.04.2025 на суму 42 236,76 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 5.5 Договору оплата поставленого товару здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, в порядку, узгодженому сторонами в Додатку № 4.

У Додатку № 4 до Договору сторонами узгоджено, що оплата здійснюється протягом 45 робочих днів з дати приймання товару відповідно до п. 2.10 цього Договору.

За умовами п. 3.3 Договору покупець здійснює оплату за отриманий товар протягом 7 банківських днів з моменту отримання товару.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначає позивач, обов`язку зі сплати вартості отриманого товару у повному обсязі відповідач не виконав, в зв`язку з чим за відповідачем на момент звернення з позовом до суду, обліковується заборгованість в розмірі 352 706,68 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, до відкриття провадження у справі, відповідачем сплачено позивачу 112 236,76 грн., що підтверджується наданою відповідачем платіжною інструкцією № 5784 від 04.07.2025 на суму 112 236,76 грн., а також після відкриття провадження у справі сплачено залишок заборгованості у розмірі 240 469,92 грн., згідно платіжних інструкцій № 5950 від 11.07.2025 на суму 107 468,24 грн., № 6039 від 18.07.2025 на суму 126 714,00 грн. та № 6074 від 23.07.2025 на суму 117 600,40 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, а також у постановах КГС ВС від 26 липня 2018 року у справі № 910/23359/15, від 18 червня 2019 року у справі № 914/891/16, від 18 липня 2019 року у справі № 916/3147/16, від 26 листопада 2019 року у справі № 920/240/18, від 18 липня 2023 року у справі № 906/1357/20 та від 16 серпня 2023 року у справі № 910/5571/22 викладено висновки, за змістом яких закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то ця обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Отже, закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Таким чином, оскільки кошти у розмірі 112 236,76 грн. сплачені відповідачем до відкриття провадження у справі, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, натомість в решті вимог про стягнення 240 469,92 грн. провадження у справі підлягає закриттю.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості в розмірі 112 236,76 грн., з покладенням судового збору в цій частині на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, та закриттям провадження у справі в частині решти вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 240 469,92 грн.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 231, 236 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Речі на користь Приватного підприємства Олексіївський комбінат продтоварів заборгованості у розмірі 240 469,92 грн. провадження у справі закрити.

2. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 10.09.2025

Суддя О.А. Грєхова