УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

08.09.2025Справа № 910/10994/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТ Девелопмент» про забезпечення позову у справі № 910/10994/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТ Девелопмент» (вул. Подільська, буд. 1В, с. Гришівці, Вінницька обл., 23337; ідентифікаційний код 43413041)

до 1) Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 00015622)

2) приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (вул. Грабовського, буд. 11, оф. 104, м. Львів, 79013; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

3) Державного підприємства «Сетам» (вул. Стрілецька 4-6, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 39958500)

4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайтек Україна» (вул. Данила Апостола, буд. 14-Б, Львівська обл., 79040; ідентифікаційний код 40820430)

про визнання правочину недійсним,

без виклику представників учасників процесу,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ВТ Девелопмент» (далі за текстом ТОВ «ВТ Девелопмент, Позивач» з позовом до Міністерства юстиції України (далі за текстом Мін`юст, Відповідач-1), приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (далі за текстом приватний виконавець, Відповідач-2, Державного підприємства «Сетам» (далі за текстом ДП «Сетам», Відповідач-3) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайтек Україна» (далі за текстом ТОВ «Брайтек Україна», Відповідач -4) з позовом, в якому просить суд визнати недійсним правочин, укладений за результатами проведення електронних торгів за лотом № 582887 щодо купівлі-продажу нежитлових приміщень холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташованих за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Данила, буд. 14, загальною площею (кв.м.): 17 583,3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

05.09.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 06.10.2025.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ ТА ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Із поданої Позивачем заяви про забезпечення позову вбачається, що Позивач просить суд:

- накласти арешт на нежитлові приміщення холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташовані за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд. 14, загальною площею (кв.м.): 17 583,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно з приводу зміну власника, поділу, зміни адреси, інших даних щодо зазначеного майна та/або його часток, а саме щодо нежитлових приміщень холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташованих за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд. 14, загальною площею (кв.м.): 17 583,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Із поданої Позивачем заяви про забезпечення позову вбачається, що йому належать на праві власності нежитлові приміщення холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташовані за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд. 14, загальною площею (кв.м.): 17 583, 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Зазначене вбачається із долученої до позову Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ 438127143 від 04.08.2025).

17.04.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва постановлену ухвалу у справі за № 757/17242/24-к, якою накладено арешт із забороною користування та розпорядження, зокрема, в частині нежитлових приміщень холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташовані за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд. 14, загальною площею (кв.м.): 17 583, 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

31.07.2025 о 16 год 11 хв на веб-сайті реалізації майна (https://setam.net.ua/auction/578336) опублікований лот № 582887 щодо реалізації шляхом проведення електронного аукціону приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. в межах виконавчого провадження за № 75900634 нежитлових приміщень холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташованих за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд. 14, загальною площею (кв.м.): 17 583, 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, які належать на праві власності ТОВ «ВТ Девелопмент», з визначенням дати проведення аукціону з 01.09.2025 (09:00) по 01.09.2025 року (18:00)).

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.08.2025 по справі № 902/133/24 визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича щодо оголошення аукціону та передачі на реалізацію нежитлових приміщень холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташованих за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд.14, загальною площею (кв.м): 17 583,3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, через електронні торги (СЕТАМ) у виконавчому провадженні №75900634 та зобов`язано приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Однак, 01.09.2025 відбувся електронний аукціон (торги), участь в яких брав 1 учасник Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайтек Україна» (Відповідач-4), яке відповідно до Протоколу № 645431 проведення електронного аукціону (торгів) від 01.09.2025 18:00:04 визначено переможцем аукціону (торгів).

Відтак, Позивач звертає увагу суду, що фактично відповідачами вчинено дії для примусового відчуження майна Позивача незважаючи на заборону вчинення таких дій, результати чого оскаржуються Позивачем у справі № 910/10994/25.

Позивач звертає увагу суду на те, що з метою недопущення вчинення незаконних дій з приводу зміни власника майна 01.09.2025 ним внесено заборону на вчинення реєстраційних дій на підставі пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка згідно частини 3 статті 25 зазначеного закону є лише тимчасовою забороною вчинення реєстраційних дій.

Позивач у поданій заяві стверджує, що на сьогодні вчиняються дії щодо зміни власника спірного майна, що в свою чергу ускладнить процедуру відновлення порушеного права Позивача у випадку задоволення майбутнього позову, яке безпосередньо стосується предмету спору, а застосування такого заходу забезпечення позову забезпечить збереження існуючого становища учасників судового спору до остаточного вирішення питання власності щодо спірного майна.

МОТИВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України закріплено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частина 3 стаття 137 ГПК України).

Відповідно до пункту 1, 2 та 4 частини 1 статті 137 ГПК позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У випадку звернення до суду з вимогами немайнового характеру не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиції викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Із врахуванням викладеного вище та враховуючи обґрунтування поданої Позивачем заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо необхідності її задоволення з наступних підстав.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження.

Верховний Суд у постановах від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19 , від 16.10.2019 у справі № 911/1530/19, від 25.09.2020 у справі № 925/77/20 зазначив, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. При цьому заарештовані кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору.

Як встановлено судом вище, майно щодо якого Позивач просить суд вжити запобіжні заходи у вигляді арешту станом на дату поставлення даної ухвали належить Позивачу на праві приватної власності та є предметом спору у справі № 910/10994/25.

Докази зворотного матеріали справи не містять в силу чого допущення обмеження прав власника спірного майна більше ніж вони існують станом на час постановлення даної ухвали в даному випадку виключається.

При цьому судом встановлено, що за посиланням https://setam.net.ua/auction/578336 міститься запис про зупинення торгів № 582887 на підставі постанови про відкладення проведення виконавчих дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича від 02.09.2025 ВП 75900634, що також є короткостроковим заходом згідно змісту статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» та не виключає зупинення реалізації майна Позивача.

Також судом досліджено зміст ухвали Господарського суду Вінницької області від 28.08.2025 у справі № 902/133/24 та встановлено, що згідно доводів приватного виконавця (представника) рішення Господарського суду Вінницької області, яке виконує у примусовому порядку приватний виконавець - ухвалено 11.04.2024, тобто до постановлення слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ухвали від 17.04.2024 у справі за № 757/17242/24-к, а тому жодним нормативно-правовим актом України не передбачено, що приватний виконавець з метою виконання рішення суду, яке набрало законної сили, не має права звертати стягнення на майно боржника, яке арештоване на підставі рішення чи ухвали на час звернення на нього стягнення. Законом України «Про виконавче провадження» також не встановлено заборон звертати стягнення на майно боржника, на яке накладено арешти або щодо якого встановлені заборони, а системний аналіз приписів нормативно-правових актів свідчить про те, що арештоване нерухоме майно може бути реалізованим в процедурі примусового виконання з арештами, заборонами, а також з арештами накладеними на підставі ухвал суду, які хоч і виконавець не вправі знімати, однак такі мають бути знятими судом після реалізації такого майна.

Підсумовуючи викладене, враховуючи правову позицію приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича в частині вчинення ним виконавчих дій щодо майна Позивача, з огляду на те, що існуючі обтяження та висновки Господарського суду Вінницької області, викладені в ухвалі від 28.08.2025 у справі № 902/133/24 не призвели до збереження майнового становища Позивача, зокрема не забезпечити унеможливлення його відчуження, суд дійшов висновку, що накладення арешту на майно: на нежитлові приміщення холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташовані за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд. 14, загальною площею (кв.м.): 17 583,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 в межах даного провадження є обґрунтованим та адекватним заходом, який в свою чергу є співмірним до існуючого предмету спору.

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що проведення реєстраційних дій (щодо реєстрації прав/обтяжень прав) зупиняється, зокрема на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Згідно із частиною 2 цієї статті Закону судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини 3 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Відтак, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із заходів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У той же час, заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності власника спірного нерухомого майна.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 910/18567/20 та від 06.12.2023 у справі № 910/15043/21 (910/11194/23).

Доцільним та розумним буде задовольнити вимогу Позивача щодо вжиття заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно з приводу зміну власника, поділу, зміни адреси, інших даних щодо зазначеного майна та/або його часток, а саме щодо нежитлових приміщень холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташованих за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд. 14, загальною площею (кв.м.): 17 583,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що в своїй сукупності забезпечить матеріально-правовий інтерес Позивача та убезпечить виконання рішення в майбутньому у разі задоволення позову.

Відповідно до частини 1 та 6 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ ЗАЯВИ

За сукупністю зазначеного вище, суд дійшов висновку, що обраний Позивачем та вжитий судом спосіб забезпечення відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності логічного зв`язку з предметом позовних вимог та забезпечить ефективний захист прав та інтересів Позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову, у зв`язку з чим подана заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136-139, 140, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТ Девелопмент» задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташовані за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд. 14, загальною площею (кв.м.): 1758,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

3. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно з приводу зміну власника, поділу, зміни адреси, інших даних щодо зазначеного майна та/або його часток, а саме щодо нежитлових приміщень холодильника-розподілювача літ. «Ж-2»; «Ж-1», розташованих за адресою: м. Львів, вулиця Апостола Д., буд. 14, загальною площею (кв.м.): 1758,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

4. Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайтек Україна» (вул. Данила Апостола, буд. 14-Б, Львівська обл., 79040; ідентифікаційний код 40820430).

5. Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВТ Девелопмент» (вул. Подільська, буд. 1В, с. Гришівці, Вінницька обл., 23337; ідентифікаційний код 43413041).

6. Ухвала є виконавчим документом, виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень та дійсна для пред`явлення до виконання до 08.09.2028.

Ухвала набрала законної сили 08.09.2025 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Дата підписання повного тексту ухвали: 08.09.2025

Суддя Антон ПУКАС