ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1601/20(916/353/25)
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.

за участі секретаря судового засідання Прахт Є.І.

дослідивши матеріали справи

за позовом: ліквідатора Колективного підприємства Промжилбуд (65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, офіс 4; ) арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича (73003, м. Херсон, бульвар Мирний, буд. 3, офіс №407-А; адреса для листування: 88015, м. Ужгород, а/с 23; РНОКПП: НОМЕР_1 )

до відповідачів: 1). ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 );

2). ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 );

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунального підприємства Агрофірма Радгосп Білозерський (75003, Херсонська область, Білозерський район, село Дніпровське, вулиця Центральна, будинок 3, )

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: 1). Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй (75052, Херсонська область, Білозерський район, село Софіївка, вулиця Шмідта, будинок 1-Б, );

2). ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 );

3). ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ),

про визнання недійсним правочинів відчуження частки у статутному капіталі товариства; актів приймання-передачі часток у статутному капіталі; скасування в державному реєстрі реєстраційних дій; поновлення в державному реєстрі записів щодо державної реєстрації та встановлення розмірів часток статутного капіталу засновників (учасників) товариства,

в межах справи №916/1601/20 про банкрутство Колективного підприємства Промжилбуд,

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін та учасників:

позивач: ліквідатор Колективного підприємства Промжилбуд: арбітражний керуючий Дудкін Р.А. (приймав участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду);

від відповідачів: представник ОСОБА_2 : адвокат Мартинів А.І. (приймала участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду);

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне підприємство Агрофірма радгосп "Білозерський": адвокат Долгополов О.В. (приймав участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду);

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй: адвокат Анніна К.К. (приймала участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду);

Судове засідання 03.09.2025 р. проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

ВСТАНОВИВ:

Ліквідатор Колективного підприємства Промжилбуд арбітражний керуючий Дудкін Роман Анатолійович звернувся до господарського суду із позовною заявою, сформованою в системі Електронний суд 03.02.2025 р. (вх. №367/25 від 03.02.2025 р.) до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним правочинів відчуження частки у статутному капіталі товариства; актів приймання-передачі часток у статутному капіталі; скасування в державному реєстрі реєстраційних дій; поновлення в державному реєстрі записів щодо державної реєстрації та встановлення розмірів часток статутного капіталу засновників (учасників) товариства.

Підставою подання до господарського суду позову ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Дудкін Р.А. зазначає, що при укладенні спірних правочинів вбачаються ознаки зловживанням правом щодо розпорядження власністю, спрямованого на уникнення від майнової відповідальності на шкоду інтересам кредиторів Колективного підприємства Промжилбуд, що вказує на наявність в оспорюваних правочинах ознак фраудаторності та є підставою для визнання їх недійсними; укладені відповідачами правочини спрямовані на нанесення шкоди кредитору в рамках справи № 916/1601/20 про банкрутство Колективного підприємства Промжилбуд.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 р. позовну заяву (вх. №367/25 від 03.02.2025 р.) ліквідатора Колективного підприємства Промжилбуд арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним правочинів відчуження частки у статутному капіталі товариства в межах справи №916/1601/20 про банкрутство Колективного підприємства Промжилбуд залишено без руху та зобов`язано позивача у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати заяву про усунення недоліків, до якої додати обґрунтування/правові підстави, із вказівкою до кого саме адресовані вимоги, викладені у п.п. 2.1., 3.1., 3.2., 4.1., 5.1., 5.2. прохальної частини позовної заяви; обґрунтування/правові підстави, щодо залучення третіх осіб Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй; ОСОБА_4 ; ОСОБА_3 ; Комунального підприємства Агрофірма Радгосп Білозерський та Херсонської міської ради Херсонської області, в особі Відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг до участі у даній справі, із вказівкою на чиїй стороні вказані особи можуть вступити у справу (на стороні позивача або відповідача).

До суду надійшла оформлена у відповідності до вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України позовна заява (вх. №6736/25 від 28.02.2025 р.) ліквідатора Колективного підприємства Промжилбуд арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича, у якій позивачем уточнено та обґрунтовано позовні вимоги, викладені у п.п. 2.1., 3.1., 3.2., 4.1., 5.1., 5.2. прохальної частини позовної заяви (вх. №367/25 від 03.02.2025 р.) та обґрунтовано підстави залучення третіх осіб у справу, із вказівкою сторін, на якій треті особи можуть вступити у справу (на стороні позивача та відповідачів).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовну заяву по справі №916/353/25 передано на розгляд судді Грабован Л.І. в межах справи №916/1601/20 про банкрутство Колективного підприємства Промжилбуд.

Отже з врахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви (т.1 а.с. 121-139) (вх. №6736/25 від 28.02.2025р.) позовної заяви (т.2 а.с.1-17) та заяви про про зменшення розміру позовних вимог (уточнення позовних вимог) (т.4 а.с.130-135) (вх. №13305/25 від 25.04.2025р.) ліквідатор Колективного підприємства Промжилбуд арбітражний керуючий Дудкін Роман Анатолійович просить:

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй від 01.06.2020 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та 2.1. акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй від 01.06.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , засвідчення підписів на якому було здійснено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. 01.06.2020 за реєстровими №№ 1468, 1469.

- скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Енограй» щодо зміни складу або інформації про засновників, здійснену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. 02.06.2020, номер запису 9000652, та поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис щодо державної реєстрації відомостей про юридичну особу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй про засновника та учасника ОСОБА_1

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй від 12.06.2020 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй від 12.06.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , засвідчення підписів на якому було здійснено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. 12.06.2020 за реєстровими №№ 1631, 1632.

- скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Енограй» щодо зміни складу або інформації про засновників, здійснену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. 15.06.2020, номер запису 2000652, та поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис щодо державної реєстрації відомостей про юридичну особу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй про засновника та учасника ОСОБА_1

- встановити розмір часток статутного капіталу засновників (учасників) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй: ОСОБА_1 19 844 095,81 гривень; ОСОБА_2 2 522 947,01 грн.

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Одразу після пред`явлення вимог кредитором у справі про банкрутство Колективного підприємства Промжилбуд та спробою ініціювати провадження у справі про банкрутство відповідними особами КП Промжилбуд було вжито заходи щодо зміни місця знаходження підприємства з смт. Білозерка, Херсонської області, де воно було зареєстровано в період з 15.04.2014 до 02.12.2019, до міста Одеса та 01.11.2019 та здійснення відчуження своїх часток в статутному капіталі за договорами купівлі-продажу. Державну реєстрацію змін до установчих документів КП Промжилбуд було здійснено 03.12.2019. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в період з 24.03.2016 до 02.12.2019 співзасновником КП Промжилбуд був відповідач-1 за даним позовом ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду якого становив 401 725,26 гривень, що складало 95% від його загального розміру.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2024 у справі № 916/1601/20(916/963/24) було частково задоволено позов КП Промжилбуд в особі ліквідатора арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, стягнуто солідарно, зокрема, з ОСОБА_1 (Відповідач-1 за даним позовом) на користь КП Промжилбуд 16 715 227,75 гривень субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями КП Промжилбуд у справі про банкрутство.

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2024, постановлене в межах розгляду справи № 916/1601/20 про банкрутство КП Промжилбуд не може бути фактично виконано, оскільки боржник за виконавчим документом ОСОБА_1 не має майнових активів (майна та майнових прав), відповідно кредитори КП Промжилбуд, вимоги яких заявлено в межах справи №916/1601/20, не можуть отримати задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок коштів субсидіарної відповідальності особи, винної у доведенні боржника до банкрутства.

01.06.2020 між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй. Згідно пункту 1 Договору від 01.06.2020, Продавець продає Покупцю, а Покупець купує у Продавця частку статутного капіталу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй у розмірі 44% номінальною вартістю 9 841 498,84 гривень за ціною 9 841 498,84 гривень. Згідно пункту 2 зазначеного Договору, частка статутного капіталу СТОВ Енограй у розмірі 44% вартість якої згідно із Статутом складає 9 841 498,84 грн., належить Продавцю згідно із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

12.06.2020 між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ Енограй. Згідно пункту 1 Договору від 12.06.2020, Продавець продає Покупцю, а Покупець купує у Продавця частку статутного капіталу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй у розмірі 44,725% номінальною вартістю 10 002 596,97 гривень за ціною 10 002 596,97 гривень

На виконання зазначених Договорів купівлі-продажу, ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) були підписані Акти приймання-передачі часток у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй, здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ Енограй щодо зміни складу або інформації про засновників .

Позивач вважає, що сукупність обставин, за яких були укладені спірні договори, доводять той факт, що відповідачі діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду КП Промжилбуд, та, як наслідок на шкоду правам та інтересам кредиторів КП Промжилбуд, оскільки переоформлення ОСОБА_1 належних йому корпоративних прав (майна) відбулося в період наявності боргу КП Промжилбуд перед кредиторами, тому є очевидним, що такі дії вчинено з метою уникнення звернення стягнення на майно ОСОБА_1 , як особи, винної у доведенні КП Промжилбуд до банкрутства. Договори, які укладені з метою уникнення від виконання зобов`язань зі сплати боргу (навіть у разі, якщо право вимоги «підкорене» умові чи строку), є зловживанням правом на їх укладання по розпорядженню власністю, оскільки це унеможливлює виконання зобов`язання та завдає шкоди кредитору. Такий договір слід вважати фраудаторним та його має бути визнано судом недійсним. Вимоги кредиторів у справі № 916/1601/20 про банкрутство КП Промжилбуд не можуть бути задоволені за рахунок покладеної субсидіарної відповідальності на винну у доведені КП Промжилбуд до банкрутства особу ОСОБА_1 іншим шляхом, окрім як визнання недійсними правочинів щодо відчуження ОСОБА_1 майнових активів у вигляді корпоративних прав та повернення у власність ОСОБА_1 частки у статутному капіталі СТОВ Енограй, з метою її реалізації в рамках виконавчого провадження для фактичного виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2024 у справі №916/1601/20(916/963/24).

Вказує, що той факт, що ОСОБА_1 зберіг за собою посаду директора СТОВ Енограй після відчуження корпоративних прав та продовжував працювати з іншим відповідачем ОСОБА_2 у інших підприємствах, вказує також на пов`язаність цих осіб між собою для спільного досягнення мети саме в інтересах ОСОБА_1 стосовно уникнення останнім відповідальності за шкоду кредиторам пов`язану з доведенням до банкрутства КП Промжилбуд.

Ліквідатором серед підстав позову зазначено, що ОСОБА_2 до укладання оскаржуваних договорів купівлі-продажу корпоративних прав також був засновником (учасником) СТОВ Енограй, володіючи другою за розміром після ОСОБА_1 часткою у розмірі 1 605 511,73 гривень, що складала 7,175% статутного капіталу. Окрім того, згідно інформації Пенсійного фонду України, наданої на запит державного виконавця щодо місця роботи боржника за трудовими та цивільноправовими договорами, ОСОБА_1 в період до 01.03.2022 перебував у трудових відносинах та отримував заробітну плату у ТОВ «ТАК-АГРО» (; вул. Соборна, буд. 3, м. Тетіїв). Згідно відомостей ЄДР єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи ТОВ «ТАК-АГРО» є ОСОБА_2 зі 100% частки статутного капіталу. Таким чином вбачається, що відповідачі за даним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були пов`язані між собою правами власності та мали вплив один на одного та на юридичну особу СТОВ Енограй.

Позивач стверджує, що при укладенні 01.06.2020 та 12.06.2020 оскаржуваних правочинів воля ОСОБА_1 не відповідала зовнішньому її прояву, в дійсності його дії були вчинені на перехід права власності корпоративних прав (частки у статутному капіталі) з метою приховування майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення грошових коштів як субсидіарної відповідальності за доведення КП Промжилбуд до банкрутства (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц). Таким чином, укладені відповідачами договори містять ознаки фраудаторних правочинів, тобто є такими, які укладені на шкоду кредиторам, з порушенням вимог п.6 ч.1 статті 3 ЦК України, як такі, що вчинені всупереч принципу добросовісності, та ч.3, ч.6 статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом.

Посилається на практику Верховного суду, а саме: постанову від 28.11.2019 р. у справі №910/8357/18; постанову Великої палати Верховного Суду від 29.06.2021 р. у справі №910/23097/17; постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19); постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2019 р. у справі №646/3972/16-ц (провадження № 61-28761св18); постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2018 р. у справі № 922/2878/17; постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 р. у справі №359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21); постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.04.2023 р. по справі №523/17429/20 (провадження № 61-2612св23); постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19); постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц; постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.11.2020 р. у справі № 569/6427/16 (провадження № 61-39814 св18) та постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.10.2020 р. у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19).

Позивач повідомляє, що у випадку визнання недійсними господарським судом оскаржуваних правочинів щодо відчуження частки у статутному капіталі СТОВ Енограй, як наслідок, додатково виникає необхідність у встановлені розмірів часток учасників СТОВ Енограй, з метою відображення фактичного становища ОСОБА_1 , як учасника товариства (встановлення та фіксація факту належності корпоративних прав у певному обсязі), з метою послідуючого ефективного захисту порушених прав позивача.

У випадку задоволення позовних вимог позивача за наслідками розгляду даної справи, реєстратору необхідно буде привести відомості Єдиного державного реєстру щодо юридичної особи СТОВ Енограй відповідно до вимог та положень чинного законодавства згідно постановленого рішення у справі

Позивач, з посиланням на рішення Європейського Суду з прав людини від 12.07.2001 у справі «Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (п.83), п.64 Рішення Європейського суду з прав людини «Меньшакова проти України» від 04.10.2010 та рішення у справі «Стретч проти Сполученого Королівства («Stretch v. the United Kingdom») від 24.06.2003 (заява № 44277/98, пункт 32) вказує, що саме в інтересах кредиторів КП «Промжилбуд» й подається дана позовна заява, тому відновлення порушених прав та інтересів кредиторів підлягає судовому захисту саме в межах справи № 916/1601/20 про банкрутство КП Промжилбуд, оскільки задоволення даної позовної заяви безпосередньо впливає на склад і розмір ліквідаційної маси КП Промжилбуд, за рахунок якої здійснюється задоволення вимог кредиторів.

До позовної заяви надано копії: ухвали Господарського суду Одеської області від 09.06.2020 р. по справі № 916/1601/20; ухвали Господарського суду Херсонської області від 29.07.2019 р. по справі №923/628/19; ухвали Господарського суду Херсонської області від 02.01.2020 р. по справі №923/628/19; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо КП Промжилбуд станом на 02.12.2019 р.; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо КП Промжилбуд станом на 03.12.2019 р.; договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі КП Промжилбуд від 01.11.2019 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ; договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі КП Промжилбуд від 01.11.2019 р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; ухвали Господарського суду Одеської області від 21.02.2020 р. по справі №923/628/19; ухвали Господарського суду Одеської області від 28.07.2020 р. по справі №916/1601/20; постанови Господарського суду Одеської області від 14.05.2021 р. по справі №916/1601/20; рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2024 р. по справі №916/1601/20(916/963/24); наказу №916/1601/20(916/963/24) про примусове виконання рішення, виданого Господарським судом Одеської області 24.10.2024 р. на примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2024 р. про стягнення субсидіарної відповідальності з ОСОБА_1 на користь КП Промжилбуд; постанови Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.11.2024 р. про відкриття виконавчого провадження №76510461; постанови Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.11.2024 р. про арешт коштів боржника (виконавче провадження № 76510461); відповіді на запит №238938787 від 13.11.2024 р. до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи (виконавче провадження № 76510461); відповіді на запит №238938786 від 13.11.2024 р. до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів (виконавче провадження № 76510461); відповіді на запит №238938785 від 13.11.2024 р. до Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про їх останнє місце роботи (виконавче провадження №76510461); витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ТАК-АГРО», ; виписки з указу воєнно-гражданської адміністрації (окупаційної влади) від 16.06.2022 р. №091-р про призначення директором КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» ОСОБА_1 ; наказу по КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» від 21.06.2022 №83-к про приступання ОСОБА_1 до виконання обов`язків директора (від окупаційної адміністрації); повідомлення слідчого відділу УСБУ в Херсонській області про підозру від 24.02.2023 р. у досудовому розслідуванні, внесеного до ЄРДР за № 0000392 від 13.09.2022 р.; листа Херсонської обласної прокуратури від 11.04.2023 р. про завершення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 13.09.2022 р.; вироку Приморського районного суду міста Одеси від 07.02.2024 р. по справі №522/7939/23 у кримінальному провадженні за №0000392 від 13.09.2022 р.; звернення КП «АФР «Білозерський» від 10.01.2025 р. №10/01-25 щодо вжиття заходів спрямованих на оскарження фраудаторних правочинів; протоколу загальних зборів учасників СТОВ «Енограй» №11 від 30.05.2020 р.; договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ «Енограй» від 01.06.2020 р.; акту приймання-передачі частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй», засвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. від 01.06.2020 р. за реєстровими №№ 1468, 1469; протоколу загальних зборів учасників СТОВ «Енограй» № 13 від 06.06.2020 р.; договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ «Енограй» від 12.06.2020 р.; акту приймання-передачі частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй», засвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. від 12.06.2020 р. за реєстровими №№ 1631, 1632; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо СТОВ «Енограй», станом на 01.06.2020 р.; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо СТОВ «Енограй», станом на 12.06.2020 р.; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо СТОВ «Енограй», станом на 18.05.2022 р.; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо СТОВ «Енограй», станом на 01.02.2025 р.; листа Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 24.01.2025 р. №3812/08.3-25; відповідей про наявність/відсутність зареєстрованих Електронних кабінетів ЄСІТС; доказів справи судового збору та доказів надсилання позовної заяви з додатками учасникам справи.

Щодо належного повідомлення та виклику учасників справи.

Копії ухвал Господарського суду Одеської області у цій справі було надіслано до електронних кабінетів користувачів підсистемою "Електронний суд", а саме: ліквідатору КП Промжилбуд арбітражному керуючому Дудкіну Р.А.; КП Агрофірма Радгосп Білозерський; Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю Енограй; ОСОБА_4 ; представнику ОСОБА_2 адвокату Мартинів А.І.; представнику КП Агрофірма радгосп "Білозерський" адвокату Долгополову О.В.; представнику Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй адвокату Анніні К.К., про що свідчать наявні у матеріалах справи довідки про доставку електронного документу.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були повідомлені про розгляд даної справи шляхом направлення копій процесуальних документів (кореспонденції суду) засобами поштового зв`язку, а саме: ОСОБА_1 на поштову адресу АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 на поштову адресу АДРЕСА_3 , що підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими поверненнями, із відмітками адресат відсутній за вказаною адресою.

Ч. 5 ст. 242 ГПК України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. п. 2,4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи та день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Господарським судом за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвали суду по цій справі були оприлюднені у вказаному реєстрі, тобто текст ухвал був у вільному доступі через мережу Інтернет та з нею мали можливість ознайомитись усі заінтересовані особи, в тому числі сторони та учасники даної справи.

При цьому, суд вказує, що за змістом ст. 2 Закону України „Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Господарський суд Одеської області направляв ухвали із врахуванням останньої відомої адреси, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були обізнані про дату час та місце судових засідань у справі №916/1601/20(916/353/25).

Згідно з п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини Пономарьов проти України заява №3236/03 від 03 квітня 2008 року сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatismutandis, п.27 рішення Олександр Шевченко проти України заява №8371/02 від 26 квітня 2007 року, та Трух проти України заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Таким чином, процесуальні документи суду по цій справі були надіслані у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства, а тому усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи по суті.

П. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи те, що жодних доказів, які унеможливлюють розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з`явилися, суду не надано, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутністю.

Позиції відповідачів.

Відповідач 1 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, своїм правом на судовий захист не скористався, відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч. 2 ст. 178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач 2 - ОСОБА_2 у відзиві на позов (т. 3 а.с.45-51) (вх. № 9479/25 від 24.03.2025р.) позовні вимоги не визнає, вказує, що спірні правочини не містять ознак фраудаторності та не має підстав для визнання їх недійсними, оскільки договори укладені відповідно до норм цивільного законодавства; ним сплачено повну вартість корпоративних прав, які набуті за цими договорами; правочини не були укладені між родичами або на користь власної юридичної особи; не були укладені у період, протягом якого у відповідача 1 та у відповідача 2 були боргові зобов`язання перед позивачем чи третіми особами за цим відзивом; після укладення оскаржуваних правочинів у відповідача 1 та у відповідача 2 було у власності інше майно та вони не втратили платоспроможність; на відповідача 1 покладено субсидіарну відповідальність більш ніж через 3 роки- 13.09.2024р. Вказує, що не має підстав і для визнання недійсними відповідних актів приймання-передачі часток у статутному капіталі СТОВ «Енограй», скасування реєстраційних дій та встановлення попереднього розміру часток у статутному капіталі засновників СТОВ «Енограй» в т.ч через те, що така позовна вимога є похідною від вимог зазначених вище.

До відзиву надано копії: вироку Приморського районного суду міста Одеси від 07.02.2024 р. по справі №522/7939/23; Постанови судової палати КГС у складі ВС від 02.06.2021 р. у справі №904/7905/16; Постанови Верховного суду від 01.04.2020 р. у справі Nє182/2214/16-Ц; платіжного доручення № 1 від 04.06.2020 р.; платіжного доручення № 1 від 01.07.2020 р.; заяви про отримання грошових коштів ОСОБА_1 від ОСОБА_2 у розмірі 4 432 000 грн. від 02.09.2020 р., що посвідчена Маковецькою О.А., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу; заяви про отримання грошових коштів ОСОБА_1 від ОСОБА_2 у розмірі 2 070 596,97 грн. від 30.09.2020 р., що посвідчена Маковецькою О.А., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу; заяви про отримання грошових коштів, що засвідчує факт здійснення повного розрахунку ОСОБА_2 перед ОСОБА_7 за договорами купівлі-продажу корпоративних прав СТОВ

«Енограй», що посвідчена Маковецькою О.А., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 30.09.2020 р.; ухвали центрального районного суду м. Миколаєва від 27.03.2023 р. у справі №490/5725/22; Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 р. у справі №755/17944/18; Постанови КГС ВС від 23.03.2023 р. у справі №924/1351/20 (924/97/22); протоколу Загальних зборів засновників СТОВ «Енограй» від 06.04.2021 р.; протоколу згальних зборів засновників СТОВ «Енограй» від 02.06.2021 р.; протоколу загальних зборів засновників СТОВ «Енограй» від 22.09.2021 р.; контракту продажу №21-177/DC/as від 24.09.2021 р.; контракту №030621 від 03.06.2021 р.; актів приймання виконаних будівельних робіт; договору №100320/ПДФ про надання поворотної фінансової допомоги від 10.03.2020 р.; договору №091121/ПФД про надання поворотної фінансової допомоги від 09.11.2021 р.; акту звірки взаємних розрахунків між ТОВ «ТАК-АГРО» та ТОВ «ЕНОГРАЙ»; інформаційної довідки 251-1 від 11.03.2025 р.

У поясненнях (вх. №11248/25 від 08.04.2025р.) відповідач 2 повідомив, що відповідно до акту-приймання-передачі частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй» посвідченого 26.03.2025р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соболевим Д.В за реєстр. №482,482 ОСОБА_3 передала свою частку у розмірі 1,025% в статутному капіталі СТОВ «Енограй» ОСОБА_2 , відповідно до інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є єдиним учасником СТОВ «Енограй», тому участь третьої особи ОСОБА_3 у справі є неактуальною.

До пояснень надано копії: акту приймання-передачі частки в статутному капіталі СТОВ «Енограй» посвідченого 26.03.2025 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соболевим Д.В за реєстр. №482,482; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо СТОВ «Енограй», станом на 31.03.2025 р.

У поясненнях (т.5 а.с.102-104) (вх. №24469/25 від 04.08.2025р.) відповідач 2 повідомляє щодо оплати за Договорами купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ «Енограй» від 01.06.2020 року та від 12.06.2020 року: 1) платіжним дорученням № 1 від 04.06.2020 року; 2) платіжним дорученням № 1 від 01.07.2020 року; 3) заявою про отримання грошових коштів ОСОБА_1 від ОСОБА_2 у розмірі 4 432 000 грн 00 коп від 02.09.2020 року, посвідченою Маковецькою О.А., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу; 4) заявою про отримання грошових коштів ОСОБА_1 від ОСОБА_2 у розмірі 2 070 596 грн 97 коп від 30.09.2020 року, посвідченою Маковецькою О.А., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу; 5) заявою про отримання грошових коштів, що засвідчує факт здійснення повного розрахунку ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй», посвідченою ОСОБА_4 , приватним нотаріусом. Стверджує, що оплата за договорами були здійснена в повному обсязі та своєчасно, а отже зобов`язання з оплати були виконані належним чином.

Третя особа КП Агрофірма «Радгосп «Білозерський» у поясненнях (вх. №8938/25 від 19.03.2025р.) (т.2 а.с. 36-51) позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, вказує, що кредитор, право вимоги якого виникло пізніше, навіть у разі, якщо його право вимоги «підкорене» умові чи строку, може оспорювати фраудаторні оплатні договори. У фраудаторному оплатному договорі контрагентом боржника може бути інший його кредитор, право вимоги якого виникло раніше. Відповідно в такому разі фраудаторний договір вчиняється боржником для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди), а його контрагентом (іншим кредитором) - для створення переваг одного кредитора перед іншим, що очевидно нерозумно та відбувається всупереч принципу добросовісності.

Отже, при укладенні 01.06.2020 та 12.06.2020 оспорюваних правочинів воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаними правочинами, їх дії вчинені на перехід права власності на корпоративні права (частки у статутному капіталі) з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 як субсидіарної відповідальності покладеної за доведення КП «Промжилбуд» до банкрутства. (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц).

Третя особа СТОВ «Енограй» у поясненнях (т.2 а.с.75-81) (вх. №9144/25 від 20.03.2025р.) (т.3 а.с.1-6) (вх.№ 9377/25 від 24.03.2024) повідомляє, що оспорювані правочини (договори купівлі-продажу часток у статутному капіталі) за своїм суб`єктним складом не підпадають під ознаки фраудаторного правочину, оскільки правочини вчинено фізичною особою ОСОБА_1 , який не мав статусу боржника в момент вчинення правочинів.

Станом на червень 2020 року Комунальне підприємство «Промжилбуд», як юридична особа, в силу положень ст. ст. 80, 81, 83, 84, 87-92, 96 Цивільного Кодексу України та ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства було самостійним суб`єктом наділеним рядом цивільних прав та обов`язків, що самостійно відповідало за своїми зобов`язаннями. Виходячи із зазначеного випливає невідповідність наступному критерію фраудаторного правочину, а саме «вчинений на шкоду кредитору». Станом на червень 2020 року ОСОБА_1 , як фізична особа не був боржником стосовно нинішнього кредитора

Вважає висновок Позивача про те, що ОСОБА_1 в червні 2020 року міг передбачити, що у вересні 2024 року до нього буде застосовано такий додатковий вид відповідальності, як субсидіарна є виключно його вільним трактуванням обставин, який не підтверджується жодним належним та допустимим доказом і не ґрунтується на жодній нормі чинного законодавства, яка б регулювала подібні правовідносини. Вважає твердження Позивача, що оспорювані правочини мають ознаки фраудаторності, побудовані виключно на його припущеннях, оціночних судженнях та не відповідають тим критеріям фраудаторності, які станом на сьогоднішній день вважаються загальноприйнятими, а тому не заслуговують на увагу суду при вирішенні даної справи по суті.

Вважає, що станом на сьогоднішній день неможливість виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2024р. по справі №916/1601/20 про стягнення з ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Колективного підприємства «Промжилбуд» у справі про банкротство зумовлена не відчуженням корпоративних прав ще в 2020 році, коли жодної субсидіарної відповідальності на останнього покладено не було, а виключно тим фактом, що все належне ОСОБА_1 майно за Вироком суду від лютого 2024р. підлягає конфіскації. Зважаючи на викладене вище постає питання щодо добросовісності поведінки самого Позивача та вбачаються ознаки зловживання правом з боку останнього.

Стверджує, що відсутні підстави вважати, що договори купівліпродажу часток у статутному капіталі СТОВ «Енограй» (44% та 44,725 %) укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суперечать вимогам, встановленим ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України або будь-яким іншим вимогам встановленим чинним законодавством України.

Підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними відсутні, а позовні вимоги про визнання недійсними актів приймання-передачі часток у статутному капіталі та скасування відповідної реєстраційної дії (проведеної на його виконання) є похідними вимогами від позовної вимоги про визнання недійсним договорів купівлі-продажу часток а тому задоволенню не підлягають.

Позовна вимога про встановлення розміру часток статутного капіталу засновників (учасників) СТОВ «Енограй» (станом на момент, який передував відчуженню часток у статутному капіталі) є похідною від вимог зазначених вище, то вона також не підлягає задоволенню судом.

До пояснень надано копії: договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй» від 01.06.2020 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; акту приймання-передачі частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй» від 01.06.2020 р., підписаного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй» від 12.06.2020 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; акту приймання-передачі частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй» від 12.06.2020 р., підписаного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; Постанови Господарського суду Одеської області від 14.05.2021 р. у справі №916/1601/20; рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2024 р. у справі №916/1601/20(916/963/24); вироку Приморського районного суду від 07.02.2024 р. у справі №522/7939/23 провадження №1-кп/522/452/24; постанови Верховного суду у складі колегії суддів касаційного господарського суду від 04.04.2024 р. у справі №906/876/22.

Рух справи

Ухвалою Господарського суду Одеської області 05.03.2025 р. прийнято до свого провадження в межах справи №916/1601/20 про банкрутство Колективного підприємства Промжилбуд, справу №916/353/25 за позовом ліквідатора Колективного підприємства Промжилбуд арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним правочинів відчуження частки у статутному капіталі товариства; актів приймання-передачі часток у статутному капіталі; скасування в державному реєстрі реєстраційних дій; поновлення в державному реєстрі записів щодо державної реєстрації та встановлення розмірів часток статутного капіталу засновників (учасників) товариства, із присвоєнням справі №916/1601/20(916/353/25). Справу №916/1601/20(916/353/25) вирішено розглядати за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.05.2025 р. (т.5 а.с.22-25) закрито підготовче провадження у справі №916/1601/20(916/353/25). Справу №916/1601/20(916/353/25) призначено до судового розгляду по суті.

Розгляд справи №916/1601/20(916/353/25 по суті призначався/відкладався на 18.06.2025 р. (ухвала суду від 19.05.2025 р.); на 14.07.2025 р. (ухвала суду від 18.06.2025 р.); на 21.07.2025 р. (ухвала суду від 14.07.2025 р.); на 11.08.2025 р. (ухвала суду від 21.07.2025 р.); на 03.09.2025 р. (ухвала суду від 11.08.2025 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ч. 6 ст. 12 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Ч. 4 ст. 11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

З огляду на зазначене, зокрема, у зв`язку з неявкою відповідачів у судове засідання, наявність клопотань про відкладення розгляду справи та з метою уникнення порушення прав та інтересів учасників справи, суд розглянув дану справу поза межами встановленого ст. 195 ГПК України строку, у розумний строк згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обставини, встановлені судом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.06.2020 по справі № 916/1601/20 було прийнято до розгляду заяву кредитора КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» про відкриття провадження у справі про банкрутство Колективного підприємства «Промжилбуд».

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 29.07.2019 по справі № 923/628/19 було прийнято заяву КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» про банкрутство КП «Промжилбуд».

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 20.08.2019 КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» було відмовлено у відкритті провадження у справі № 923/628/19 про банкрутство КП «Промжилбуд».

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2019 було задоволено апеляційну скаргу КП Агрофірма Радгосп «Білозерський», ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.08.2019 скасовано, справу № 923/628/19 направлено до Господарського суду Херсонської області для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 02.01.2020 було направлено матеріали справи № 923/628/19 за заявою КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» до КП «Промжилбуд» про відкриття провадження у справі про банкрутство за виключною підсудністю до Господарського суду Одеської області. Господарський суд констатував, що відповідно до витягу від 27.12.2019 з ЄДРПОУ місцезнаходження юридичної особи КП «Промжилбуд» є 65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, офіс 4, тому, згідно ч.9 статті 30 ГПК України, справа про банкрутство має розглядатися господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.01.2020, заяву КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» про відкриття провадження у справі про банкрутство КП «Промжилбуд» було залишено без руху, зобов`язано КП «Промжилбуд» надати суду докази авансування винагороди арбітражному керуючому.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.02.2020, враховуючи те, що недоліки усунуто не було, заяву КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» про відкриття провадження у справі № 923/628/19 про банкрутство КП «Промжилбуд» було повернуто заявнику .

КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» вдруге було ініційовано відкриття справи про банкрутство КП «Промжилбуд», а саме справи № 916/1601/20 Господарським судом Одеської області (ухвала від 09.06.2020).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.07.2020 провадження у справі № 916/1601/20 про банкрутство КП «Промжилбуд» було відкрито, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна.

Постановою Господарського суду Одеської області від 14.05.2021 КП «Промжилбуд» було визнано банкрутом, відносно боржника відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Дудкіна Р.А.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2024 у справі № 916/1601/20(916/963/24) було частково задоволено позов КП «Промжилбуд» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, стягнуто солідарно, зокрема, з ОСОБА_1 (Відповідач-1 за даним позовом) на користь КП «Промжилбуд» 16 715 227,75 гривень субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями КП «Промжилбуд» у справі про банкрутство № 916/1601/20.

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.09.2024 по справі № 916/1601/20(916/963/24) набуло законної сили, а на його виконання 24.10.2024 господарським судом було видано Наказ № 916/1601/20(916/963/24) про примусове виконання рішення, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Промжилбуд» 16 715 227,75 гривень субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство

Постановою від 13.11.2024 про відкриття виконавчого провадження Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 76510461 по примусовому виконанню наказу № 916/1601/20(916/963/24), виданого господарським судом 24.10.2024 .

В межах виконавчого провадження отримані:

- відповідь Державної фіскальної служби України від 13.11.2024 на запит державного виконавця про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах, по податковому номеру НОМЕР_2 ( ОСОБА_1 ) до ДФС не надходила;

- відповідь Міністерства внутрішніх справ України від 19.11.2024 на запит державного виконавця щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби;

- відповідь Пенсійного фонду України від 13.11.2024 на запит державного виконавця щодо отримання пенсії та найменування органу Пенсійного фонду України на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про їх останнє місце роботи, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , до 01.03.2022 отримував заробітну плату/дохід застрахованої особи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТАК-АГРО», , вул. Соборна, буд. 3, м. Тетіїв. згідно відомостей ЄДР , засновником ТОВ «ТАК-АГРО» є ОСОБА_2 (відповідач-2 за даним позовом), розмір частки статутного капіталу якого у товаристві складає 100%.

Відповідно до наказу окупаційної влади під час окупації правобережної частини Херсонської області від 16.06.2022 № 091-р, директором КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» від окупаційної влади був призначений ОСОБА_1 .

Згідно Наказу по КП Агрофірма Радгосп «Білозерський» від 21.06.2022 (захопленого під час окупації ) управління Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Енограй», як керівник від окупаційної адміністрації ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора з 21.06.2022.

За вказані дії пов`язані із захопленням та обійманням посади від окупаційної влади, ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 111-1, ч.1 ст. 111-2 КК України. Відповідно до тексту вказаної підозри, « ОСОБА_1 фактично починаючи з 21.06.2022 року захопив КП Агрофірма Радгосп «Білозерський», здійснивши його перереєстрацію на «Комунальное предприятие агрофирма совхоз «Белозерский», змусив працівників переписати заяви про працевлаштування за законодавством рф та здійснював виплату заробітної плати у валюті країни агресора рф рублях, розпоряджався матеріальними ресурсами підприємства, безкоштовно передавав військовослужбовцям рф сільськогосподарську продукцію та транспортні засоби, надавав вказівки щодо ремонту військового транспорту збройних сил рф, сприяв у проведенні на території Херсонського району Херсонської області незаконного референдуму щодо приєднання Херсонської області до російської передації та вчиняв інші дії, спрямовані на пособництво державі-агресору, підтримки рішень окупаційної адміністрації та збройних формувань рф» .

Листом Херсонської обласної прокуратури від 11.04.2023, повідомлено про завершення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 13.09.2022 р., в якому ОСОБА_1 повідомлено про підозру.

Відповідно до вироку Приморського районного суду міста Одеси від 07.02.2024 по справі № 522/7939/23 у кримінальному провадженні за № 0000392 від 13.09.2022 (додаток № 23) ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 111-1, ч.1 ст. 111-2 КК України, та призначено йому покарання: - за ч.5 ст. 111-1 КК України, у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі, із позбавленням права займати посади, а також займатися діяльністю, пов`язаною із виборчим процесом строком на 15 років, з конфіскацією усього майна, що належить обвинуваченому; - за ч.1 ст. 111-2 КК України, у вигляді 12 (дванадцять) років позбавлення волі, із позбавленням права займати посади, а також займатися діяльністю, пов`язаною із виборчим процесом строком на 15 років, з конфіскацією усього майна, що належить обвинуваченому. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_1 призначити покарання у вигляді 12 (дванадцять) років позбавлення волі, із позбавленням права займати посади, а також займатися діяльністю, пов`язаною із виборчим процесом строком на 15 років, з конфіскацією усього майна, що належить обвинуваченому. Арешт накладений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.03.2023 року на: будівлі цеху вин та мінеральної води (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 3), загальною площею 1240,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_5 ; будівлю центральної контори літера А приміщення першого поверху № 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11 загальною площею 72,2 кв.м., частину коридору № 5 площею 42,8 кв.м., приміщення другого поверху № 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32 загальною площею 284,8 кв.м., гараж літера Б, туалет літера В, частина мостіння І, ІІ загальною площею 516,4 кв.м. (реєстраційний номера об`єкта нерухомого майна 3) зареєстровану за адресою: АДРЕСА_6 ; автомобіль «TOYOTA PRADO», залишено в силі для забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна.

Кредитор у справі про банкрутство КП «Промжилбуд» КП «Агрофірма радгосп «Білозерський» звернулось до ліквідатора банкрута з вимогою від 10.01.20205р. щодо оскарження правочинів, актів та протоколів щодо купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ «Енограй» .

Рішенням загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Енограй» (), оформленим протоколом № 11 від 30.05.2020, було надано згоду ОСОБА_1 на продаж частки у статному капіталі СТОВ «Енограй» у розмірі 44% номінальною вартістю 9 841 498,84 гривень за ціною 9 841 498,84 гривень до фізичної особи ОСОБА_2 .

У протоколі загальних зборів учасників № 11 відображено, що станом на 30.05.2020 ні до СТОВ «Енограй», ні до ОСОБА_1 не надходило жодних пропозицій чи письмових заяв від учасників СТОВ «Енограй» про реалізацію їх переважних прав. Виходячи з вищевикладеного, запропоновано констатувати факт відсутності заяв від учасників СТОВ «Енограй» щодо реалізації переважних прав на придбання частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй», яка належить ОСОБА_1 , а також надати ОСОБА_1 згоду на продаж належної йому частки ОСОБА_2

01.06.2020 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ «Енограй» ().

Згідно пункту 1 Договору від 01.06.2020, Продавець продає Покупцю, а Покупець купує у Продавця частку статутного капіталу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Енограй» (код 32500739) у розмірі 44% номінальною вартістю 9 841 498,84 гривень за ціною 9 841 498,84 гривень.

Згідно пункту 2 зазначеного Договору, частка статутного капіталу СТОВ «Енограй» (код 32500739) у розмірі 44% вартість якої згідно із Статутом складає 9 841 498,84 грн., належить Продавцю згідно із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Пунктом 3 Договору передбачено, що сторони погодили наступний порядок розрахунку: Продавець сплачує Покупцю суму, вказану у пункті 1 цього Договору, протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання цього Договору та акту приймання-передачі частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй».

На виконання зазначеного Договору купівлі-продажу частки, 01.06.2020 між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було підписано Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Енограй», засвідчення підписів на якому було здійснено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. 01.06.2020 за реєстровими №№ 1468, 1469.

Відповідно до змісту пункту 1 вказаного Акту від 01.06.2020, на виконання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 01.06.2020 Продавець ОСОБА_1 передав, а Покупець ОСОБА_2 прийняв частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 9 841 498,84 гривень, що складає 44% статутного капіталу Товариства.

Відповідно до змісту пункту 3 Акту від 01.06.2020, право власності на частку статутного капіталу, що відчужена переходить з моменту підписання цього акту Сторонами, і одночасно Покупець набуває весь об`єм корпоративних прав учасника Товариства.

Пунктом 4 Договору Сторони погодили, що право власності Покупця на частку статутного капіталу СТОВ «Енограй» (код 32500739) у розмірі 44% виникає з моменту підписання акта приймання-передачі частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй», який подається з метою державної реєстрації змін у складі учасників СТОВ «Енограй».

02.06.2020 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. було здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу СТОВ «Енограй» щодо зміни складу або інформації про засновників запис № 9000652. 03.06.2020 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. було здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи СТОВ «Енограй» запис № 0000652.

Згідно рішення загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Енограй» , оформленим протоколом № 13 від 06.06.2020 було надано згоду ОСОБА_1 на продаж частки у статному капіталі СТОВ «Енограй» у розмірі 44,725% номінальною вартістю 10 002 596,97 гривень за ціною 10 002 596,97 гривень до фізичної особи ОСОБА_2 .

У протоколі загальних зборів учасників № 13 відображено, що станом на 06.06.2020 ні до СТОВ «Енограй», ні до ОСОБА_1 не надходило жодних пропозицій чи письмових заяв від учасників СТОВ «Енограй» про реалізацію їх переважних прав. Виходячи з вищевикладеного, запропоновано констатувати факт відсутності заяв від учасників СТОВ «Енограй» щодо реалізації переважних прав на придбання частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй», яка належить ОСОБА_1 , а також надати ОСОБА_1 згоду на продаж належної йому частки ОСОБА_2

12.06.2020 р. між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ «Енограй».

Згідно пункту 1 Договору від 12.06.2020, Продавець продає Покупцю, а Покупець купує у Продавця частку статутного капіталу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Енограй» (код 32500739) у розмірі 44,725% номінальною вартістю 10 002 596,97 гривень за ціною 10 002 596,97 гривень.

Згідно пункту 2 зазначеного Договору, частка статутного капіталу СТОВ «Енограй» (код 32500739) у розмірі 44,725% вартість якої згідно із Статутом складає 10 002 596,97 грн., належить Продавцю згідно із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Пунктом 3 Договору передбачено, що сторони погодили наступний порядок розрахунку: Продавець сплачує Покупцю суму, вказану у пункті 1 цього Договору, строком до 01.10.2020 року. Покупець може здійснювати розрахунок за договором частково або повністю одним платежем. Пунктом 4 Договору Сторони погодили, що право власності Покупця на частку статутного капіталу СТОВ «Енограй» (код 32500739) у розмірі 44,725% виникає з моменту підписання акта приймання-передачі частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй», який подається з метою державної реєстрації змін у складі учасників СТОВ «Енограй».

На виконання зазначеного Договору купівлі-продажу частки, 12.06.2020 р. ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було підписано Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Енограй», засвідчення підписів на якому було здійснено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. 12.06.2020 за реєстровими №№ 1631, 1632.

Відповідно до змісту пункту 1 Акту від 12.06.2020, на виконання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 12.06.2020 Продавець ОСОБА_1 передав, а Покупець ОСОБА_2 прийняв частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 10 002 596,97 гривень, що складає 44,725% статутного капіталу Товариства.

Відповідно до змісту пункту 3 Акту від 12.06.2020, право власності на частку статутного капіталу, що відчужена переходить з моменту підписання цього акту Сторонами, і одночасно Покупець набуває весь об`єм корпоративних прав учасника Товариства. 15.06.2020 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. було здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу СТОВ «Енограй» щодо зміни складу або інформації про засновників запис № 2000652. 16.06.2020 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. було здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи СТОВ «Енограй» запис №3000652.

Факт оплати за Договорами купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ «Енограй» від 01.06.2020 р. та від 12.06.2020 р. підтверджується платіжним дорученням № 1 від 04.06.2020 р.; платіжним дорученням № 1 від 01.07.2020 року; заявою про отримання грошових коштів ОСОБА_1 від ОСОБА_2 у розмірі 4 432 000 грн 00 коп від 02.09.2020 р., посвідченою Маковецькою О.А., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу; заявою про отримання грошових коштів ОСОБА_1 від ОСОБА_2 у розмірі 2 070 596 грн 97 коп. від 30.09.2020 р., посвідченою Маковецькою О.А., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу; заявою про отримання грошових коштів, що підтверджує факт здійснення повного розрахунку ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй», посвідченою Маковецькою О.А., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 30.09.2020 р.

Отже, Відповідач-2 здійснив оплату за вкзаними договорами : 01.07.2020 року у розмірі 3 500 000 грн 00 коп; 02.09.2020 року у розмірі 4 432 000 грн 00 коп; 30.09.2020 року у розмірі 2070596 грн 97 коп.

Норми права, що підлягають застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ч. 6 ст. 12 ГПК України передбачено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч. 1,5 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину.

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ч. ч. 2-3 ст. 13 Цивільного кодексу України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається якщо: недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) ( постанову Верховного Суду від 28.07.2021 р. по справі № 759/24061/19, провадження № 61-8593св21).

Оспорюваний правочин визнається судом недійсним, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ч.3 ст. 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 р. у справі № 747/306/19 (провадження № 61-1272св20).

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є "вживанням права на зло". За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 р. у справі №910/16579/20).

Визнання фраудаторного правочину недійсним не є безумовною підставою для витребування відчуженого за ним майна з володіння останнього набувача. Необхідною передумовою для цього є встановлення обставин щодо недобросовісності саме цього набувача (п. 96 Постанови СП КГС ВС від 22.05.2024 р. у справі №924/408/21(924/287/23).

Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.

У разі невідповідності фраудаторного правочину загальним принципам цивільного права та його вчинення з виходом за межі цивільних прав суди можуть визначити юридичну кваліфікацію такого правочину із застосуванням загальних положень ЦК України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.02.2024 р. у справі №464/7832/21 (провадження № 61-13550св23).

Верховний Суд вже звертав увагу, що правочин, який вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний правочин), може бути як оплатний, так і безоплатний правочин. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника) (постанова Верховного Суду від 07.10.2020 р. по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св)).

Необхідно розмежовувати конкурсне оспорювання та позаконкурсне оспорювання фраудаторних правочинів. Недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину (постанова Верховного Суду від 05.04.2023 р. у справі № 523/17429/20, провадження № 61-2612св23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена ст. 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена ст. 228 ЦК України».

Тобто Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (ст. 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга ст. 228 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 06.10.2022 року у справі № 904/624/19 виходив із обставин укладення фраудаторного правочину навіть до пред`явлення позову про стягнення боргу, зазначивши наступне: «…договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладення договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора».

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.02.2023 р. у справі №910/12093/20.

Договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора.

При розгляді питань недійсності фраудаторних правочинів для їх кваліфікації слід досліджувати обставини: хто саме звертається із позовом; час укладення договору (наявність невиконаних зобов`язань перед кредиторами); недобросовісності поведінки боржника; наміру завдання шкоди правам іншої особи; хто контрагент, з яким укладено договір; наявності заподіяної шкоди як наслідку укладення правочину; зловживання правом особою.

Верховний Суд у справах господарської юрисдикції неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Суд наголошував, що стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (постанови Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 922/1163/18; від 29.08.2018 у справі № 909/105/15; від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17; від 31.01.2018 у справі № 910/8763/17). Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. Баланс ймовірностей або перевага доказів характерні для цивільного та господарського процесів, де основним принципом є змагальність сторін, а суд виступає лише арбітром.

Ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ст. 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ч. 1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Суд зазначає, що застосування правових позицій Верховного суду відбувається тільки у контексті встановлених судом обставин та наявних у справі доказів. За відсутності належних та допустимих доказів та встановлених обставин щодо предмета спору, застосування правових позицій, які зазначені у позові позивачем, не є можливим.

Правові висновки постанов ВС щодо порядку визнання договорів недійсними внаслідок їх фраудаторності застосовуються в аспекті встановлення судом обставин у цій справі.

Твердження позивача про те, що Господарський суд Одеської області у рішенні від

13.09.2024 по справі №916/1601/20(916/963/24) встановив факти протиправних дій та спроби ухилення від відповідальності, зокрема шляхом відчуження належних відповідачу корпоративних прав не відповідають дійсності. У рішенні суд встановив, «перебуваючи в статусі засновників КП «Промжилбуд», маючи юридичну та фактичну можливість здійснювати вплив на діяльність підприємства, через володіння його корпоративними правами, та маючи можливість надавати обов`язкові для виконання вказівки директору і координувати його дії, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 допускали та застосовували у взаємовідносинах з іншими господарюючими суб`єктами та у господарських судових процесах факти підроблення документів господарської діяльності КП «Промжилбуд» … по-перше, саме з вини вказаних осіб зазначене підприємство доведено до банкрутства; по-друге, дії були в дійсності направлені на виведення майнових активів боржника, що об`єктивно зменшило платоспроможність та стало причиною неплатоспроможності останнього, а в подальшому після визнання боржника банкрутом унеможливило формування ліквідаційної маси банкрута і, відповідно, задоволення вимог кредиторів; по-третє, дії вказаних осіб перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами доведення боржника до банкрутства та неможливістю задовольнити кредиторські вимоги у межах справи про банкрутство».

Обставини укладення договорів купівлі- продажу частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй» до відкриття справи про банкрутство КП «Промжилбуд» у рішенні не встановлювались, як і не було встановлено протиправних дій у вчиненні правочинів з купівлі-продажу частки статутного капіталу СТОВ «Енограй», укладених Відповідачем-1 та Відповідачем-2.

Доводи позивача про причини невиконання цього рішення, з посиланням на те, що боржник за виконавчим документом Відповідач-1 не має майнових активів (майна та майнових прав), відповідно кредитори КП «Промжилбуд», вимоги яких заявлено в межах справи Nє 916/1601/20, не можуть отримати задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок коштів субсидіарної відповідальності особи, винної у доведенні боржника до банкрутства не підтверджені матеріалами справи. У Відповідача-1 було у власності майно станом на 27.03.2023 року, яке могло бути стягнуте в рамках субсидіарної відповідальності на підставі рішення. Матеріали справи свідчать про те, що майно, яке перебувало та перебуває у власності Відповідача-1 становить: будівлі цеху вин та мінеральної води (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна - 3), загальною площею 1240,1 кв.м., розташовану за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Станіслав, Білозерське шосе, 13; будівлю центральної контори літера А приміщення першого поверху Nє 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11 загальною площею 72,2 кв.м., частину коридору №5 площею 42,8 кв.м., приміщення другого поверху №16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32 загальною площею 284,8 кв.м., гараж літера Б, туалет літера В, частина мостіння І, ІІ загальною площею 516,4 кв.м. (реєстраційний номера об?єкта нерухомого майна 3) зареєстровану за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Широка Балка, вул. Леніна, 74; автомобіль «TOYOTA PRADO».

У Відповідача-1 після прийняття Господарським судом Одеської області ухвали на підставі якої було відкрито справу про банкрутство КП «Промжилбуд» та введено процедуру розпорядження майном КП «Промжилбуд», було наявне на праві власності вищезазначене майно, підтвердженням чого є накладення на таке майно арешту ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.03.2023 р., тобто протягом трьох років після відкриття справи про банкрутство ОСОБА_8 не відчужував все своє майно, яке мав у власності.

Зазначене вище майно досі перебуває у власності Відповідача-1, підтвердженням чого є актуальна інформація про нерухомість з електронного ресурсу «Опендатабот» номер інформаційної довідки 251-1 від 11.03.2025 року та номер інформаційної довідки 013-9 від 11.03.2025 р.

Крім цього, на підставі вироку Приморського районного суду міста Одеси від 07.02.2024 по справі №522/7939/23 у кримінальному провадженні за №0000392 від 13.09.2022 Відповідача-1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення покаранням за яке є в тому числі конфіскація майна, що належить обвинуваченому -

Відповідачу-1, тобто будь-яке майно, яке 6 перебувало у власності Відповідача-1, було б конфісковане, що унеможливило б виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.09.2024 про стягнення субсидіарної відповідальності з Відповідача-1.

Посилання позивача на ознаки фраудаторності в оскаржуваних правочинах з купівлі-продажу корпоративних прав не приймаються судом до уваги, оскільки має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторності будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов?язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним.

Відповідач-1, у період коли не мав зобов`язання перед КП «Промжилбуд» не вчиняв оскаржуваних правочинів.

У постанові від 01.04. 2020 року у справі №182/2214/16-ц Верховним Судом зроблено висновок, що не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом. Критеріями, які Верховний Суд називає для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема:

відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості;

відчуження майна боржником після пред?явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати);

майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо);

майно відчужене на користь пов?язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов?язаннями перед кредитором.

Саме ці обставини і є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

За висновками суду у Постанові КЦС ВС від 07.10.2020 року по справі Nє 755/17944/18 - договорам; що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з якии боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов??язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника. Ці обставини мають перевірятися у сукупності, оскільки кожна окрема обставина сама по собі не спричиняє фраудаторність. Презумпція правомірності правочину може бути спростована тільки вагомими доказами, які у своїй сукупності засвідчують шкідливість вчиненого правочину, вживання права на зло.

Позивач, у позовній заяві просить визнати недійсними договори купівлі-продажу корпоративних прав СТОВ «Енограй», укладені Відповідачем-2 та Відповідачем-1, посилаючись на сформований підхід Великої Палати Верховного Суду у справі №369/11268/16-ц, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: 1) фіктивного (стаття 234 ЦК України); 2) такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); 3) такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України).Суд не приймає до уваги посилання позивача , оскільки вони не відповідають фактичним обставинам.

Щодо фіктивного правочину. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі Nє 924/1351/20 (924/97/22) у свої постанові від 23 березня 2023 року дійшов до таких висновків:

- фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише «про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правомин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину ( постанова об?єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17).

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином.

Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину е ведення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов?язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину (див. висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі Nє 369/11268/16-ц).

Договори не містять таких ознак, оскільки Відповідачем-1 та Відповідачем-2 були виконані, про що свідчить передача часток в статутному капталі СТОВ «Енограй» від Відповідача-1 до Відповідача-2 та оплата за отримані частки у статутному капіталі.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договорів, суд враховує, що позивачем не доведено наявності таких, а саме не доведено, що відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення боргу; майно відчужене на підставі безвідплатного договору; майно відчужене на користь близького родича; майно відчужено під час дії заборони відчуження на підстави ухвали суду про забезпечення позову про стягнення боргу, а відповідно не доведено, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами, на шкоду правам інших осіб та відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення відповідальності перед кредитором.

Суд встановив , що спірні правочини укладені у 2020 р., коли до Відповідача-1 не було пред?явлено жодних грошових вимог та не було покладено субсидіарної відповідальності, тобто він не був боржником; сторона, з якою вчинено оспорювані договори - Відповідач-1 та Відповідач-2 не є родичами, пасинком/вітчимом, пов?язаною юридичною особою чи афілійованою юридичною особою; правочини були укладені за погодженими сторонами цінами, які не є умовними, а цінами, що становили номінальну вартість часток в статутному капіталі СТОВ «Енограй», а саме: 9 841 498 грн 84 коп. за частку у розмірі 44% та 10 002 596 грн 97 коп. за частку у розмірі 44,725% статутного капіталу СТОВ «Енограй», оплату по договорам здійснено; договори є реальними.

Отже, договори купівлі-продажу корпоративних прав СТОВ

«Енограй», укладені Відповідачем-1 та Відповідачем-2 не містять ознак «фраудаторності» та підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстави для задоволення позовної заяви ліквідатора Колективного підприємства Промжилбуд арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним правочинів купівлі-продажу відсутні, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позовні вимоги про визнання недійсними актів приймання-передачі часток у статутному капіталі та скасування відповідної реєстраційної дії (проведеної на його виконання) є похідними вимогами від позовної вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток тому задоволенню не підлягають.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За умовами ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, судове рішення повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Судові витрати.

Ст. 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ліквідатора Колективного підприємства Промжилбуд арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунального підприємства Агрофірма Радгосп Білозерський, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: 1). Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй; 2). ОСОБА_3 ; 3). ОСОБА_4 про визнання недійсним правочинів відчуження частки у статутному капіталі товариства; актів приймання-передачі часток у статутному капіталі; скасування в державному реєстрі реєстраційних дій; поновлення в державному реєстрі записів щодо державної реєстрації та встановлення розмірів часток статутного капіталу засновників (учасників) товариства.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у порядку ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 15 вересня 2025 р.

Копію рішення надіслати до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд": ліквідатору КП Промжилбуд арбітражному керуючому Дудкіну Р.А.; КП Агрофірма Радгосп Білозерський; Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю Енограй; ОСОБА_4 ; представнику ОСОБА_2 адвокату Мартинів А.І.; представнику КП Агрофірма радгосп "Білозерський" адвокату Долгополову О.В.; представнику Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Енограй адвокату Анніні К.К.

Копію рішення надіслати: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя Л.І. Грабован