ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1978/25

Господарський суд Київської області у складі судді Смірнова О.Г., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Рік Авто (01135, м. Київ, вул. Павла Пестеля, буд. 11, літ. Б)

до відповідача: Приватного підприємства Контраст (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, буд. 1)

про стягнення 686539,18 грн.

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рік Авто» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою за вих. № 20/1 від 20.05.2025 до Приватного підприємства «Контраст» про стягнення 686539,18 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 24.06.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рік Авто» за вих. № 20/1 від 20.05.2025 залишено без руху в порядку ч. 1 ст. 174 ГПК України.

02.07.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої усунуто недоліки, які зумовили залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 11.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.Запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження; проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України, надати листування з позивачем по суті спору (з доказами направлення або вручення кореспонденції).

Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала суду від 11.07.2025 була доставлена до електронного кабінету відповідача 11.07.2025 о 21:41, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.

Про хід розгляду справи відповідач також міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України "Єдиний державний реєстр судових рішень": https://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України "Про доступ до судових рішень" № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Судом враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що відповідача було повідомлено про розгляд справи № 911/1978/25, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.

Однак, відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм ч. 2 ст. 2 ГПК України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 10.09.2025.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано заборгованістю Приватного підприємства «Контраст» (далі Відповідач, Постачальник) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Рік Авто» (далі Позивач, Покупець) в сумі 686539,18 грн.

Так, 27 березня 2024 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір поставки нафтопродуктів № 23 (далі Договір), відповідно до якого Відповідач зобов`язався передати у власність позивача нафтопродукти у кількості та асортименті за цінами, вказаними в рахунок-фактурах, які є невід`ємною частиною даного Договору та виставлялись Відповідачем, а Позивач зобов`язувався оплатити поставлений товар та прийняти його на умовах, визначених Договором.

На підставі рахунків-фактур № 997 від 02.08.2024 на суму 300 120,00 грн (в т.ч. ПДВ) та №1187 від 10.09.2024 на суму 300 234,60 грн (в т.ч. ПДВ), Позивачем було здійснено оплату товару в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 2143 від 02.08.2024 та № 2159 від 10.09.2024.

Відповідачем було оформлено податкові накладні №4 від 02.08.2024 та№57 від 10.09.2024, чим Відповідач підтвердив отримання грошових коштів, проте поставки товару не відбулось.

За договором Відповідач зобов?язався передати у власність Позивача товар, зазначений у відповідному рахунку-фактурі та у відповідності із ним (пункт 4.1 Договору). Передача товару здайснюється силами відповідача, саме Відповідач за договором мав доставити товар позивачу власним автотранспортом, або відвантажити товар безпосередньо на АЗС заправочних талонах чи заправочних відомостях за адресою: м. Бориспіль,вул. Запорізька, 1 (пункт 4.1 Договору). Право власності на товар мало б перейти до Позивача в момент отримання товару від Відповідача (пункт 4.3Договору).

Станом на момент подання позову, Відповідач не здійснив поставку товару загальною вартістю 600 354,60 грн, сплачені гроші не повернув,чим порушив умови договору та чинне законодавство.

Для досудового вирішення питання, Позивач звертався до Відповідача з письмовою вимогою від 27.09.2024, в якій вимагав повернути передплату затовар.

Проте грошові кошти повернуті не були, передачі товару також не відбулось.

В подальшому, позивач звертався з письмовою претензією та вимагав відвантажити Товар, або повернути кошти в розмірі 600 354 гривень 60 коп. сплачені Покупцем за Товар, а саме: Дизельне паливо (ДП-Євро 5-ВО код УКТ ЗЕД-) на суму-300 120 грн. 00 коп. в т.ч. ПДВ; Дизельне паливо ULSD 10 ppm EN590 (код УКТ ЗЕД) на суму 300 234 грн.60 коп. в т.ч. ПДВ.

Згідно з даними Укрпошти претензію було отримано відповідачем 14 січня 2025 року. Проте, жодних дій спрямованих на погашення заборгованості, або виконання умов договору відповідачем не було вчинено.

З огляду на вказане вище позивач просить суд стягнути з відповідача 600 354,60 грн основного боргу, 65 790,94 грн пені,13 880,20 грн інфляційних витрат, 6 513,44 грн процентів за користування грошовими коштами.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України (далі ГК України), договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх істотних умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, умови передачі товару, порядок та терміни проведення розрахунків, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 1 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.1.Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця нафтопродукти (надалі - Товар/Нафтопродукти) партіями, в кількості та асортименті, за цінами, вказаними в рахунок-фактурах, які є невід`ємною частиною даного Договору та виставляютьсяПостачальником у відповідності із ним, а Покупець зобов`язується оплатити поставлений Товар таприйняти його на умовах визначених Договором.

Згідно з п. 3.1. Договору ціну Договору становить сума вартості всіх поставок Нафтопродуктів за Договором. Кількість, ціна та якість Товару на кожну окрему поставку визначається в національній валюті України та встановлюється у рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору, ціна на Нафтопродукти, що постачаються за цим Договором, на кожну окрему поставку визначається на момент їх поставки, тобто виписки рахунку-фактури на оплату.

Згідно з п. 3.3. Договору ціна на Нафтопродукти дійсна протягом строку, на який виписується рахунок фактура(протягом одного дня).

Відповідно до п. 3.5. Договору, у випадку відпуску Товару Покупцеві без попередньої оплати Покупець зобов`язаний здійснити оплату отриманого Товару протягом 3-х днів з моменту отримання Товару.

Згідно з п. 3.6. Договору в разі недотримання строків оплати, передбачених п.3.5 даного Договору, Покупець несе відповідальність передбачену даним Договором та діючим законодавством України.

В силу п. 3.7. Договору обов`язок щодо оплати Товару вважається виконаним у день зарахування коштів на поточнийрахунок Постачальника.

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем на виконання умов Договору було виставлено рахунок на оплату по замовленню № 997 від 02.08.2024 на суму 300 120,00 грн (в т.ч. ПДВ) за товар паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО (код УКТ ЗЕД ) в кількості 6 100 літрів та рахунок на оплату по замовленню № 1187 від 10.09.2024 на суму 300 234,60 грн (в т.ч. ПДВ)за товар паливо дизельне ULSD 10 ppm EN590 (код УКТ ЗЕД) в кількості 6 450 літрів.

Позивачем, в свою чергу, було здійснено оплату товару в повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними інструкціями № 2143 від 02.08.2024 та № 2159 від 10.09.2024 з призначенням платежу - оплата дизельного палива за Договором.

Крім того, з наданих Позивачем доказів, судом встановлено, що Відповідач сформував та зареєстрував в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні №4 від 02.08.2024 щодо постачання товару паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО (код УКТ ЗЕД ) в кількості 6 100 літрів та №57 від 10.09.2024щодо постачання товару паливо дизельне ULSD 10 ppm EN590 (код УКТ ЗЕД ) в кількості 6 450 літрів.

Відповідно до пункту 201.1, абзаців першого, другого пункту 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов?язань платник податку на додану вартість зобов?язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов?язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Таким чином, зареєструвавши вищезгадані податкові накладні, Відповідач підтвердив отримання грошових коштів від Позивача.

Відповідно до п. 4.1. Договору, Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, зазначених у Договорі, передати у власність Покупця Товар, зазначений у відповідному рахунку-фактурі та у відповідності із ним (щодо видів Нафтопродуктів, кількості, за ціною та на суму, визначених відповідним рахунком-фактурою).

Згідно з п. 4.2. Договору передача Товару здійснюється силами Постачальника, а саме Постачальник доставляє Товар Покупцеві власним автотранспортом або відвантажує Товар безпосередньо на АЗС по заправочних талонах чи заправочних відомостях, за адресою м. Бориспіль, вул. Запорізька, 1. Вартість послуг по збереженню та доставці Товару врахована у вартості Товару.

На підставі п. 4.3. Договору право власності на Товар переходить до Покупця в момент його отримання від Постачальника, що підтверджуються підписами уповноважених представників Сторін та штампами на видаткових накладних та товарно-транспортних накладних.

Однак всупереч зобов`язанням за Договором, отримавши повну оплату товару від Позивача, Відповідач не здійснив поставки товару Позивачу.

Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №9 10/5444/17 Верховний Суд зазначив, що зі змісту частин першої та другої статті 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Позивач звертався до Відповідача з письмовою вимогою від 27.09.2024, в якій вимагав повернути передплату за товар, однак докази направлення та/або отримання відповідної вимоги у матеріалах справи відсутні.

09 січня 2025 року Позивачем засобами поштового зв?язку АТ «Укрпошта» було направлено Відповідачу письмову претензію вx. № 08/1 від08 січня 2025 року з вимогою відвантажити товар або повернути кошти, яку отримано Відповідачем 14 січня 2025 року, що підтверджується наданим доказами.

Таким чином, оскільки положеннями Договору не встановлювався конкретний строк поставки товару, Відповідач повинен виконати обов`язок з поставки товару у семиденний строк від дня пред`явлення та отримання нимвідповідної вимоги Позивача.

Однак навіть після отримання претензії Відповідачем заборгованість не погашено, умови Договору в частині передачі товару Позивачу не виконано. Доказів зворотного в матеріалах справи не міститься.

За таких обставин, дослідивши у сукупності наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача основного боргу в сумі 600 354,60 грн (шістсот тисяч триста п?ятдесят чотири гривні 60 копійок) підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором, Позивачем нараховано 65 790,94 грн пені, 13 880,20 грн інфляційних витрат, 6 513,44 грнпроцентів за користування грошовими коштами.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1ст. 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч. 4, 6ст. 231 ГК України).

Згідно з п. 5.1. Договору у випадку несвоєчасного відпуску Товару, Постачальник сплачує на користь Покупця пеню у розмірі 1 % від вартості Товару, визначеної у рахунку-фактурі, за кожен день прострочення, але не більше ніж подвійна облікова ставка Національного банку, що діяла в період, за який нарахована пеня.

На підставі п. 5.4. Договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання здійснюється за весь період прострочення, починаючи від дня, коли зобов?язання мало бути виконане.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані Позивачем розрахунки пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що останні здійснено арифметично вірно, та у відповідності до обставин справи та вимог законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення 65 790, 94 грн пені, 13 880, 20 грн інфляційних витрат та 6 513, 44 грн трьох процентів річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів мирного врегулювання спору сторонами подано не було.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову відповідно до п. 1 ч. 4ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236-242, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рік Авто» до Приватного підприємства «Контраст» задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Контраст» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рік Авто» (01135, м. Київ, вул. Павла Пестеля, буд. 11, літ. «Б», ) заборгованість у розмірі 600 354 (шістсот тисяч триста п?ятдесят чотири) грн 60 коп, пеню у розмірі 65 790 (шістдесят п?ять тисяч сімсот дев?яносто) грн. 94 коп, інфляційні нарахування у розмірі 13 880 (тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 20 коп, три проценти річних у розмірі 6 513 (шість тисяч п?ятсот тринадцять) грн. 44 коп та судовий збір у розмірі 10 298 (десять тисяч двісті дев`яносто вісім) грн. 09 коп, видавши наказ.

Повний текст рішення складено 10.09.2025.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.