ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2025 р. Справа№ 910/14211/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/14211/24 (суддя Полякова К.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромсистема" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 47 402,60 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецпромсистема" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 3 % річних у розмірі 23 249,79 грн. та інфляційних втрат у розмірі 24152,81 грн., нарахованих у зв`язку з несвоєчасним поверненням відповідачем безпідставно отриманих коштів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/14211/24 позов задоволено частково; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 24 152 (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят дві) грн. 81 коп. інфляційних втрат, 23 221 (двадцять три тисячі двісті двадцять одну) грн. 92 коп. трьох процентів річних, а також 3026 (три тисячі двадцять шість) грн. 22 коп. витрат зі сплати судового збору.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі виходив з доведеності позивачем обставин допущення відповідачем прострочення повернення безпідставно одержаних коштів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт в обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що в разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей положення статті 625 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню. При цьому, також вказує, що позивачем неправильно обрахований період прострочення, оскільки підстави для сплати грошових коштів у сумі 962 151,33 грн. виникли саме після набрання законної сили рішенням у справі № 910/13619/23, тобто з 17.04.2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до умов договору про закупівлю послуг від 15.02.2022 №, укладеного між ТОВ "Оператор ГТС України" як замовником та ТОВ "Спецпромсистема" як виконавцем, останнє взяло на себе зобов`язання за завданням замовника надати послуги зі зведення огорож, монтажу поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС), а замовник - оплатити такі послуги.

За положеннями п. 12.2. договору виконавець зобов`язаний надати забезпечення виконання цього договору у вигляді Гарантії у розмірі, що становить 5% від вартості цього договору 962 151,33 грн.

03.02.2022 ТОВ "Спецпромсистема", як принципалом, укладено з АТ "Український будівельно-інвестиційний банк", як гарантом, договір №BVG/U/03-2-01152 про надання гарантії відповідно до якого Банк за дорученням ТОВ "Спецпромсистема" надає на користь ТОВ "Оператор ГТС України" забезпечення виконання договору на суму 962 151,33 грн. згідно з договором закупівлі.

У подальшому на адресу ТОВ "Спецпромсистема" від АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" надійшло повідомлення про отримання вимоги вих. №5465/03-2 від 17.07.2023 від ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" свіфт - повідомлення про сплату 962 151,33 гривень у зв`язку з настанням гарантійного випадку згідно з умовами договору №BVG/U/03-2-01152 від 03.02.2022 року. Банк вимагав для забезпечення компенсації суми вимоги, сплатити до 19 липня 2023 року суму в розмірі 962 151,33 гривень на відповідний рахунок.

На виконання умов договору №BVG/U/03-2-01152 про надання гарантії від 03.02.2022, ТОВ "Спецпромсистема" сплатило зазначену компенсацію за вимогою банку у сумі 962151,33 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 401 від 19.07.2023 для подальшого здійснення оплати вимоги бенефіціара - ТОВ "Оператор газотранспортної системи України".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 у справі №910/13619/23 позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпромсистема" 962151,33 грн. заборгованості та 14 432,27 грн. судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 у справі №910/13619/23 залишено без змін.

Як установлено судами в межах справи №910/13619/23, ТОВ "Оператор ГТС України" прийняті виконані ТОВ "Спецпромсистема" роботи шляхом підписання відповідних актів здачі-приймання наданих послуг, а відтак відсутні підстави для сплати ТОВ "Спецпромсистема" 962 151,33 грн. за гарантією через ненастання умов передбачених банківською гарантією №BVG/U/03-2-01152 від 03.02.2022 та договором № від 15.02.2022 від 01-02.08.2023.

Згідно з випискою за рахунками ТОВ "Спецпромсистема" за 09.05.2024 ТОВ "Оператор ГТС України" сплачено на виконання постанови суду від 17.04.2024 у справі №910/13619/23 грошові кошти в розмірі 962 151,33 грн.

Звернувшись із даним позовом до суду, ТОВ "Спецпромсистема" просило стягнути з ТОВ "Оператор ГТС України" нараховані на суму безпідставно утриманих коштів у розмірі 962 151,33 грн. за період із 20.07.2023 до 08.05.2024 три проценти річних у розмірі 23 249,79 грн. та інфляційні втрати в розмірі 24152,81 грн.

Відповідно до приписів статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Зі змісту статей 1212, 1214 ЦК України слідує, що строк повернення набутих особою без достатньої правової підстави грошових коштів не встановлений.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, виклала висновки щодо питання застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України в разі порушення позадоговірного зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 цього Кодексу. За висновками Великої Палати Верховного Суду, в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 910/3832/22.

Отже, доводи скаржника про не поширення статті 625 ЦК України на позадоговірні (деліктні) грошові зобов`язання, а також на висновок Верховного Суду України, викладеного в постанові від 02.03.2016 у справі №6-2491цс15, від якого Велика Палата Верховного Суду відступила в постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, відхиляються Судом.

Стосовно посилань апелянта на те, що підстави для сплати грошових коштів у розмірі 962 151,33 грн. виникли саме після набрання законної сили рішенням у справі № 910/13619/23, слід зазначити таке.

Так, зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно. Дана правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов правльного висновку про правомірність визначення позивачем періоду прострочення з 20.07.2023, тобто з наступного дня після набуття відповідачем спірної суми коштів.

Таким чином, колегія суддів погоджується із задоволенням судом першої інстанції позовних вимог.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/14211/24 без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена: 11.09.2025 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко