ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/1429/25

За позовом Чернівецького обласного центру зайнятості, місто Чернівці

до відповідача Семенець Ольги Олександрівни, місто Чернівці

про стягнення мікрогранту у розмірі 247500 грн

Суддя О.В. Гончарук

Секретар судового засідання Медвідчук І.В.

Представники сторін:

від позивача Кауля-Негрич О.І. (самопредставництво);

від відповідача не з`явився.

Обставини справи: Чернівецький обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача суму отриманого мікрогранту в розмірі 247500 грн.

Свій позов, позивач обґрунтовує обставинами, пов`язаними із неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання мікрогранту від 16.08.2023, та умов абзацу 3 пункту 20 Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 05.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.05.2025.

« 13» травня 2025 року через відділ документального та інформаційного забезпечення від представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшла заява (вх.№2028) в якій просить долучити до матеріалів справи пояснення та розглядати справу без його участі.

Ухвалою суду 23.05.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Філію Чернівецького обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відкладено підготовче засідання на 19.06.2025, одночасно повідомлено відповідача про дату час і місце проведення підготовчого засідання на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області відповідач або представник відповідача не з`явився.

« 23» травня 2025 року від позивача надійшло клопотання (вх. № 2111) про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Ухвалою суду від 19.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.07.2025.

Судове засідання призначене на 21.07.2025 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Гончарука О.В. у щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 29.07.2025 призначено судове засідання на 12.08.2025.

Ухвалою суду від 12.08.2025 судове засідання відкладено на 02.09.2025.

У судове засіданні 02.09.2025 відповідач, явку свого представника не забезпечив про причини своєї неявки суд не повідомив. Одночасно, судом за трекінгом відправлення, перевірено відправку ухвали від 12.08.2025 на адресу відповідача та зроблено витяг з сайту Укрпошти де зазначено, що конверт з ухвалою суду від 12.08.2025 не вручений під час доставки із зазначеною причиною «інші причини».

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

За таких обставин суд, керуючись статтями 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, констатує, що ним вживались усі можливі та передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, однак останній не скористався своїм правом на участь у судовому засіданнях та подання заяв по суті спору.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відтак суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи.

Присутній у судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволені позову в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Пункт 1 частими 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України закріплює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

У пунктах 4.17. - 4.23. постанови від 13.02.2019 по справі № 910/8729/18 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницьку діяльність ФОП Семенець Ольга Олександрівна припинила 26.02.2025.

Отже, відповідно до вказаних змін, з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, а також у постанові Верховного суду від 27.02.2019 у справі № 724/38/18.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник щодо неналежного виконання відповідачем договору про надання мікрогранту від 16.08.2023, укладеного між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Семенець Ольгою Олександрівною.

Таким чином, правовідносини сторін виникли з виконання правочину у господарській діяльності.

Щодо цього питання, Верховний Суд в постанові по справі № 910/8729/18 від 13.02.2019 року роз`яснив, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, враховуючи вищезазначене, спір у даній справі розглядається за правилами господарського судочинства.

« 22» червня 2023 року Фізичною особою підприємцем Семенець Ольгою Олександрівною подано через електронний портал "Дія" заяву № 378MQX на отримання гранту на власну справу.

« 16» серпня 2023 року між Фізичною особою підприємцем Семенець Ольгою Олександрівною та Державним центром зайнятості укладено Договір про надання мікрогранту.

« 25» серпня 2023 року кошти мікрогранту зараховані на рахунок гарантоотримувача Фізичної особи-підприємця Семенець Ольги Олександрівни. у розмірі 247500 грн.

Згідно акту №80 перевірки дотримання умов договору мікрогранту від 25.02.2025 Чернівецькою філією Чернівецького обласного центру зайнятості здійсненна перевірка, якою встановлено, що вище зазначений отримувач мікрогранту господарську діяльність не здійснює, на телефонні дзвінки не відповідає, заяву про зміну місця здійснення господарської діяльності до Чернівецької філії Чернівецького обласного центру зайнятості не подано. Виявлено неможливість встановлення факту наявності обладнання, придбаного отримувачем за кошти мікрогранту, яке не підлягає відчуженню відповідно до абзацу 2 пункту 5 Порядку.

Також виявлено порушення в частині не виконання обов`язкової умови згідно Договору про надання мікрогранту та абзацу 3 пункту 20 Порядку в частині працевлаштування осіб на строк не менше 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту.

"06" березня 2025 року Наказом №111 прийнято рішення про повернення отриманого мікрогрантув повному обсязі у сумі 247500 грн.

"25" березня 2025 року Чернівецький обласний центр зайнятості звернувся до фізичної особи підприємця Семенець Ольги Олександрівни з претензією № 852/24.06.02-25 про повернення коштів мікрогранту в повному обсязі.

Однак, до моменту звернення з цим позовом жодних оплат від відповідача не надходило.

Таким чином, неповернуті відповідачем кошти мікрогранту у сумі 247500 грн відповідно до положень Порядку №738 вважаються заборгованістю та стягуються з нього в судовому порядку,

Відповідно до абзацу 4 пункту 20 який діяв на момент підписання заяви приєднання, зазначено, що обов`язковою умовою договору мікрогранту є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього порядку, та працевлаштування на них осіб на строк реалізації проекту.

Форма договору про надання мікрогранту затверджена наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 № 1969. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання АТ «Ощадбанк» Заяви про приєднання до умов цього договору, який укладається між Державним центром зайнятості (далі - ДЦЗ), з однієї сторони та суб`єктом господарювання - отримувачем, з іншої сторони, щодо якого ДЦЗ прийняв рішення про надання мікрогранту та який приєднався до умов цього договору.

Отримувач зобов`язується з метою здійснення моніторингу та контролю виконання умов цього договору надавати ДЦЗ (відповідному регіональному, міському, районному, міськрайонному центру зайнятості або відповідній філії регіональних центрів зайнятості, центральним та/або місцевим органам влади (у разі їх залучення)), доступ до місця провадження господарської діяльності отримувача, а також необхідну інформацію та документи, зокрема стосовно сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та створення робочих місць, протягом трьох років з дня укладення договору або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом третім пункту 20 Порядку; (розділ 6 пункт 2 підпункт 4 Договору).

ДЦЗ має право: через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості, а також із залученням відповідних центральних та/або місцевих органів влади (у разі необхідності), здійснювати моніторинг та контроль виконання умов договору (зокрема, шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача) протягом трьох років з дня укладення отримувачем договору або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом третім пункту 20 Порядку відповідно до Порядку; вимагати від отримувача необхідну інформацію та документи, зокрема стосовно сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та створених робочих місць тощо; вимагати повернення коштів мікрогранту та розірвати цей договір у випадках, передбачених його умовами (розділ 6 пункт 4 Договору).

Згідно до пункту 8 розділу 7 Договору, У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється ДЦЗ та/або регіональним центром зайнятості в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2 розділу 13 Договору, Договір укладається шляхом приєднання отримувачем до його умов шляхом подання до Уповноваженого банку належним чином заповненої та підписаної отримувачем (його уповноваженим представником) заяви про приєднання (в трьох ідентичних примірниках), яка оформляється у письмовій формі. Договір вважається укладеним з дати проставляння Уповноваженим банком (його представником) відмітки на поданій йому отримувачем заяві про приєднання. Така відмітка проставляється Уповноваженим банком після належної ідентифікації та верифікації отримувача), а також перевірки відповідності її даних бізнес-плану та рішенню ДЦЗ про надання мікрогранту такому отримувачу. Уповноважений банк відмовляє у проставлянні зазначеної відмітки на Заяві про приєднання у випадку виявлення невідповідності вказаним документам.

Цей Договір набирає чинності з дня його укладання у порядку визначеному розділом ХІІІ цього договору та діє до повного виконання зобов`язань сторін, передбачених цим договором (пункт 1 розділ 14 Договору).

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

В силу приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Між сторонами виникли правовідносини з надання мікрогранту у вигляді безповоротної державної допомоги для сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу на підставі Порядку №738 та Договору про надання мікрогранту 16.08.2023.

Відповідно до пункту 1 Порядку №738 цей Порядок визначає:

умови, критерії, механізм надання безповоротної державної допомоги фізичним особам, суб`єктам господарювання (далі - отримувач) у формі мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу (далі - мікрогрант);

механізм використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття для надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу та коштів, передбачених Мінекономіки за бюджетною програмою Надання грантів для створення або розвитку бізнесу для надання безповоротної державної допомоги отримувачу у формі мікрогранту.

Метою надання безповоротної державної допомоги у формі мікрогрантів є сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу.

Пунктом 20 Порядку №738 визначено, що для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання.

У договорі мікрогранту обов`язково зазначаються обрані з переліку, визначеного пунктом 5 цього Порядку, напрями витрат, на покриття яких використовується мікрогрант, а також умови, невиконання або неналежне виконання яких є підставою для повернення отримувачем отриманих коштів.

Обов`язковою умовою договору мікрогранту, крім надання мікрогранту отримувачам, визначеним абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку, є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту. У разі призову отримувача на військову службу під час мобілізації або укладення контракту на проходження військової служби, що підтверджується відповідними документами та заявою на ім`я керівника регіонального центру зайнятості, виконання обов`язкової умови договору мікрогранту тимчасово зупиняється та продовжується після демобілізації отримувача.

За положеннями п. 21 Порядку Державний центр зайнятості через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості здійснює моніторинг та контроль за виконанням умов договору мікрогранту, зокрема шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача, протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку або до повного виконання обов`язкової умови договору мікрогранту, визначеної абзацом третім пункту 20 цього Порядку.

Для здійснення моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту отримувачем центр зайнятості може залучати відповідні центральні та/або місцеві органи влади.

Рішення про повернення мікрогранту приймаються регіональними центрами зайнятості.

Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до вимог законодавства.

У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пункту 20 цього Порядку і цього пункту сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.

Суд враховує, що сам по собі факт неотримання Відповідачем кореспонденції (вимоги та претензії), яку Позивач надіслав на адресу Відповідача, не може вважатися причиною ненастання строку виконання зобов`язання, оскільки Відповідачем не доведено, що неотримання вимоги викликане об`єктивними причинами, а не суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530; змісту пункту 8 розділу IV, підпункту 6 пункту 2 розділу VI та пункту 7 розділу VII договору та пункту 20 Порядку, строк виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення коштів мікрогранту на момент розгляду справи настав.

Втім, Відповідач свого обов`язку з повернення мікрогранту, використаного не за цільовим призначенням, не виконав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно пункту 21 порядку у разі несвоєчасного та/або неповного виконання пункту 20 цього Порядку і цього пункту сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.

Аналогічні за змістом положення наведені в пункті 8 розділу VII договору.

Відповідач під час розгляду справи викладених у позові обставин не спростував, не надав доказів повернення ним отриманих коштів мікрогранту.

Тому з урахуванням встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 247500 грн заборгованості є правомірною, обґрунтованою такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 129, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов Чернівецького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення мікрогранту у розмірі 247500 грн задовольнити.

2. Стягнути з Семенець Ольги Олександрівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Чернівецького обласного центру зайнятості на рахунок НОМЕР_2 відкритий в АТ «Ощадбанк», код 00032129 суму отриманого мікрогранту в розмірі 247500 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Чернівецького обласного центру зайнятості (58000, місто Чернівці вул. Університетська, буд. 31 код 05392708) 2970 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повне судове рішення складено 10.09.2025.

Суддя О.В. Гончарук