РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2025Справа № 911/108/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 911/108/25

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький (Україна, 29006, м. Хмельницький, вул. Героїв АТО, буд. 3/1; ідентифікаційний код: 07928461)

до 1) Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (Україна, 01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А; ідентифікаційний код: 44768034)

2) Хмельницької обласної державної адміністрації (Україна, 29005, м. Хмельницький, майдан Незалежності, буд. 2; ідентифікаційний код: 22985083)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Міністерства оборони України (Україна, 03168, м. Київ, просп. Повітряних Сил, буд. 6; ідентифікаційний код: 00034022)

про скасування державної реєстрації

Представники учасників справи:

від позивача: Мевша Д.В., самопредставництво;

від відповідача-1: Киричук Н.В., довіреність №222 від 23.01.2025;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи: Салівон Д.О., самопредставництво.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - відповідач-1) та Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач-2), в якій просить суд скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки прощею 4,6975 га, кадастровий номер :03:001:0017 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2025 вказану позовну заяву та додані до неї документи було передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2025, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/108/25, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, залучено Міністерство оборони України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, підготовче засідання призначено на 19.03.2025.

21.02.2025 представником відповідача-2 сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву, який 21.02.2025 зареєстрований в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

07.03.2025 представником третьої особи сформовано в системі "Електронний суд" письмові пояснення щодо позову, які 10.03.2025 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У підготовче засідання 19.03.2025 з`явились представники учасників справи.

У підготовчому засіданні 19.03.2025 судом було прийнято до розгляду відзив відповідача-2 на позовну заяву та письмові пояснення третьої особи щодо позову, оголошено перерву до 09.04.2025.

08.04.2025 представником відповідача-1 сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву разом із клопотанням про поновлення строку на його подання, який 09.04.2025 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У підготовче засідання 09.04.2025 з`явились представники відповідачів та третьої особи, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання позивач був повідомлений належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 09.04.2025 судом було поновлено відповідачу-1 строк на подання відзиву на позовну заяву та прийнято його до розгляду, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву до 21.05.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2025, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, позивача було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 911/108/25 призначено на 21.05.2025.

20.05.2025 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, яка 21.05.2025 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У підготовче засідання 22.05.2025 з`явились представники учасників справи.

У підготовчому засіданні 22.05.2025 судом було залишено без розгляду відповідь на відзив, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.06.2025.

У судове засідання 04.06.2025 з`явились представники відповідачів та третьої особи, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання позивач був повідомлений належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 04.06.2025 судом оголошено перерву до 02.07.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2025, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, позивача було повідомлено про те, що судове засідання у справі № 911/108/25 призначено на 02.07.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2025, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, учасників справи було повідомлено про те, що судове засідання у справі № 911/108/25, призначене на 02.07.2025, відбудеться 23.07.2025.

У судове засідання 23.07.2025 з`явились представники відповідача-2 та третьої особи, представники позивача та відповідача-1 не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання позивач та відповідач-1 були повідомлені належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 23.07.2025 судом оголошено перерву до 03.09.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2025, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, позивача та відповідача-1 було повідомлено про те, що судове засідання у справі № 911/108/25 призначено на 03.09.2025.

У судове засідання 03.09.2025 з`явились представники позивача, відповідача-1 та третьої особи, представник відповідача-2 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач-2 був повідомлений належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась, від відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача-1 надала суду усні пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Представник третьої особи надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

У судовому засіданні 03.09.2025 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

У 1982 році Хмельницькій Квартирно-експлуатаційні частині району (далі - Хмельницька КЕЧ району) Хмельницькою районною радою народних депутатів були видані Державні акти серії Б № 041799 на площу 82,0 га та серії Б № 041798 на площу 43,5 га.

Хмельницька КЕЧ району 19.09.1997 була включена до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ідентифікаційний код: 07928461 (згідно Довідки №460 від 22.09.1997). У 2002 році військова частина Хмельницька КЕЧ району (ідентифікаційний код: 07928461) була зареєстрована як суб`єкт господарської діяльності у Збройних Силах (згідно Свідоцтва, реєстраційний номер 422).

В подальшому, на підставі директиви Міністерства оборони України від 20.01.2005 №Д-322/1/03 "Про проведення організаційних заходів у Збройних Силах України у 2005 році" (згідно архівної довідки МО України від 17.11.2020 №370/2/7771) Хмельницька КЕЧ району була перейменована у Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький. Відтак, з Довідки №147 з ЄДРПОУ вбачається, що станом на 06.02.2006 юридична особа з ідентифікаційним кодом 07928461 вже має найменування Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький.

13.05.2017 Розпорядженням №350/2017-р Хмельницької обласної державної адміністрації "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) Міністерству оборони України" відповідачем-2 надано дозвіл Міністерству оборони України на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) державної власності (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та інші призначення) для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України ділянки 1 площею 43,5000 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Копачівської сільської ради Деражнянського району; ділянки 2 площею 82,0000 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Масівецької сільської ради Хмельницького району.

Рішенням №РВ-018 від 26.10.2018 Міністерству оборони України відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Зокрема, Державним земельним кадастром встановлено, що перетин ділянок з ділянкою :03:001:0007 площею співпадає на 5,7286%. Перетин ділянок з ділянкою :03:001:0006 площею співпадає на 3,4144%. Рекомендовано перетин ділянок виправити і подати повторно документацію із землеустрою на державну реєстрацію.

Вказані обставини були встановлені Господарським судом міста Києва та Північним апеляційним господарським судом під час розгляду справи № 910/11867/19.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 у справі №910/11867/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021, позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький (далі - КЕВ м. Хмельницький) до Хмельницької обласної державної адміністрації, Державного підприємства "Хмельницьке лісомисливське господарство" задоволено частково. Визнано недійсним Розпорядження Хмельницької обласної держаної адміністрації від 14.06.2013 № 180/2013-р. "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок Державному підприємству "Хмельницьке лісомисливське господарство"; визнано недійсним Розпорядження Хмельницької обласної держаної адміністрації від 01.12.2014 № 466/2014-р. "Про передачу у постійне користування земельних ділянок Державному підприємству "Хмельницьке лісомисливське господарство"; скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим №:03:001:0006 площею 3,3046 га за номером запису 9017668 та право постійного користування земельною ділянкою за номером запису 9182775; скасовано державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим №:03:001:0007 площею 367,182 га, зареєстрованою за номером запису 9017972 про право власності на земельну ділянку та номером запису 9165227 про право постійного користування земельною ділянкою за номером запису 9165227.

Розпорядженням Хмельницької обласної державної адміністрації від 06.07.2020 №454/2020-р "Про надання згоди на поділ земельної ділянки ДП "Хмельницьке лісомисливське господарство" Державному підприємству "Хмельницьке лісомисливське господарство" було надано згоду на поділ земельної ділянки площею 367,7182 га за кадастровим № :03:001:0007.

Внаслідок вказаного поділу, 08.06.2021 Хмельницькою міською радою було здійснено державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 4,6975 га, кадастровий номер :03:001:0017 за ДСГП "Ліси України".

З огляду на те, що право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0017 були зареєстровані у Державному земельному кадастрі 08.06.2021, тобто вже після набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 справі №910/11867/19, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки прощею 4,6975 га, кадастровий номер :03:001:0017 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частиною першою статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

В ході розгляду судами справи №910/11867/19 було встановлено, що земельна ділянка площею 82,00 га належить до земель оборони та має особливий правовий статус, а в матеріалах справи відсутні докази того, що право постійного користування земельною ділянкою 82,00 га, що закріплене за КЕВ м. Хмельницький, було припинено. Окрім того, судами встановлено, що державний акт на право користування землею серії Б № 0417992 від 1982 року не був скасований чи визнаний недійсним.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Оскільки рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у справі №910/11867/19 набрали законної сили, є обов`язковими до виконання та не можуть бути поставлені під сумнів, суд вважає встановлені в них обставини доведеними та такими, що не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи.

За змістом статті 77 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

Пунктом "в" ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб`єктом права власності на землі державної власності є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади.

Згідно з ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

За приписами статті 14 Закону України "Про Збройні Сили України" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Відповідно до абзацу 3 частини 5 статті 20 Земельного кодексу України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".

Законами України "Про управління об`єктами державної власності", "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", "Про оборону України", "Про Збройні Сили України" встановлено, що повноваження в частині управління землями оборони здійснюється центральним органом виконавчої влади - Міністерством оборони України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" Міністерство оборони України, як центральний орган управління Збройних Сил України, здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Разом з тим, приписи ч. 1 та п. 8 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" встановлюють, що Кабінет Міністрів України є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом. Здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України, зокрема, приймає рішення про передачу відповідно до закону об`єктів державної власності в комунальну власність, дає згоду на передачу об`єктів з комунальної в державну власність.

До повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, серед іншого, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування, які не входять до складу адміністративно-територіальних одиниць, передає у постійне користування земельні ділянки, примусово вилучені у державну власність відповідно до Закону України "Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів", а також передає у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, передає у постійне користування земельні ділянки у випадку, передбаченому абзацом другим частини другої статті 149 цього Кодексу (п. "а" ч.1 ст.13, ч.8 ст.122 Земельного кодексу України).

Таким чином, землі, закріплені за військовими частинами та установами Збройних Сил України, є державною власністю та належать їм на праві оперативного управління, а вирішення питань щодо порядку надання Збройним Силам України в управління об`єктів державної власності, в тому числі земельних ділянок, відноситься до повноважень Кабінету Міністрів України. Землі, які використовують Збройні Сили України, є державною власністю, вони підлягають обов`язковому обліку, цільовому використанню і правильному утриманню. Військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 № 1282 затверджено Порядок вилучення і передачі військового майна Збройних Сил України, відповідно до п. 4 якого передача нерухомого майна (будівель, споруд, об`єктів незавершеного будівництва, приміщень, іншого нерухомого майна), зокрема, у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням Кабінету Міністрів України. Відповідно до п. 5 зазначеного порядку до прийняття Кабінетом Міністрів України, Міноборони проводить вилучення військового майна з оперативного управління військових частин. У разі прийняття рішення про вилучення військового майна воно знімається з обліку в порядку, що визначається Міноборони, і залишається на тимчасовому зберіганні та обслуговуванні цих військових частин.

Згідно з п. 6 Порядку відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 № 1919, рішення про відчуження, зокрема, нерухомого майна, приймає Кабінет Міністрів України із затвердженням за пропозицією Міноборони погодженого з Мінекономіки переліку такого майна.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що землі оборони знаходяться в управлінні та користуванні Міністерства оборони України, тоді як власником цих земель є держава в особі Кабінету Міністрів України, який ними розпоряджається.

Враховуючи вказані обставини, суд відхиляє заперечення відповідача-2 щодо права Хмельницької обласної державної адміністрації розпоряджатися земельними ділянками державної форми власності.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач-1 зазначає, що зі змісту Проектів організації і розвитку лісового господарства Ярмолинецького лісгоспзагу - 1991 року комплексної експедиції "Ліспроект" вбачається, що земля держлісфонду передавалась в довгострокове користування без виключення із складу лісгоспзагу.

Разом з тим, в Проекті організації і розвитку лісового господарства ДП "Хмельницьке лісомисливське господарство" зазначено, що ліс надавався у довгострокове користування із визначенням кінцевого терміну такого користування. Водночас, згідно з Державним актом на право користування землею серії Б № 041799 земельна ділянка, розміщена на території Ярмолинецького лісгоспзагу Хмельницького району, надавалася та закріплювалася за Хмельницькою КЕЧ району Прикарпатського військового округу в Хмельницькому районі Хмельницької області у безстрокове і безоплатне користування площею 82,0 га під будівництво складів військової частини.

Окрім того, під час розгляду справи № 910/11867/19 судами було встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької обласної ради народних депутатів №233с від 04.11.1981, на підставі Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 02.10.1981 № 609 рс було здійснено відведення земельної ділянки шляхом обміну, згідно якого Прикарпатському округу в постійне користування було виділено земельну ділянку для будівництва складів.

За таких обставин, заперечення відповідача-1 про передачу землі держлісфонду в довгострокове користування без виключення із складу лісгоспзагу не знайшли свого підтвердження, а тому судом не приймаються.

З огляду на те, що право постійного користування земельною ділянкою площею 82,00 га згідно Державного акту серії Б 041799, виданого в 1982 році, належить позивачеві та на вказану земельну ділянку накладаються земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0006 та :03:001:0007, що передані відповідачем-2 відповідачеві-1 в постійне користування, судом за наслідками розгляду справи №910/11867/19 скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим №:03:001:0006 площею 3,3046 га, зареєстрованою за номером запису 9017668 та речового права постійного користування земельною ділянкою №:03:001:0006 за номером запису 9182775, а також права власності на земельну ділянку з кадастровим №:03:001:0007 площею 367,182 га, зареєстрованою за номером запису 9017972 та речового права постійного користування земельною ділянкою №:03:001:0007 за номером запису 9165227.

Водночас, після набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2021 у справі №910/11867/19 законної сили, на підставі розпорядження ХОДА від 06.07.2020 №454/2020-р "Про надання згоди на поділ земельної ділянки ДП "Хмельницьке лісомисливське господарство" Державному підприємству "Хмельницьке лісомисливське господарство" було здійснено державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 4,6975 га, кадастровий номер :03:001:0017 за ДСГП "Ліси України", з включенням відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 4,6975 га, кадастровий номер :03:001:0017 повністю входить в межі земельної ділянки площею 82,00 га (згідно Державного акту серії Б 041799 виданого в 1982 році), що підтверджується схемами розташування земельних ділянок. Відповідачами не надано доказів, які б спростовували вказану обставину.

Відтак, зважаючи на встановлений факт віднесення земельної ділянки площею 82,00 га (згідно Державного акту серії Б 041799, виданого в 1982 році) до земель оборони, у відповідача-1 відсутні повноваження розпоряджатись нею та затверджувати відповідну технічну документацію, включно з площею земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0007, в частині, що накладається.

За таких обставин, поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0007 та подальша реєстрація новоутвореної ділянки з кадастровим номером :03:001:0017 суперечить закону.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

За приписами частин першої та четвертої статті 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Статтею 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі скасовується у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки.

Таким чином, зважаючи на встановлені фактичні обставини справи та враховуючи приписи ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог призведе до ефективного захисту порушених прав та законних інтересів позивача.

Аналогічних висновків щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, з урахуванням встановлених обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 31.01.2023 у справі № 924/504/20.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

За приписами частин 1 - 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Пункт 3 частини першої статті 129 Конституції України пов`язує змагальність сторін зі свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Змагальність сторін - це встановлена законом можливість реалізації та практична реалізація наданих їм процесуальних прав при безумовному виконанні покладених на них процесуальних обов`язків на всіх стадіях судового процесу за участю компетентного суду.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявлених позовних вимог, відтак позов підлягає задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів у рівних частинах, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки прощею 4,6975 га, кадастровий номер :03:001:0017 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки.

3. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (Україна, 01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А; ідентифікаційний код: 44768034) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький (Україна, 29006, м. Хмельницький, вул. Героїв АТО, буд. 3/1; ідентифікаційний код: 07928461) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

4. Стягнути з Хмельницької обласної державної адміністрації (Україна, 29005, м. Хмельницький, майдан Незалежності, буд. 2; ідентифікаційний код: 22985083) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький (Україна, 29006, м. Хмельницький, вул. Героїв АТО, буд. 3/1; ідентифікаційний код: 07928461) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.09.2025

Суддя О.В. Нечай