ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2387/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи № 916/2387/25

за позовом Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області (68500, Одеська обл., Болградський р-н, селище Бессарабське, вул. Широка, буд. 1 )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю БІГДІЛ МОТОРС (65062, м. Одеса, вулю Сонячна, буд. 5, офіс 105, )

про стягнення 365 047,80грн.

ВСТАНОВИВ:

Бессарабська селищна рада Болградського району Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю БІГДІЛ МОТОРС про стягнення 365 047,80грн.

Ухвалою від 23.06.2025р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області було залишено без руху.

26.06.2025р. до господарського суду надійшла заява (вх. №20290/25) Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.07.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2387/25. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Також, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

01 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІГДІЛ МОТОРС» (Орендар) та Тарутинською селищною радою Болградського району Одеської області (Орендодавець) було укладено Договір оренди землі відповідно до п. 1.1 якого орендодавець, на підставі рішення сесії Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області від 19.04.2024р. №3156-VIII «Про передачу в оренду земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, подібних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості ТОВ «БІГДІЛ МОТОРС»» надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку комунальної власності з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, подібних і допоміжних будівель та споруд підприємств машинобудівної та іншої промисловості із земель житлової та громадської забудови кадастровий номер :02:002:0049, розташована за адресою: смт. Березне, вул. Лесі України, 36.

Позивач зазначає, що на підставі рішення Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області «Про зміну назви та місцезнаходження Тарутинської селищної ради» від 30.10.2024 за №3481-VIII, змінено назву юридичної особи «Тарутинська селищна рада Болградського району Одеської області на «Бессарабська селищна рада Болградського району Одеської області» та згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, від 14 листопада 2024 року офіційно зареєстрована Бессарабська селищна рада Болградського району Одеської області.

Згідно з п. 2.1 договору в оренду передається земельна ділянка комунальної власності, площею 3,6063 га, у тому числі: 3,6063 га, піж забудованими землями за адресою: Болградський район, Одеська область, смт. Березне, вул. Лесі України, 36.

В п.п. 2.2, 2.3 договору визначено, що кадастровий номер земельної ділянки: :02:002:0049. Категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ): 11.02 - для для розміщення та експлуатації основних, подібних і допоміжних будівель та споруд підприємств машинобудівної та іншої промисловості. На земельній ділянці наявні об`єкти нерухомого майна, що є власністю Орендаря на підставі договору купівлі-продажу нафтобази від 30.11.2023р., реєстраційний номер 1719.

Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного станом на 24.04.2024 складає 8 567 535,09 грн. та підлягає щорічній індексації. Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Пунктами 3.1, 3.2. договору визначено, що його укладено на строк 49 років. Право оренди земельної ділянки виникає у орендаря з моменту державної реєстрації відповідно до закону.

Положеннями п. 4.1 договору погоджено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Тарутинської селищної ради в Головному управлінні Казначейська в Одеській області / смт. Тарутине 18010600. Код банку 37607526, розрахунковий рахунок UA0015728, МФО 899998. Орендна плата з юридичних осіб у розмірі 342 701,40грн. за 1 (один) рік відповідно розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку, що становить 4 (чотири) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 24.04.2024р.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно в рівних частках у розмірі 28558 грн. 45 коп. шляхом перерахування на рахунки орендодавця згідно пункту 4.2 договору.

Згідно пункту 4.3 Договору оренди, орендна плата протягом дії договору без внесення до нього змін визначається із діючої нормативної грошової оцінки, яка кумулятивно індексується станом на 1 січня поточного року на коефіцієнт Кі.

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пені, від суми до сплати, за кожний день прострочення.

Підпунктом 8.1.1 пункту 8.1 договору визначені права орендодавця, зокрема: орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного та повного внесення орендної плати у терміни та в розмірі, передбаченими умовами договору.

Положеннями п. 8.4 договору сторонами погоджені обов`язки орендаря, а саме: своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату у терміни та в розмірі, передбаченими умовами договору (п.п. 8.4.3);

Пунктами 12.1, 12.2 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання за договором, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Пунктом 12.3. договору окремо визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нарахована пеня, від суми до сплати, за кожний день прострочення

Положення пунктів 14.1 -14.2 договору передбачено, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його державної реєстрації відповідно до закону. Земельна ділянка вважається переданою орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди відповідно до закону.

Як вказує позивач, ТОВ «БІГДІЛ МОТОРС» не виконує своїх зобов`язань зі сплати орендної плати, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість з орендної плати з жовтня по грудень 2024р. в сумі 85 676,15грн. та з січня 2025р. по травень 2025р. в розмірі 159 927,30грн., що загалом за період з жовтня 2024р. по травень 2025р. складає 245 603,45грн.

Також, в зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати, позивачем відповідно до умов договору було нараховано відповідачу пеню в сумі 33 768,20грн.

Отже посилаючись на вищенаведені обставини Бессарабська селищна рада Болградського району Одеської області звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

01 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІГДІЛ МОТОРС» (Орендар) та Тарутинською селищною радою Болградського району Одеської області (Орендодавець) було укладено Договір оренди землі відповідно до п. 1.1 якого орендодавець, на підставі рішення сесії Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області від 19.04.2024р. №3156-VIII «Про передачу в оренду земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, подібних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості ТОВ «БІГДІЛ МОТОРС»» надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку комунальної власності з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, подібних і допоміжних будівель та споруд підприємств машинобудівної та іншої промисловості із земель житлової та громадської забудови кадастровий номер :02:002:0049, розташована за адресою: смт. Березне, вул. Лесі України, 36.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір оренди землі від 01.05.2024 є договором найму (оренди).

Відповідно до частини першої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною шостою статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч. ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до пункта в частини першої статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані: своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума не може бути меншою трикратного розміру земельного податку та не може перевищувати 12 % нормативно грошової оцінки.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про оренду землі орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.

Положеннями п. 4.1 договору погоджено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Тарутинської селищної ради в Головному управлінні Казначейська в Одеській області / смт. Тарутине 18010600. Код банку 37607526, розрахунковий рахунок UA0015728, МФО 899998. Орендна плата з юридичних осіб у розмірі 342 701,40грн. за 1 (один) рік відповідно розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку, що становить 4 (чотири) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 24.04.2024р.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно в рівних частках у розмірі 28558 грн. 45 коп. шляхом перерахування на рахунки орендодавця згідно пункту 4.2 договору.

Згідно пункту 4.3 Договору оренди, орендна плата протягом дії договору без внесення до нього змін визначається із діючої нормативної грошової оцінки, яка кумулятивно індексується станом на 1 січня поточного року на коефіцієнт Кі.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 24 Закону України Про оренду землі від 06.10.1998 № 161-ХІV орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Судом встановлено, що відповідач в порушення своїх зобов`язання за договором оренди землі не сплачував за період з жовтня 2024р. по травень 2025р. орендну плату за спірною земельною ділянкою належним чином та в повному обсязі в наслідок чого у останнього утворилась заборгованість в загальному розмірі 245 603,45грн. відповідачем встановлені судом обставини не спростовані.

При цьому, дослідивши зроблений позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати, за яким заборгованість з орендної плати з жовтня по грудень 2024р. складає 85 676,15грн. та з січня 2025р. по травень 2025р. становить 159 927,30грн., що загалом за період з жовтня 2024р. по травень 2025р. складає 245 603,45грн. суд відзначає його правильність та обґрунтованість.

Поряд з цим суд зазначає, що позивачем при обрахунку загальної суми заборгованості яка позивачем визначено як 331279,60грн. зроблено помилку, а саме до загальної суми заборгованості за період жовтень 2024р. -травень 2025р. що складає 245 603,45грн. додано суму заборгованості за період жовтень 2024р. - грудень 2024р. в розмірі 85 676,15грн., яка вже включена в загальну суму за весь період прострочення.

При цьому, судом при відкритті провадження по справі було завернута увагу позивача на відповідну обставини та запропоновано надати до суду письмові пояснення щодо суми основного боргу, а саме щодо додавання до суми заборгованості за 2024р. - 85 676,15грн. загальної суми заборгованості за весь заявлений період прострочення (жовтень 2024р. по травень 2025р.) - 245 603,45грн., яка згідно наданого розрахунку вже включає в себе заборгованість за 2024р. Проте відповідних пояснень до суду від позивача не надходило.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області є обґрунтованими, проте приймаючи до уваги наведені судом вище підлягають частковому задоволенню в сумі 245 603,45грн.

Доказів на спростування розміру вищевказаної заборгованості за відповідачем не надано.

Згідно зі ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України (який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин) штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України (який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин) також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України (який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 12.3. договору визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нарахована пеня, від суми до сплати, за кожний день прострочення

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку пені в зв`язку з чим позовні вимоги Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 33 768,20грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, проте враховуючи перерахунок суми основного боргу підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на Відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позов Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області (68500, Одеська обл., Болградський р-н, селище Бессарабське, вул. Широка, буд. 1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю БІГДІЛ МОТОРС (65062, м. Одеса, вулю Сонячна, буд. 5, офіс 105, ) задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БІГДІЛ МОТОРС (65062, м. Одеса, вулю Сонячна, буд. 5, офіс 105, ) на користь Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області (68500, Одеська обл., Болградський р-н, селище Бессарабське, вул. Широка, буд. 1 ) основний борг в сумі 245 603 (двісті сорок шість тисяч шістсот три)грн. 45коп., пеню в сумі 33 768 (тридцять три тисячі сімсот шістдесят вісім)грн. 20коп. та судових збір в сумі 4 190 (чотири тисячі сто дев`яносто) 57коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 вересня 2025 р.

Суддя К.Ф. Погребна