ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" вересня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/392/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді: Машевської О.П.,

розглядаючи скаргу фізичної особи ОСОБА_1 від 06.08.2025 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. від 05.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № 74705734 та клопотання від 06.08.2025 про поновлення строку на подання скарги у справі

за позовом: фізичної особи ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит Девелопмент Компані"

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.10.2023 у справі №906/392/23 позов задоволено частково. Ухвалено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фаворит Девелопмент Компані" направити засобами поштового зв`язку у 15-денний строк з дати набрання рішенням суду законної сили фізичній особі ОСОБА_1 : засвідчені копії протоколів загальних зборів учасників ТОВ "Фаворит Девелопмент Компані" проведених у період із моменту створення Товариства - з 24.05.2011р. до дня подання до суду даної позовної заяви - 22.03.2023 та інші [... ].

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2024 рішення Господарського суду Житомирської області від 16.10.2023 у справі №906/392/23 виключено з резолютивної частини рішення Господарського суду Житомирської області від 16.10.2023 у справі №906/392/23 вказівку на направлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Фаворит Девелопмент Компані" засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 засвідчених копій інших документів, що регулюють питання праці і/або засвідчують трудові відносини у ТОВ "Фаворит Девелопмент Компані" за період із 24.05.2011р. до дня подання до суду даної позовної заяви - 22.03.2023; у решті рішення Господарського суду Житомирської області від 16.10.2023 у справі №906/392/23 залишено без змін.

На примусове виконання рішення суду від 16.10.2023 зі змінами, внесеними постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2024 видано наказ № 906/392/23 від 27.02.2024.

10.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Дідківським А.С., на підставі заяви про примусове виконання, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74705734 на підставі наказу Господарського суду Житомирської області № 906/392/23 від 27.02.2024.

06 серпня 2025 до суду надійшла скарга фізичної особи ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. від 05.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № 74705734 ( далі - Скарга на рішення приватного виконавця від 06.08.2025).

Скарга на рішення приватного виконавця від 06.08.2025 мотивована тим, що ВП № 74705734 було відкрите на підставі наказу Господарського суду Житомирської області № 906/392/23 від 27.02.2024, однак станом на 05.03.2025 рішення суду в частині фактичної передачі стягувачу визначених у ньому документів не було виконане.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови є ч.3 ст. 63 Закону України " Про виконавче провадження", однак направлення повідомлення до органу досудового розслідування саме по собі не є достатньою підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Як зазначив Верховний Суд у справах № 910/7310/20 та № 826/14580/16, повідомлення до правоохоронних органів не позбавляє виконавця обов`язку продовжити вчинення дій до реального виконання судового рішення немайнового характеру. Тоді як постанова про закінчення виконавчого провадження є такою, що фактично унеможливлює виконання судового рішення у майбутньому, суперечить цілям виконавчого провадження та завдає шкоди правам стягувача.

На підставі цих та інших доводів, стягувач у Скарзі на рішення приватного виконавця від 06.08.2025 просить визнати незаконною і скасувати постанову приватного виконавця Дідківського А.С. від 05.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № 74705734.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні та у виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або за ініціативою суду.

Водночас відповідно до наказу Господарського суду Житомирської області №273-В/тим від 16.07.2025 "Про надання щорічної оплачуваної відпустки ОСОБА_2 ", у період з 04 по 31 серпня 2025 року суддя Машевська О.П. перебувала у щорічній відпустці.

Окрім того, супровідним листом від 12.08.2025 на запит Північно-західного апеляційного господарського суду № 906/392/23/4311/25 від 08.08.2025 скеровано справу № 906/392/23 у 6-ти томах за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит Девелопмент Компані" про зобов`язання вчинити певні дії у паперовій формі, у тому числі Скаргу на рішення приватного виконавця від 06.08.2025.

В свою чергу, відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної не перешкоджає розгляду скарги ( ч. 7 ст. 340 ГПК України) .

Згідно з ч. 9 ст. 6 ГПК України Суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Так, згідно з п. 122 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням ВРП від 17.08. 2021 року № 1845/0/15-21( далі - Положення про ЄСІТС) до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17.10.2023р. № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та / або електронній).

Враховуючи наявність в АСДС процесуальних та інших документів у справі №906/392/23, а підсистема "Електронний суд" дає можливість забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу ( п.п. 24,37 Положення про ЄСІТС), Скарга на рішення приватного виконавця від 06.08.2025 розглядатиметься за матеріалами справи у змішаній формі.

Скаргу на рішення приватного виконавця від 06.08.2025 подано разом з клопотанням про поновлення строку на її подання ( далі - Клопотання про поновлення строку на подання скарги від 06.08.2025).

Клопотання про поновлення строку на подання скарги від 06.08.2025 мотивовано наступним. Постанову про закінчення ВП № 74705734 від 05.03.2025 стягувач не отримав у встановленому законом порядку. Приватний виконавець Дідківський А.С. не повідомив стягувача будь-яким іншим чином про закінчення виконавчого провадження , а стягувач особисто не приймав участь у судових засіданнях у цій справі. Стягувач не є фахівцем у галузі права, і не обізнаний в достатній мірі про те, які саме аспекти юридичних проваджень і з якою періодичністю необхідно відстежувати, в тому числі, контролювати дії своїх представників. Про існування оскаржуваної постанови стягувачу стало відомо з ухвали суду від 23.07.2025, повний текст якої було виготовлено 31.07.2025 та отримано стягувачем через електронний кабінет 01.08.2025. На підставі ч.5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. Стягувач вважає що строк на оскарження постанови про закінчення ВП № 74705734 від 05.03.2025 слід обчислювати з 01.08.2025. Стягувач наголошує , що оскільки цілі виконавчого провадження № 74705734 не були досягнуті, остаточне судове рішення не було виконано , а закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених в оскаржуваній постанові унеможливлює його виконання у майбутньому, вимога дотримання процесуальних строків , як формальна вимога, не може бути поставлена вище, ніж основні правові принципи та базові права людини.

Розглядаючи клопотання про поновлення строку на подання скарги від 06.08.2025 за наявними в АСДС процесуальними та іншими документами у справі №906/392/23, Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 129 ГПК України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно з вимогами статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У пункті «а» частини першої статті 341 ГПК України встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Згідно з частиною другою статті 341 ГПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, які знаходяться у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу. (Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 920/149/18 та постанові Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 909/992/19).

Верховний Суд неодноразово зазначав (зокрема, у постановах від 01.11.2023 у справі № 904/3734/20, від 15.02.2024 у справі № 909/524/19, від 19.03.2024 у справі № 909/992/19, від 01.11. 2023 року у справі № 904/3734/20), що передумовою для розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного, приватного виконавця по суті є встановлення факту подання цієї скарги у строк, передбачений частиною першою статті 341 ГПК України, або наявності відповідного клопотання й обставин для поновлення такого строку, якщо його було пропущено з поважних причин.

Визначаючи початок перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта відповідно до вимог частини першої статті 341 ГПК України, висновує Верховний Суд у постанові від 21 січня 2025 у cправі № 904/1435/22, суд повинен враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

Аналізуючи зміст статті 341 ГПК України та поняття «дізнався» та «повинен був дізнатися», законодавець у зазначеній нормі вказує на презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні. Більше того, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, на думку законодавця недостатньо.

Таким чином, стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні. Подібний висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2022 у справі № 925/308/13-г.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Згідно з ч. 2 цієї статті Закону автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується, серед іншого, надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження. Згідно з ч. 4 цієї статті Закону рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.

У ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.

Доступ до інформації Системи сторонам виконавчого провадження забезпечується з використанням ідентифікатора для доступу до інформації про виконавче провадження, який зазначається в довідці про реєстрацію виконавчого документа та постанові про відкриття виконавчого провадження, через офіційний вебсайт Міністерства юстиції України ( п.2 розділу 7 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 ( з наступними змінами та доповненнями ( далі - Положення № 2432/5).

Система забезпечує можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації; доступ сторонам виконавчого провадження до документів виконавчого провадження ( п. 2 розділу 7 Положення № 2432/5).

Згідно з п.5 ч.3 ст. 340 ГПК України скарга сторони виконавчого провадження обов`язкового повинна містити ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.

Ідентифікатор доступу - це унікальний спеціальний код, який складається з комбінації 12 цифр і букв та міститься в постанові про відкриття виконавчого провадження (для сторін виконавчого провадження) за текстом та у верхньому лівому куті постанови. За допомогою ідентифікатора забезпечується повноцінний доступ до виконавчого провадження. Згідно з ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим поштовим відправленням стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі, не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Скарга на рішення приватного виконавця від 06.08.2025 містить посилання на ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження № 74705734 - 6ВДГ9Б9В1Д2.

Суд на підставі інформації про виконавче провадження, отриманої за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження за номером виконавчого провадження 74705734 та ідентифікатором доступу 6ВДГ9Б9В1Д2 в порядку ч.10 ст.174 , ст.ст. 340,342 ГПК України встановив початок перебігу строку звернення до суду із скаргою - наступний день після розміщення постанови про закінчення ВП № 74705734 від 05.03.2025 - 06.03.2025, у зв`язку з чим вважає, що стягувач мав реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав та звернутися зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу.

Висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні у судовій практиці є сталим та послідовним ( постанова Верховного Суду у складі суддів ОП КГС від 04.22.2022 у справі № 925/308/13-г, постанова Верховного Суду у складі суддів КГС від 17.05. 2024 у cправі № 909/525/19 та інші).

Суд у цій справі встановив, що стягувач зі скаргою щодо рішення приватного виконавця Дідківського А.С. звернувся до суду 06.08.2025, тобто поза межами встановленого статтею 341 ГПК України десятиденного строку на оскарження дій приватного виконавця.

З врахуванням викладеного, Суд критично оцінює доводи стягувача про те, що постанову про закінчення ВП № 74705734 від 05.03.2025 не отримав у встановленому законом порядку, а про її існування дізнався з ухвали суду від 23.07.2025, повний текст якої було виготовлено 31.07.2025 та отримано стягувачем через електронний кабінет 01.08.2025.

Водночас Суд приймає до уваги, що скарги, подані після закінчення процесуальних строків, відповідно до вимог частини другої статті 118 ГПК України залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, що не позбавляє скаржника, з урахуванням частини другої статті 341 ГПК України, права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (близька правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №918/115/16, від 19.06.2018 у справі №912/2325/17, від 18.01.2019 у справі №921/396/17-г, від 19.06.2020 у справі №926/1037-б/15, тощо).

З правового аналізу норми статті 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню. Відтак, суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Висновок щодо поновлення пропущеного процесуального строку з причин, які мають такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства для судової практики є сталим та послідовним ( постанови Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17, від 17.04.2025 у cправі № 920/482/24, від 20.08. 2025 у cправі № 904/518/23 та інші).

Суд в ухвалі від 23.07.2027 у цій справі встановив, що 10.03.2025 супровідним листом №2406 від 05.03.2025 приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Дідківський А.С. подав до Суду постанову про закінчення виконавчого провадження № 74705734 від 05.03.2025 (оригінал) з примусового виконання наказу № 906/392/23 від 27.02.2024 та наказ № 906/392/23 від 27.02.2024 (оригінал) (а.с. 112 -115, т.5).

Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, зокрема ст. 41 Закону № 1404-VIII (див. підпункти 6.9, 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2025 у cправі № 2/1522/11652/11 зазначає, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, проте вони мають різні правові підстави та відповідно різні правові наслідки.

Закінчення виконавчого провадження є стадією виконавчого провадження і передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення в межах відповідного виконавчого провадження.

Зміст правових підстав для закінчення виконавчого провадження, визначених ч.1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, свідчить про об`єктивну неможливість виконати відповідне рішення у примусовому порядку. На відміну від обставин, що зумовлюють повернення виконавчого документа стягувачу, обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження, не перестануть існувати в майбутньому.

З наведеного слідує і формування наслідків закінченого виконавчого провадження, зокрема, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (ч.1 ст. 40 Закону № 1404-VIII). Такий випадок передбачений ст.41 цього Закону.

В свою чергу, у Рішенні КСУ від 13 травня 2024 року № 6-р(II)/2024 (справа про обов`язковість судового рішення) зазначено, що виконання судового рішення є доконечною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист. В Україні після набрання чинності у 2016 році змінами до Конституції України щодо правосуддя, унесеними Законом № 1401, на конституційному рівні встановлено, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (частина третя статті 1291 Конституції України).

Конституційний Суд України зазначає, що судовий контроль за виконанням судового рішення є щонайпершим елементом в юридичному механізмі забезпечення виконання судового рішення.

Судовий контроль, метою якого є забезпечення своєчасного захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, на стадії виконавчого провадження, окрім розв`язання судом низки процесуальних питань, охоплює також і контроль, під час якого оцінюють законність дій виконавця та ухвалених ним рішень, тобто він спрямований на недопущення зловживань з боку державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Брак визначених на законодавчому рівні належних і дієвих національних юридичних механізмів, які засновані на основних засадах судочинства й здатні забезпечити судовий захист, поновлення порушених прав і свобод кожної особи, може призвести до невиконання державою позитивного обов`язку виконати судове рішення (як невіддільного складника права кожного на судовий захист) з огляду на ускладнення або унеможливлення такого процесу, обов`язковості судових рішень, які набрали законної сили, чим спричинить порушення права особи на доступ до суду, знівелює дієвість судочинства, що є несумісним із принципом верховенства права, що його встановлено частиною першою статті 8 Конституції України. Відповідно, належний рівень організації виконавчого провадження та можливість судового оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця без будь-яких несправедливих обмежень та надмірних перешкод є запорукою реального та своєчасного виконання судового рішення та сприяє підвищенню довіри до судової влади.

Відповідно до ч. 6 ст. 119 ГПК України про поновлення процесуального строку суд постановляє ухвалу.

На підставі викладених мотивів, Суд ухвалює задовольнити Клопотання про поновлення строку на подання скарги від 06.08.2025, прийняти її до розгляду за матеріалами справи у змішаній формі , призначити судове засідання , про дату , час та місце проведення якого повідомити учасників виконавчого провадження згідно з резолютивною частиною цієї ухвали суду.

Стаття 234 ГПК України передбачає, що ухвала, що викладається окремим документом, повинна містити вказівку на строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Згідно з ч. 8 ст.119 та п.9 ч.1 ст. 255 ГПК України в апеляційному порядку може бути оскаржено ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку. Ухвалу про поновлення процесуального строку до переліку оскаржуваних згідно з ч.1 ст. 255 ГПК України не віднесено.

З врахуванням викладеного, Суд враховує, що у постанові від 13 листопада 2024 року у справі № 757/47946/19-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ухвали суду першої інстанції, які відсутні в переліку ст. 255 ГПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі й особа, яка подає апеляційну скаргу, не може поновити свої права в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Суд приймає до уваги, що згідно з частиною третьою статті 255 ГПК України ,, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (перше речення). Однак такий юридичний механізм не може бути застосований до ухвали про поновлення процесуального строку на подання скарги від 06.08.2025, оскільки останню суд може ухвалити лише після того, як рішення суду було ухвалено та набрало законної сили (подібні висновки викладено у Рішенні КСУ від 1 березня 2023 року № 2-р(ІІ)/2023 у справі (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення). Суд також враховує, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню ( п.1 ч.1 ст. 261 ГПК України).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 335,339-342 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Поновити фізичній особі ОСОБА_1 пропущений з поважних причин строк для подання скарги на постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. від 05.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № 74705734 ( далі - скарга на постанову від 05.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № 74705734).

2. Прийняти скаргу на постанову від 05.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № 74705734 до розгляду за матеріалами справи у змішаній формі та призначити судове засідання на "25" вересня 2025 р. о 12:00 в приміщенні Господарського суду Житомирської області, в залі судових засідань № 109.

3. Приватному виконавцю виконавчого округу Житомирської області Дідківському Андрію Савелійовичу подати через систему "Електронний суд" у строк до 23.09.2025 включно :

- відзив на скаргу на постанову від 05.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № 74705734 з відповідним нормативним обґрунтуванням.

4. Боржнику ТОВ "Фаворит Девелопмент Компані" подати через систему "Електронний суд" у строк до 23.09.2025 включно :

- письмово викладені заперечення (аргументи, міркування) щодо скарги на постанову від 05.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № 74705734.

Роз`яснити, що згідно ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Ухвала набрала законної сили 16.09.2025 та не підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя Машевська О.П.
Друк. :

1 - в справу ,2 -4 стягувачу, боржнику та приватному виконавцю Дідківському А.С. через Електронний суд