ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2025 р. Справа№ 910/12875/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лукінчук І.А.,

представників сторін:

представників сторін:

від позивача: Воробцов Р.С. (в залі суду),

від відповідача: Ларькін М.М. (в залі суду),

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» адвоката Годованець Л.Ю. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

при розгляді апеляційних скарг Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2025 (повний текст складено 05.03.2025)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 (повний текст складено 17.03.2025)

у справі № 910/12875/23 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція»

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

про стягнення 574 143 561, 80 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

14.08.2025 до апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (далі Товариство) адвоката Годованець Л.Ю. надійшла заява, в якій вона просить ухвалити додаткову постанову у справі № 910/12875/23 про стягнення з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі Підприємство) на користь Товариства судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 56 000,00 грн.

Заявник зазначив, що на виконання умов договору №06/01-01/ЄР від 06.01.2022 про надання правової допомоги, укладеного між Товариством та АО «Оптімалекс», адвокати АО «Оптімалекс» надали таку правничу допомогу: здійснено правовий аналіз документів, у т.ч. процесуальних, наданих замовником; виготовлено відзив на апеляційну скаргу на основне рішення та відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення; усі виготовлені документи були прийняті Північним апеляційним господарським судом та долучені до матеріалів справи; вчинені дії фактично мали місце, мають кінцевий результат у вигляді конкретних документів, час, витрачений на вчинення таких дій, є розумним, а отже вони відповідають критерію реальності та розумності їхньої вартості, фактичності та неминучості надання та відносяться до видів правничої допомоги, передбаченої Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та договором; здійснено представництво інтересів позивача у чотирьох судових засіданнях, які відбулися 14.05.2025, 11.06.2025, 09.07.2025, 11.08.2025, вартість представництва у судовому засіданні визначалась у фіксованій сумі з урахуванням часу підготовки до засідання, часу на прибуття до суду та часу тривалості самого засідання і не залежала від кількості представників, які брали участь у таких засіданнях.

Дії суду щодо розгляду заяви по суті.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.08.2025 заяву передано колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2025 прийнято до розгляду заяву представника Товариства адвоката Годованець Л.Ю. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/12875/23. Розгляд заяви призначено на 08.09.2025.

Позиції учасників справи.

Підприємство подало клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке просило врахувати у вирішенні питання про розподіл між сторонами витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом даної справи. Також Підприємство просило залишити без розгляду заяву позивача про винесення додаткової постанови щодо компенсації (відшкодування) витрат на професійну правничу допомогу; у разі розгляду по суті заяви позивача про винесення додаткової постанови відмовити у повному обсязі у стягненні з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі, а у разі покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом даної справи, зменшити розмір цих витрат до 1 000,00 грн.

Відповідач зазначив, що заперечує проти всіх аргументів позивача щодо відшкодування витрат останнього на професійну правничу допомогу та розміру цих витрат з огляду на їх необґрунтованість та непідтвердженість належним чином відповідно до дійсних обставин справи, відповідних доказів та вимог чинного законодавства України.

Підприємство вважає, що всі подані позивачем заяви по суті справи (у розумінні ст. 161 ГПК України) та всі інші процесуальні документи підписано адвокатами, які не мають жодного правового зв`язку з АО «Оптімалекс», а саме адвокатами Годованець Л.Ю. та Воробцовим Р.С. В матеріалах справи наявні довіреності, видані вказаним адвокатам безпосередньо позивачем Товариством, а не АО «Оптімалекс». Тому, за висновками Підприємства, позивач належним чином не довів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу з підготовки всіх процесуальних документів, поданих у цій справі.

Відповідач також зазначає, що суд не приймає до розгляду та не бере до уваги докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, якщо їх подано після закінчення судових дебатів без обґрунтування наявності поважних причин, з яких такі докази не могли бути подані до закінчення судових дебатів.

Як докази понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач разом із заявою надав протокол (датований 26.03.2025), при чому жодним чином не обґрунтував наявність будь-яких причин неможливості його подання до закінчення судових дебатів у справі (тобто до 11.08.2025). Отже, протокол мав бути наданий суду апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів, і лише за наявності поважних причин неможливості його надання до 11.08.2025 протягом 5 днів після ухвалення судового рішення по суті спору. Оскільки позивач не обґрунтував наявність будь-яких поважних причин, протокол не має враховуватись судом у вирішенні питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу. Докази на підтвердження продовження строку дії договору з 31.12.2023 до 31.12.2024 і з 31.12.2024 до 31.12.2025, виходячи з вище зазначених міркувань, теж не мають враховуватись судом, оскільки позивач так само не обґрунтував поважність причин неподання цих доказів до закінчення судових дебатів в суді першої інстанції. Тобто, якщо брати до уваги лише ті докази, які подані до закінчення судових дебатів у справі, та з поважних причин протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, то строк дії договору закінчився ще 31.12.2023. За таких підстав Підприємство вважає, що позивач не довів належними, допустимими і достовірними доказами понесення ним будь-яких витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Зазначену у протоколі та «Акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) за договором про надання правової допомоги» від 12.08.2025 до договору погодинну вартість послуг професійної правничої допомоги з «надання правової інформації, складання процесуальних та інших документів правового характеру» та «вартість представництва у судовому засіданні» у розмірі 4 000,00 грн Підприємство вважає значно та необґрунтовано завищеними порівняно із ринковими цінами. Відповідач також зауважує, що всі подані позивачем процесуальні документи в суді апеляційної інстанції підготовлені і підписані штатними працівниками позивача, будь-який правовий зв`язок яких із АО «Оптималекс» не підтверджено і ті самі штатні працівники позивача також брали участь у всіх судових засіданнях суду апеляційної інстанції у цій справі, що підтверджує значне завищення і необґрунтованість заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатів АО «Оптімалекс», начебто понесених ним під час апеляційного перегляду даної справи.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

У серпні 2023 року Товариство звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Підприємства 574 143 561,80 грн, з яких: 397 920 676,22 грн компенсація витрат теплової енергії для покриття нормативних втрат при її транспортуванні, 4 854 607,52 грн 3 % річних, 11 039 766,46 грн інфляційні втрати, 160 328 511,60 грн збитки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2025 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Підприємства на користь Товариства 397 920 676,22 грн компенсації витрат теплової енергії для покриття нормативних втрат при її транспортуванні, 4 854 607,52 грн 3% річних, 11 039 766,46 грн інфляційних втрат, 160 328 511,60 грн збитків та 751 520,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Додатковим рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 заяву Товариства про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Підприємства на користь на користь Товариства витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 120 000,00 грн. В іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2025, Підприємство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване скасувати повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Товариство надало відзив на апеляційну скаргу, у якому вважало апеляційну скаргу необґрунтованою, просило у її задоволенні відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін. Товариство також зазначило, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які очікується понести у зв`язку із розглядом справи, не буде перевищувати 100 000,00 грн. Товариство також заявило, що докази понесених ним судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, які не будуть подані до закінчення судових дебатів, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки детальний опис послуг, наданих адвокатським об`єднанням, може бути представлений суду лише після надання професійної правничої допомоги у повному обсязі.

Не погодившись додатковим рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025, Підприємство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило оскаржуване додаткове рішення скасувати в частині задоволення заяви Товариства про ухвалення додаткового рішення та в цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні вказаної заяви відмовити повністю, а у разі покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з розглядом даної справи у Господарському суді міста Києва, зменшити розмір цих витрат до 1 000,00 грн.

Товариство надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її доводів та вимог заперечило та навело власні доводи на їх спростування, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін як законне та обґрунтоване.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 апеляційні скарги Підприємства на рішення від 20.02.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 у справі №910/12875/23 залишені без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 у справі №910/12875/23 залишені без змін.

14.08.2025 від представника Товариства адвоката Годованець Л.Ю. надійшла заява, в якій вона просить ухвалити додаткову постанову у справі №910/12875/23 про стягнення з Підприємства на користь Товариства 56 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

З наданих із заявою та наявних у справі матеріалів встановлено таке.

06.01.2022 Товариство (замовник) уклало з АО «Оптімалекс» (виконавець) договір про надання правової допомоги №06/01-01/ЄР (далі договір), за умовами п. 1.1 якого виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги з юридичного консультування та юридичного представництва (адвокатські послуги) (код за ДК 021:2015-79110000-8) в обсязі та на умовах, передбачених договором, а замовник зобов`язується оплатити такі послуги у порядку та строки, обумовлені сторонами у цьому договорі.

Вартість наданих послуг визначається за фактом їх надання на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг або вказується в окремих додаткових угодах (п. 5.1 договору).

Додатковими угодами від 30.12.2022, №2 від 29.12.2023 та №3 від 30.12.2024 сторони продовжили строк дії договору до 30.12.2022, до 31.12.2024 та до 31.12.2025 відповідно.

Згідно з п. 1 Протоколу узгодження вартості послуг із супроводження справи №910/12875/23 у апеляційній інстанції, які надаються за договором (далі протокол), вартість послуг професійної правничої допомоги не буде перевищувати 100 000,00 грн.

У п. 2 Протоколу сторони встановили вартість послуг професійної правничої допомоги: вартість 1 години (ставка) за надання правової інформації, складання процесуальних та інших документів правового характеру тощо 4 000,00 грн та вартість представництва у судовому засіданні 4 000,00 грн за одне засідання (незалежно від тривалості судового засідання та кількості представників, які беруть участь у засіданні). У визначенні розміру вартості послуг враховувались складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвокатів (фахівців), сума заявлених до замовника позовних вимог, фінансовий стан останнього.

12.08.2025 сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) за договором, згідно з яким виконавець за період з 27.03.2025 по 11.08.2025 надав Товариству послуги за договором на загальну суму 56 000,00 грн, а саме:

- правовий аналіз документів, наданих замовником, виготовлення відзиву на апеляційну скаргу (основне рішення), 8 год, сума 32 000,00 грн;

- виготовлення відзиву на апеляційну скаргу на апеляційну скаргу (додаткове рішення), 2 год, сума 8 000,00 грн;

Представництво інтересів замовника у Північному апеляційному господарському суді (участь у судових засіданнях 14.05.2025, 11.06.2025, 09.07.2025, 11.08.2025), сума 16 000,00 грн.

Підприємство подало клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, зміст та вимоги якого наведено вище за текстом цієї постанови.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у ч. 4 ст. 129, відповідно до якої інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суб'єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Питання розподілу між сторонами судових витрат суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (п. 5 ч. 1 ст. 237, п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України).

Між тим суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Водночас положеннями ч. 1 ст. 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша). Така норма кореспондується з ч. 8 ст. 129 ГПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2024 у справі №906/835/23, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив (узагальнив) такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов'язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв'язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та від 31.05.2022 у справі №917/304/21);

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов'язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов'язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №161/5317/18).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

У визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положень ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

З огляду на відсутність доказів оплати правничої допомоги, суд звертається до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Так, в абз. 2 та 3 п. 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Дослідивши надані заявником докази понесених витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір заявлених витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 56 000,00 грн відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати мають характеру необхідних і співмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції; заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг. При цьому колегія суддів враховує і обсяг виготовлених процесуальних документів (відзивів, додаткових письмових пояснень), складність питань, що обговорювались під час розгляду справи по суті і щодо яких обидві сторони надали вичерпні професійні відповіді.

Надаючи оцінку доводам клопотання Підприємства про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів відзначає, що аналогічні доводи Підприємство наводило у поданому до місцевого суду клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а також у апеляційній скарзі на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025.

Зазначеним доводам колегія суддів надавала оцінку у постанові від 11.08.2025 у цій справі в частині, що стосується апеляційної скарги Підприємства на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025.

Відхиляючи доводи Підприємства про подачу Товариством доказів понесення ним витрат на правничу допомогу з порушенням встановленого строку на їх подання, колегія суддів звертається до наведених вище висновків Верховного Суду, а також зазначає, що Товариство дотрималось визначеного процесуальним законом порядку, зокрема подало попередній розрахунок витрат на правничу допомогу та заявило до закінчення судових дебатів, що докази понесення таких витрат будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення апеляційним судом постанови, а також подало такі докази у визначений строк.

Колегія суддів зауважує, що застосуванню судом під час дослідження обставин дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають положення ч. 8 ст. 129 ГПК України, і у разі дотримання стороною цих вимог суд здійснює розподіл судових витрат. У разі недотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду.

Отже, за таких обставин подання Товариством доказів після ухвалення судом рішення у справі не є порушенням процесуального закону, як це вважає Підприємство.

Щодо доводів Підприємства про недоведеність понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу саме від адвокатів Адвокатського об`єднання «Оптімалекс», з яким укладено договір про надання правової допомоги, оскільки всі подані позивачем заяви по суті справи (у розумінні ст. 161 ГПК України) та всі інші процесуальні документи підписано адвокатами Годованець Л.Ю. та Воробцовим Р.С., які не мають жодного правового зв`язку з АО «Оптімалекс, на підставі довіреностей, виданих Товариством, а не АО «Оптімалекс», колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Частиною 3 ст. 244 ЦК України визначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 56 ГПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 66 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом відповідно до вимог закону) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Отже, надання Товариством довіреності адвокату на представництво його інтересів не суперечить приписам ГПК України, ЦК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та відповідає їх вимогам.

Крім того, акт від 12.08.2025 приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) за договором свідчить, що виконавцем перелічених у цьому акті робіт є адвокати Янович-Бунь І.Б., Лаган Я.Ю. та Пономаренко В.М., які підготували документи для замовника (Товариства). Подання зазначених документів іншими особами (адвокатами Годованець Л.Ю. та Воробцовим Р.С. на підставі довіреностей) відповідає приписам ст. 56 ГПК України. Водночас це не спростовує виконання робіт (виготовлення документів, але не їх подання) іншими особами на підставі договору про надання правничої допомоги, а не адвокатами Годованець Л.Ю. та Воробцовим Р.С.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про задоволення заяви Товариства повністю.

Керуючись ст. 74, 129, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» адвоката Годованець Л.Ю. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, ) 56 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 9.09.2025.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова