ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08.09.2025м. ДніпроСправа № 904/4954/25

Суддя Мельниченко І.Ф. , розглянувши матеріали

за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Дочірнього підприємства "Каспій", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 182 355,59 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 59 766,77 грн., що складають суму заборгованості за договором № 1019 на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 08.09.2016, 59 766,77 грн. - пені, 51 583,74 грн. - інфляції грошових коштів та 11 238,31 грн. - річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Розглянувши подану позовну заяву та додані до неї докази, господарський суд вважає, що остання підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини та правові підстави позову.

Частиною другою статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначає про те, що відповідачем здійснювалась часткова плата за спожиті у період з жовтня 2018 по січень 2020 послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 1 589,49 грн. Залучений до позовних матеріалів розрахунок суми основного боргу також містить посилання на здійснену відповідачем часткову оплату.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає необхідним зобов`язати позивача надати докази часткової оплати за спожиті відповідачем у період з жовтня 2018 по січень 2020 послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 1 589,49 грн., а саме, первинні документи, що зазначено у розрахунку суми боргу КП "Дніпроводоканал" ДМР.

Разом із тим, слід звернути увагу позивача на те, що додана до позовної заяви копія договору № 1019 на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення виготовлена неякісно, має нечитабельний вигляд, у зв`язку з чим господарський суд вважає необхідним зобов`язати КП "Дніпроводоканал" ДМР надати суду вказаний документ у читабельному вигляді.

До того ж, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що з 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимоги майнового характеру на загальну суму 182 355,59 грн.

Отже, за заявлені у позовній заяві вимоги підлягає сплаті судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Суд звертає увагу, що позивачем в якості доказів сплати судового збору додано до позовної заяви платіжну інструкцію № 1066 від 18.08.2025 на суму 3 028,00 грн.

Разом з цим, відповідно до довідки канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області № 230/25 від 02.09.2025, платіжний документ № 1066 від 18.08.2025 вже був використаний в інших справах, а саме, у справі № 904/4694/25, вх. № 4-4471/25 від 22.08.2025.

Як вбачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2025 у справі № 904/4694/25 позовну заяву Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради повернуто без розгляду. За звернення до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір за платіжною інструкцією № 1066 від 18.08.2025 на суму 3 028,00 грн.

Водночас, відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Не звернення позивача станом на даний момент до суду із клопотанням про повернення судового збору у справі № 904/4694/25 не є гарантією неподання ним такого клопотання у майбутньому.

У разі прийняття судом платіжної інструкції № 1066 від 18.08.2025 як належного доказу оплати судового збору за подання позову у справі № 904/4954/25 позивач, після ухвалення судом рішення у цій справі, не буде позбавлений можливості подання клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі № 904/4694/25.

Аналогічна позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 904/4585/22.

Питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні позовної заяви за умови повернення без розгляду попередньо поданої заяви також розглядалося Верховним Судом.

У постанові від 13 лютого 2019 року у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, заявник/позивач, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника/позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник/позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була залишена без розгляду. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 160/554/23.

Таким чином, за відсутності дієвого державного механізму, що гарантуватиме фактичну наявність у Державному бюджеті України грошових коштів у розмірі 3 028,00 грн. за подання цього позову, судове рішення не може ґрунтуватись на імовірності добросовісної поведінки позивача.

З огляду на викладене, позивачем не надано доказів на підтвердження сплати судового збору у порядку та розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Отже, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради залишити без руху.

2. Позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази часткової оплати за спожиті відповідачем у період з жовтня 2018 по січень 2020 послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 1 589,49 грн., а саме, первинні документи, що зазначено у розрахунку суми боргу КП "Дніпроводоканал" ДМР;

- надати копію договору № 1019 на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення у читабельному вигляді;

- надати докази сплати судового збору судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

3. Роз`яснити Комунальному підприємству "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, що у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 08.09.2025 й оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ф. Мельниченко