ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/2417/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, )
до Комунального підприємства "Тепломережі" Златопільської міської ради Харківської області (64102, Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль, мікрорайон 1/2, буд.35, )
про стягнення 12 009 374,68грн
за участю учасників справи:

учасники справи не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача 11 029 792,61грн основного боргу за період з грудня 2024 по червень 2025 року, 1 038 856,14грн пені, 105 077,33грн 3% річних, 354 291,28грн збитків від інфляції. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов типового договору розподілу природного газу № 200104ВТ-1058-23 від 01.07.2023, до якого останній приєднався шляхом підписання заяви-приєднання, в частині своєчасної оплати за природний газ, з посиланням на норми Господарського та Цивільного кодексів України.

Ухвалою суду від 17.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, почато у справі підготовче провадження та призначено підготовче засідання, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечує, посилаючись на те, що заявленому позивачем періоду стягнення заборгованості не відповідає ні сума заборгованості, ні доданий акт звірки № 559 за період січень 2024 року - червень 2025 року. Як зазначає відповідач, відповідно до акту звірки № 559 за період січень 2024 року - червень 2025 року кінцеве сальдо складає 10 941 149, 23грн, що не відповідає заявленому в розмірі 11 029 792, 61грн. Окрім цього, до загальної суми заборгованості позивач додає сальдо початкове, що виникло до 01.01.2024, при цьому не обґрунтовує виникнення цього "сальдо початкового", не надає документи на підтвердження виникнення цієї заборгованості, хоча зараховує в заявлену заборгованість та вказує інший період "грудень 2024 року - червень 2025 року".

Оскільки відповідач частково проводив оплату послуг з розподілу природного газу, що відображено в акті звірки № 559 із зазначенням дати оплат, відповідачу не зрозуміло, в який період позивач зарахував оплати. Виходячи з акту звірки № 559 зарахування оплат позивачем здійснювалось в рахунок погашення минулої заборгованості, появу якої позивач документально не підтвердив.

Відповідач звертає увагу на те, що через скрутне матеріальне становище, він, без винного умислу, через об`єктивні обставини, не сплачував повною мірою заборгованість, проте щойно з`являлась така можливість, відповідач відраховував оплату за надані послуги з розподілу природного газу з власних коштів (це переважно суми в 100 або 200 тис.грн), а також просив матеріальної підтримки у вигляді фінансування з місцевого бюджету (це суми понад 1 млн.грн).

Також відповідач просить суд та позивача звернути увагу на те, що він після відкриття провадження частково погасив заборгованість 5 (п`ятьма) платежами, що підтверджується платіжними інструкціями № 782 від 16.07.2025 на суму 100 000,00грн, № 787 від 21.07.2025 на суму 100 000,00грн, № 805 від 22.07.2025 на суму 100 000,00грн, № 814 від 23.07.2025 на суму 50 000,00грн, № 819 від 25.07.2025 року на суму 80 000,00грн, всього на суму 420 000, 00грн.

Разом з тим, відповідач у разі задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, просить суд зменшити її розмір на 90% з урахуванням виключних обставин, відсутності вини відповідача у порушенні строків його виконання, скрутного матеріального становища відповідача-теплопостачальника, який вимушено реалізує теплову енергію за вартістю, яка є нижчою, ніж економічно обґрунтована, а також виконує вкрай важливу соціальну функцію з теплопостачання, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населення та бюджетних організацій. Під час воєнного стану ці обставини стали ще більш вагомими.

Як зазначає відповідач, КП "Тепломережі" зобов`язано погашати заборгованість за газ, яка виникла ще до 01.06.2021, та розстрочена за договорами реструктуризації, а також відраховувати 65% коштів, які надходять на рахунки підприємства для оплати послуг з постачання теплової енергії на рахунок ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдтинг". Лише 35% коштів, які надходять від оплати послуг споживачами залишається в розпорядженні підприємства. З цих коштів КП "Тепломережі" має погашати заборгованість за газ, сплачувати поточні рахунки за газ, світло, виплачувати заробітну плату працівникам, ліквідувати наслідки ворожих обстрілів. Первомайська (Златопільська) міська територіальна громада перебувала в Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 з 24.02.2022 до 01.06.2025. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.06.2025 № 1004 виключено Первомайську (Златопільська) міську територіальну громаду з переліку територій можливих бойових дій з 01.06.2025, хоча сам наказ набрав чинності лише 25.07.2025.

Позивач не навів наявність збитків, прострочення не мало тривалого характеру, але стосувалося значних сум грошових коштів, договором встановлено надмірний рівень пені, ступінь вини відповідача у порушенні зобов`язання незначний, оскільки відповідач є комунальним підприємством, реалізує теплову енергію за тарифами, які не покривають вартість енергоносіїв. Стан його розрахунків напряму залежить від виконання зобов`язань споживачами. При цьому відповідно до Постанови КМУ № 1108 від 26.10.2011 м. Златопіль є депресивною територією, що свідчить про скрутне матеріальне становище населення (основного споживача теплової енергії), надання послуг населенню м. Златопіль здійснюється за тарифами, які об`єктивно не покривають всіх витрат та потреб підприємства.

На підставі викладеного відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, а в разі задоволення позовних вимог зменшити розмір позовних вимог на суму сплачених після відкриття провадження 420 000,00грн та зменшити розмір пені на 90%.

Позивач у відповіді на відзив, не погоджуючись із запереченнями відповідача, посилається на те, що розмір заявленої до стягнення основної заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за період з грудня 2024 року по червень 2025 року на заявлену суму достовірно підтверджується поданими актами наданих послуг, які без зауважень підписані споживачем (відповідачем по справі) та скріплені його печаткою.

Що стосується підтвердження виникнення заборгованості за минулі періоди, поза межами періоду стягнення, та факт їх оплати не є предметом доказування у даній справі, разом з тим, з наданих актів звірки вбачається, що заборгованість за минулі періоди мала місце та оплати зараховувалися в рахунок їх першочергової оплати, внаслідок чого і виникла заявлена до стягнення сума заборгованості. Позивач підтвердив часткову оплату відповідачем заборгованості в розмірі 420 000,00грн, у зв`язку з чим просить суд зменшити розмір вимог на суму 518 642,68 грн. Загальна сума основного боргу відповідача, за розрахунком позивача становить 10 511 149,93грн.

Щодо заперечень відповідача проти заявлених вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій, позивач наголошує на тому, що вказані нарахування підлягають безумовному стягненню з відповідача незалежно від внесених ним оплат, оскільки оплати були здійснені вже після відкриття провадження у справі. Нарахована позивачем пеня є співмірною з розміром основного боргу та не перевищує його. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної сплати вартості наданих послуг з розподілу природного газу виключає наявність виняткових випадків, які надають право суду застосувати положення ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України.

На думку позивача, в контексті даної справи доводи відповідача не є беззаперечними, а надані ним докази є неналежними доказами неплатоспроможності відповідача, оскільки реальний майновий стан та платоспроможність боржника має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, зокрема, але не виключно, інформацією про всі розрахунки боржника; доказами відсутності руху коштів по банківських рахунках боржника; доказами про відсутність майна або його недостатності для погашення вимог кредиторів та доказами того, що задоволення вимог позивача приведе до неможливості виконання грошових зобов`язань відповідача в повному обсязі перед іншими кредиторами, тощо. Скрутне фінансове становище відповідача, наявність у нього кредиторської заборгованості є результатом його господарської діяльності, як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для беззаперечного зменшення пені.

Введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що боржник не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти. Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники або їх частина, керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частину складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану. Позивач у справі не перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі обставини стосуються обох сторін договору.

Позивач вважає, що зменшення розміру пені є способом уникнення відповідальності за порушення господарського зобов`язання. На підставі зазначеного позивач просить суд позовні вимоги задовольнити повністю та відмовити у задоволенні вимог відповідача про зменшення розміру пені.

Відповідач, не погодившись із доводами позивача, у запереченнях на відповідь позивача на відзив, наголошує на тому, що позивач станом на 22.01.2024 вже зараховує 3 467 783, 69грн ("сальдо початкове") в борг відповідачу при цьому стверджуючи, що заборгованість виникла з грудня 2024 року. Однак суд і відповідач позбавлені можливості ознайомитись з процесом виникнення цього боргу, заявити свої заперечення або заявити про сплив позовної давності, ба більше, позивач зараховує в погашення цієї заборгованості поточні платежі, і продовжує наполягати на тому, що період стягнення заборгованості: грудень 2024 року червень 2025 року. На підставі викладеного, через відсутність обґрунтувань виникнення всієї заявленої суми заборгованості, невідповідність заявленої суми заборгованості заявленому періоду виникнення заборгованості, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. У разі задоволення позовних вимог (повністю або частково) - зменшити розмір пені на 100%, посилаючись на те, що хоча обидва підприємства і провадять свою діяльність в умовах воєнного стану попри всі складнощі, справедливим дотриманням балансу інтересів обох сторін буде зменшення розміру пені на 100% через виняткові обставини, які склались для відповідача, та відсутність винного умислу при неповному виконанні зобов`язань. 3% річних та інфляційні втрати мають компенсаторний характер для позивача.

Подані відповідачем заперечення позивач вважає безпідставними та такими, що повністю спростовуються фактами і обставинами, на яких позивач наголошує у позовній заяві, відповіді на відзив та поданих письмових поясненнях на заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив.

Так, наданими актами звірки № 284 та № 559 за загальний період з січня 2024 року по червень 2025 року, які також підписано відповідачем, засвідчено, що розмір заборгованості за вказаний період на момент подання позовної заяви дійсно становив заявлений розмір, з яких відповідачем було погашено лише 420 000, 00грн, що не заперечується і самим відповідачем та також підтверджується ним у змісті відзиву на позовну заяву. Разом з тим, з наданих актів вбачається, які суми заборгованості виникли у відповідача та за які періоди і в якому розмірі були здійснені оплати (які згідно чинного законодавства почергово зараховувалися в рахунок попередньо виниклих сум заборгованості, що також засвідчено вказаними актами звірки), що ще раз засвідчує обґрунтованість заявлених до стягнення сум заборгованості, а тому заперечення відповідача в цій частині позивач вважає безпідставними, оскільки з наданими доказами достовірно підтверджується виниклий розмір заборгованості з урахуванням внесених оплат та підставність і обґрунтованість його нарахування.

Також позивач заперечує проти зменшення розміру пені з підстав, викладених у запереченнях від 08.08.2025, які фактично дублюються позицію позивача у його відповіді на відзив.

02.09.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача 10 511 149,93грн основного боргу за період з грудня 2024 по червень 2025 року, 1 038 856,14грн пені, 105 077,33грн 3% річних, 354 291,28грн збитків від інфляції. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

В судовому засіданні 04.09.2025 заяву про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду, постановлено подальший розгляд справи здійснювати з її урахуванням, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.09.2025 о 09:30, про що постановлено протокольну ухвалу.

Від відповідача жодних заперечень або письмових пояснень щодо зменшення розміру позовних вимог в частині суми основного боргу на адресу суду не надходило.

Позивач у призначене судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій судовий розгляд справи по суті у призначеному судовому засіданні просить здійснювати за відсутності представника позивача. Також у поданій заяві позивач зазначає про те, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх повністю, проти зменшення пені та відстрочення виконання рішення позивач заперечує з раніше викладених підстав.

Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" - є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023.

Зазначену діяльність позивач здійснює відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП, Регулятор) від 26.12.2022 № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України" із змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 28.06.2023 № 1131.

Комунальне підприємство "Тепломережі" Златопільської міської ради Харківської області (підприємство перейменовано з Первомайського комунального підприємства "Тепломережі" на підставі рішення 63 сесії 8 скликання Златопільської міської ради Харківської області № 1314-63/8 від 17.12.2024, далі - відповідач) приєдналось до умов типового публічного договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 в редакції, що діяла станом на 01.07.2023 року (далі договір) шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу № 200104ВТ-1058-23 від 01.07.2023.

Відповідно до п.1.1 договору цей типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.1.3 договору).

За умовами п.2.1 договору за цим договором позивач зобов`язався надати відповідачу послугу з розподілу природного газу, а відповідач прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п.6.1 договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається, відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п. 6.3. договору).

У п. 6.4 договору сторони погодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

При цьому, відповідно до п.2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому, подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік.

Тариф на послуги розподілу природного газу встановлений Регулятором Постановою від 30.12.2023 № 1944 "Про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для ТОВ "Газорозподільні мережі України" у розмірі 1,99грн за 1 м-3 на місяць (без урахування ПДВ), що відповідно складає 2,388грн (з урахуванням ПДВ).

Позивач на виконання умов договору та вимог Кодексу ГРС у акті приймання- передачі газу № ХА00000365-ЗФ від 30.09.2024 повідомив відповідача про фактичний обсяг споживання природного газу за попередній газовий рік, а саме: 7594760,45 м3, та одночасно повідомив, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на 2024 календарний рік, а величина потужності, що розрахована для місячної оплати складає 632896,70м.куб (7594760,45 : 12 = 632896,70 м.куб).

Аналогічно розрахована річна та місячна замовлена потужність на 2025 рік, у акті приймання-передачі природного газу № 10182 від 30.09.2024: 8379377,81 м.куб (річна замовлена потужність), 698281,48 м.куб (місячна замовлена потужність).

Позивач зобов`язання за договором виконав належним чином та у період з грудня 2024 року по червень 2025 року надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 11 516 534,48, що підтверджується актами наданих послуг:

- № УХФ00021791 від 31.12.2024, відповідно до якого об`єм розподіленого природного газу відповідачу у грудні 2024 року склав 632896,71 м.куб, вартість наданих послуг складає 1 511 357,34грн;

- № УХФ00000679 від 31.01.2025, відповідно до якого об`єм розподіленого природного газу споживачу у січні 2025 року склав 698281,50 м.куб, вартість наданих послуг складає 1 667 496,23грн;

- № УХФ00002284 від 28.02.2025, відповідно до якого об`єм розподіленого природного газу відповідачу у лютому 2025 року склав 698281,48 м.куб, вартість наданих послуг складає 1 667 496,18грн;

- № УХФ00003936 від 31.03.2025, відповідно до якого об`єм розподіленого природного газу відповідачу у березні 2025 року склав 698281,49 м.куб, вартість наданих послуг складає 1 667 496,20грн;

- № УХФ00005915 від 30.04.2025, відповідно до якого об`єм розподіленого природного газу відповідачу у квітні 2025 року склав 698281,47 м.куб, вартість наданих послуг складає 1 667 496,16грн;

- № УХФ00007846 від 31.05.2025, відповідно до якого об`єм розподіленого природного газу відповідачу у травні 2025 року склав 698281,51 м.куб, вартість наданих послуг складає 1 667 496,24грн;

- № УХФ00009878 від 30.06.2025, відповідно до якого об`єм розподіленого природного газу відповідачу у червні 2025 року склав 698281,46 м.куб, вартість наданих послуг складає 1 667 496,13грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, за природний газ, розподілений позивачем розрахувався частково (як до звернення позивача до суду з позовом так і після), у зв`язку з чим у нього перед позивачем станом на момент прийняття рішення у даній справі за період з грудня 2024 року по червень 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 10 511 149,93грн.

При цьому судом встановлено, що відповідно до платіжних інструкцій № 782 від 16.07.2025 на суму 100 000,00грн, № 787 від 21.07.2025 на суму 100 000,00грн, № 805 від 22.07.2025 на суму 100 000,00грн, № 814 від 23.07.2025 на суму 50 000,00грн, № 819 від 25.07.2025 на суму 80 000,00грн, відповідач, після звернення позивача з позовом до суду, здійснив часткову оплату заборгованості на загальну суму 430 000,00грн, а не на 420 000,00грн, як зазначають позивач та відповідач.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями сплатити заборгованість за спірним договором, які були залишені відповідачем без задоволення.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем здійснено нарахування 3% річних в розмірі 105 077,33грн, збитків від інфляції в розмірі 354 291,28грн та пені в розмірі 1 038 856,14грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору розподілу природного газу, регулювання яких здійснюється нормами Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Відповідно до положень ст.40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 № 2494, зареєстрованого Міністерством юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі - Кодекс ГРМ).

Кодекс ГРМ визначає, зокрема умови забезпечення: надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом (п.2 розділу VІ Кодексу ГРМ).

Пунктами 1, 2 Глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Судом встановлена між позивачем та відповідачем наявність договірних відносин щодо розподілу природного газу для споживачів, що не є побутовими, шляхом укладення типового договору розподілу природного газу відповідно до заяви-приєднання № 200104ВТ-1058-23 від 01.07.2023. Доказів про розірвання даного договору матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ст.626 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу у грудні 2024 року в об`ємі 632896,71 м.куб загальною вартістю 1 511 357,34грн, у січні 2025 року в об`ємі 698281,50 м.куб загальною вартістю 1 667 496,23грн, у лютому 2025 року в об`ємі 698281,48 м.куб загальною вартістю 1 667 496,18грн, у березні 2025 року в об`ємі 698281,49 м.куб загальною вартістю 1 667 496,20грн, у квітні 2025 року в об`ємі 698281,47 м.куб загальною вартістю 1 667 496,16грн, у травні 2025 року в об`ємі 698281,51 м.куб загальною вартістю 1 667 496,24грн, у червні 2025 року в об`ємі 698281,46 м.куб загальною вартістю 1 667 496,13грн, що підтверджується наступними актами наданих послуг: № УХФ00021791 від 31.12.2024, № УХФ00000679 від 31.01.2025, № УХФ00002284 від 28.02.2025, № УХФ00003936 від 31.03.2025, № УХФ00005915 від 30.04.2025, № УХФ00007846 від 31.05.2025, № УХФ00009878 від 30.06.2025.

Вказані акти з боку відповідача підписані та скріплені печатками його товариства без будь-яких зауважень та заперечень.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Проте, всупереч положенням укладеного між сторонами договору, зокрема до р.6, відповідач не виконав договірних зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за розподілений природний газ відповідно до вище перелічених актів наданих послуг, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 10 511 149,93грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач фактично визнає наявність заборгованості за надані послуги, однак заперечував проти заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості в розмірі 11 029 792,61грн.

За приписами ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Звертаючись із позовом на захист свого порушеного права в зобов`язальних правовідносинах, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача як кредитора у зобов`язанні. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає боржник, зокрема, щодо вчинення боржником дій, які мають наслідком припинення зобов`язання, у випадку, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.

Відповідачем в порядку ст.74 Господарського процесуального кодексу не спростовано наявність заборгованості, власного контррозрахунку суми основного боргу відповідачем також надано не було та не доведено припинення зобов`язання будь-яким передбаченим законом способом.

Також суд зауважує на тому, що після зменшення позивачем розміру позовних вимог, від відповідача жодних заперечень щодо суми основного боргу саме в розмірі 10 511 149,93грн на адресу суду не надходило.

Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та чинного законодавства, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з вартості послуг з розподілу природного газу за договором розподілу природного газу № 200104ВТ-1058-23 від 01.07.2023 за період грудень 2024 року - червень 2025 року у розмірі 10 511 149,93грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 1 038 856,14грн пені, 105 077,33грн 3% річних, 354 291,28грн збитків від інфляції.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за поставлений товар підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Зазначене дає позивачу правові підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши відповідні розрахунки 3% річних за період з 01.12.2024 по 30.06.2025 та інфляційних втрат, які здійснено позивачем за кожним актом наданих послуг окремо, суд дійшов висновку про їх арифметичну правильність та відповідність вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 105 077,33грн 3% річних та 354 291,28грн збитків від інфляції є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, суд керується наступним.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст.16 Цивільного кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

За приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, який на момент виникнення та існування спірних правовідносин, як і на момент звернення позивача з відповідним позовом до суду, був чинним, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п.8.2 договору погоджено відповідальність споживача, а саме: у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок пені в розмірі 1 038 856,14грн за період з 01.12.2024 по 30.06.2025, здійснений за кожним актом наданих послуг окремо, суд дійшов висновку, що цей розрахунок здійснено позивачем арифметично правильно, з урахуванням приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, який на момент виникнення та існування спірних правовідносин, як і на момент звернення позивача з відповідним позовом до суду, був чинним, є обґрунтованим та правомірним.

При цьому, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення та зменшення пені на 90%, виходячи з наступного.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що його підприємство є комунальним, яке реалізує теплову енергію за тарифами, які не покривають вартість енергоносіїв. Стан його розрахунків напряму залежить від виконання зобов`язань споживачами. При цьому відповідно до Постанови КМУ № 1108 від 26.10.2011 м. Златопіль є депресивною територією, що свідчить про скрутне матеріальне становище населення (основного споживача теплової енергії), надання послуг населенню м. Златопіль здійснюється за тарифами, які об`єктивно не покривають всіх витрат та потреб підприємства. Тариф на послугу з постачання теплової енергії залишається незмінним з 2021 року, збитки через заборону підвищувати тариф держава підприємству не компенсує. Наразі заборгованість з різниці у тарифах тільки за час дії мораторію на підвищення тарифів через введення воєнного стану складає 26 386 085,00грн.

Також відповідач з посиланням на військову агресією Російської Федерації проти України, зазначає про те, що 14.07.2025 через наліт ворожого БПЛА було знищено модульну котельню УКТМ-6 і частина споживачів наразі може опинитись без тепла напередодні опалювального сезону. Комісія підприємства зафіксувала пошкодження в Актах № 11 та № 12 від 15.07.2025 та передала зазначені Акти до міської ради для вирішення подальших дій (списання з балансу, вирішення питання встановлення нової котельні тощо). Вирішення питання забезпечення цих споживачів теплом також лягає непомірним тягарем на підприємство і гостро стоїть фінансове питання.

Первомайська (Златопільська) міська територіальна громада перебувала в Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 з 24.02.2022 до 01.06.2025. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.06.2025 № 1004 виключено Первомайську (Златопільську) міську територіальну громаду з переліку територій можливих бойових дій з 01.06.2025, хоча сам наказ набрав чинності лише 25.07.2025.

Як зазначає відповідач, місцева влада разом з підприємством намагається робити все, щоб не допустити екологічної катастрофи та за будь-яких обставин забезпечити населення теплом, водопостачанням та водовідведенням. Тому нарахована понад 1 млн грн пеня значно ускладнить і так дуже складну обстановку.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в країні введено воєнний стан із 05.30год 24.02.2022, який триває до теперішнього часу.

Суд визнає, що введення на території України воєнного стану та ведення активних бойових дій на території Харківської області значним чином вплинуло на фінансовий стан відповідача.

Крім того, як вже було встановлено судом, відповідачем після звернення позивача з позовом до суду частково погашена сума основного боргу за спірним договором на суму 430 000,00грн (платіжні інструкції № 782 від 16.07.2025 на суму 100 000,00грн, № 787 від 21.07.2025 на суму 100 000,00грн, № 805 від 22.07.2025 на суму 100 000,00грн, № 814 від 23.07.2025 на суму 50 000,00грн, № 819 від 25.07.2025 на суму 80 000,00грн), що підтверджує той факт, що відповідач прикладає всіх зусиль, щоб виконати свої грошові зобов`язання, не зважаючи на перебування відповідача у надзвичайно складних фінансово-економічних умовах, спричинених військовими діями.

На підставі викладеного та враховуючи характер діяльності підприємства відповідача (забезпечення теплопостачанням, централізованим водопостачанням та централізованим водовідведенням населення та бюджетних організацій), особливо в умовах воєнного стану, господарський суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені на 90%

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи те, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та збитків від інфляції підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а відповідач на момент прийняття рішення не надав документів на підтвердження сплати позивачу зазначеної суми заборгованості, суд дійшов висновку, що позов є цілком обґрунтованим, доведеним, проте з урахуванням зменшення розміру пені, позов підлягає задоволенню частково.

При розподілі сум судового збору суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Тепломережі" Златопільської міської ради Харківської області (64102, Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль, мікрорайон 1/2, буд.35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) - 10 511 149,93грн основного боргу, 103 885,61грн пені, 105 077,33грн 3% річних, 354 291,28грн збитків від інфляції, 144 112,50грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 934 970,53грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "12" вересня 2025 р.

Суддя Т.А. Лавренюк