ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.09.2025 Справа № 904/3482/25
Господарський суд Дніпропетровської області у складісудді: Кеся Н.Б.
за позовом Акціонерного товариства "АКЦЕНТ БАНК", м.Дніпро
до до Відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ампер-Маркет", м.Дніпро
Відповідача-2 ОСОБА_1 , м.Покровськ, Покровський район, Донецька область
про стягнення 250 498,57 грн
Представники сторін в судове засідання не викликались
в разі неявки в судове засідання відповідача, АТ "А-БАНК" не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку у порядку спрощеного позовного провадження.
28.08.2025 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області позов Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ампер-Маркет" та ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.
Тож, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статус адвоката Омельченко Євгена Володимировича підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (арк.с.75, 76).
Як свідчать матеріали справи, 28.12.2023 року між Адвокатом Омельченко Євгеном Володимировичем (далі-Адвокат) та Акціонерним товариством "АКЦЕНТ-БАНК" (далі-Клієнт) укладено Договір №2812-1/2023 про надання правової допомоги (далі-Договір) (арк.с. 77-78).
Відповідно до умов Договору:
1.1. Адвокат зобов`язується за дорученням Клієнта на умовах та в порядку, передбаченому Договором надати правову допомогу Клієнту, як його представник в судах всіх інстанцій, органах державної влади та місцевого самоврядування, органах внутрішніх справ (поліції) та прокуратури, СБУ, фіскальної служби, виконавчої служби, перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, а також громадянами та будь-якими іншими органами та особами, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар за надані послуги, а також у випадку необхідності фактичні витрати, пов`язані з виконанням Договору.
1.2. Адвокат не надає Клієнту запевнення і гарантії стосовно реального результату виконання доручення, Адвокат не впливає на результати доручення іншими засобами, окрім сумлінного виконання своїх професійних обов`язків.
1.3. Клієнт надає Адвокату повноваження в суді, передбачені нормами Кримінального процесуального кодексу України. Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення та іншими нормами чинного законодавства, в тому числі і права, які надані законодавством позивачу, відповідачу, цивільному позивачу, цивільному відповідачу, потерпілому, кредитору, боржнику, заявнику, стягувачу, зацікавленій особі, третій особі (з самостійними або без самостійних), скаржнику, у тому числі, з правом подання позовів, заяв та скарг, оскарження рішень, постанов і ухвал суду, одержання рішень, постанов, ухвал; з правом підписувати та подавати документи, зокрема: заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення та інше; отримувати документи, в тому числі, відповіді, довідки, рішення, ухвали, постанови, а також їх копії, сплачувати від свого імені судовий зір, виконавчий збір та інші державні мита, знайомитись з матеріалами справи, та інші права.
4.2. Додатковий гонорар за ведення кожної конкретної судової справи клієнта виплачується адвокату у вигляді «Гонорару успіху».
4.3. Оплата гонорару Адвоката проводиться у погодженому розмірі на підставі рахунку адвоката у строк до 15 січня 2024 року.
4.4. Оплата «Гонорару успіху» проводиться після отримання відповідного судового рішення по справі.
7.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, але не раніше 01 січня 2024 року і діє до 31 грудня 2024р.
31.12.2024 між Адвокатом Омельченко Євгеном Володимировичем та Акціонерним товариством "АКЦЕНТ-БАНК" підписана Додаткова угода №2 до Договору про надання правової допомоги №2812-1/2023 від 28.12.2023, в якій Адвокат та Клієнт внесли зміни в розділ 4 Договору, зокрема:
1. Внести зміни у п.4.1 розділу 4 Договору, виклавши його в наступній редакції
2. Внести зміни у п.4.3 розділу 4 Договору, виклавши його в наступній редакції
«Оплата гонорару Адвоката за 2025 року проводиться у погодженому розмірі на підставі рахунку адвоката у строк до 25 січня 2025 року».
3. Внести зміни у п.7.1 розділу 7 Договору, виклавши його в наступній редакції
«Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, але не раніше 01 січня 2024 року і діє до 31 грудня 2025р».
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Законодавчо передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у п.5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Завданням суду при розгляді справи не є оцінка вищевказаних причин чи підстав, чи оцінка якості роботи адвоката, а є визначення обґрунтованого і адекватного розміру грошової суми, що підлягає стягненню з Відповідача за надані Позивачеві адвокатські послуги.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Враховуючи викладене, суд зазначає у справі, що розглядається що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані докази виконання договору про надання професійної правничої допомоги, зокрема, акт наданих послуг (виконаних робіт) з детальним описом послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом, або, враховуючи умови укладеного договору між Позивачем та його адвокатом про надання правничої допомоги, Позивач мав надати докази узгодження сторонами розміру "гонорару успіху" (докази узгодження рахунку тощо), який підлягає сплаті. Зокрема, договір встановлює лише мінімальний і максимальний розмір цього гонорару. Натомість Позивач подав лише копію договору про правничу допомогу, що є недостатнім для покладення на Відповідача судових витрат на правничу допомогу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 241, 244, 326 ГПК України, господарський суд -
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).
Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Н.Б. Кеся