ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2025 р. Справа№ 910/15255/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бойко А.Ю. в порядку самопредставництва;

від відповідача: Кириленко Н.В. адвокат, посвідчення № 000585; Назаренко Д.Л. адвокат, посвідчення № 3452;

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Таланлегпром

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 (повний текст - 24.04.2025)

у справі № 910/15255/24 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України

до Товариства з обмеженою відповідальністю Таланлегпром

про стягнення штрафних санкцій в розмірі 1 852 200,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст поданої заяви та рух справи

Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (надалі позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таланлегпром» (надалі відповідач) про стягнення штрафних санкцій в розмірі 1 852 200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю черевиків літніх № 201-24 від 25.07.2024, в частині порушення строків поставки товару.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Таланлегпром на користь Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України пеню у розмірі 599 760 грн 00 коп., штраф у розмірі 1 234 800 грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 22 014 грн 72 коп. В іншій частині позову відмовлено.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині задоволення позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю Таланлегпром 30.04.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив прийняти до розгляду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/15255/24 та постановити ухвалу про відкриття апеляційного провадження. Розгляд апеляційної скарги провести з повідомленням (викликом) сторін. За результатами розгляду апеляційної скарги скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/15255/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ГОЛОВНОМУ ЦЕНТРУ КАПІТАЛЬНОГО БУДІВНИЦТВА, РЕКОНСТРУКЦІЇ ТА ЗАКУПІВЕЛЬ ДЕРЖАВНОЇ ПРИКОРДОННОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ про стягнення пені у розмірі 599 760 грн 00 коп., штрафу у сумі 1 234 800 грн 00 коп., за порушення строків поставки товару, визначеного договором від 25 липня 2024 року № 201-24. з ТОВ ТАЛАНЛЕГПРОМ. У випадку прийняття рішення про стягнення з ТОВ ТАЛАНЛЕГПРОМ пені та штрафу, застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України та зменшити розмір пені і штрафу на 90%.

05.05.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Таланлегпром на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/15255/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику сплатити судовий збір у встановленому відповідним законодавством розмірі (33 022,08 грн), про що надати суду докази в десятиденний строк.

19.05.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Таланлегпром на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/15255/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 було продовжено строк розгляду справи. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Таланлегпром на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/15255/24 на 05.08.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Таланлегпром на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/15255/24 на 02.09.2025.

У розгляді справи оголошувались перерви, зокрема 02.09.2025 на 09.09.2025. В судове засідання з`явились представники обох сторін. Представник позивача в судовому засіданні 02.09.2025 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Представники відповідача апеляційну скаргу підтримали просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового про відмову в позові. Або ж у разі визнання позовних вимог обґрунтованими просили зменшити розмір штрафний санкцій на 90%.

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин, враховуючи поведінку сторін: подання скаржником клопотання про відкладення розгляду справи, з метою забезпечення принципів рівності та змагальності сторін в розумінні ст. 7, 13 ГПК України, враховуючи узгодження продовження сторонами строку розгляду справи, враховуючи дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу повітряна тривога, та інші чинники.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначив, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було враховано, що затримка у постачанні товарів виникла не з його вини.

При цьому, за доводами скаржника, позивач і суд першої інстанції мали врахувати наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили своєчасне виконання ним зобов`язань за зазначеним договором. Зокрема, йшлося про обставини непереборної сили, які завадили постачальнику здійснити поставку товару у встановлені строки. З метою підтвердження цих обставин апелянт надав відповідні документи, а саме: сертифікати ТПП, а також акти про зупинення виробництва через військову агресію, які підтверджують наявність форс-мажорних обставин у відповідний період.

Окрім цього, апелянт наголосив, що ним було вжито всіх можливих та залежних від нього заходів для належного виконання зобов`язань за договором та недопущення порушень у сфері господарської діяльності, що свідчить про його добросовісну поведінку. Порушення строків постачання товару, як зазначено апелянтом, стали наслідком реальних, об`єктивних та невідворотних обставин, які не залежали від його волі та дій, з урахуванням єдиного такого постачальника.

Також скаржник зазначив про необхідність зменшення розміру як пені, так і штрафу. А тому з урахуванням викладеного вище апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового про відмову в позові. Разом з цим, апелянт зазначив, що у разі якщо суд дійде висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими просив зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

5. Узагальнений виклад відзиву на апеляційну скаргу

Позивач заперечує доводи апеляційної скарги, вважаючи їх повторенням аргументів, які вже дослідив і правильно оцінив суд першої інстанції. Скаржник, на думку сторони, не довів наявності порушень норм матеріального чи процесуального права.

Щодо форс-мажору позивач зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на непереборні обставини. Тоді як сторона вважає, що військова агресія рф вже тривала на момент укладення договору, а сам договір прямо передбачав, що ці обставини не звільняють від виконання зобов`язань. Тоді як обставини, пов`язані з невиконанням контрагентами відповідача своїх зобов`язань, не є підставою для звільнення від відповідальності за ст. 218 ГК України. А тому позивач вважає, що відповідач, діючи як суб`єкт підприємницької діяльності, на власний ризик мав оцінити можливість належного виконання договору.

Щодо зменшення штрафних санкцій позивач зазначив, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні клопотання, оскільки відсутність збитків у позивача чи подальше виконання зобов`язань не є винятковими обставинами. Зменшення пені фактично нівелювало б інститут відповідальності та порушило баланс інтересів сторін. Суд врахував усі подані докази та правильно застосував положення ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України відповідно до правових позицій Верховного Суду.

Таким чином, позивач зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи скаржника не підтверджені належними доказами. Відповідно, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2024 року між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України (далі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таланлегпром» (далі постачальник) укладено договір про закупівлю черевиків літніх № 201-24 (далі договір), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2024 році поставити товароодержувачу черевики літні, код ДК 021:20-6: «Захисне взуття», асортимент, кількість, ціна, інформація та технічна документація наведені в специфікації (додаток 1) та технічному описі (додаток 2), які є додатками до цього договору (далі товар), а покупець прийняти та оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором. При цьому, товароодержувачем є уповноважена особа за місцем поставки товару згідно зі специфікацію (додаток 1).

Товар повинен відповідати специфікації 9, що є невід`ємною частиною цього договору (далі специфікація).

Загальна сума договору становить 35 280 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 5 880 000,00 грн. (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 3.2 договору ціна включає вартість одиниці товару у комплектації, визначеній у специфікації (додаток 1), упаковки/тари, маркування, сплата мита, податків та інших зборів і обов`язкових платежів, транспортні витрати, вантажно-розвантажувальні роботи, а також вартість доставки товару до товароодержувача у відповідності до визначених договором умов.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунки за товар здійснюються впродовж 30 днів з дати поставки (передачі) товару товароодержувачу та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної.

У разі, якщо поставка здійснена лише частково (видаткова накладна підписана лише на частину товару, зазначеного у специфікації (додаток 1), оплата здійснюється пропорційно за фактично поставлену кількість товару. Оплата здійснюється відповідно до ст. 49 бюджетного кодексу України.

За умовами п. 5.1 договору постачальник зобов`язаний здійснити постачання товару в термін:

- не менше 50% від обсягів товару, передбаченого договором про закупівлю, протягом 30 календарних днів з дати укладення договору;

- залишок недопоставленого обсягу товару, передбаченого договором про закупівлю, не пізніше 30.09.2024.

Місце поставки товару, визначено у додатку 1 до цього договору (п. 5.2 договору).

Відповідно до пунктів 5.6 5.8 договору поставка товару здійснюється транспортом постачальника. Поставка товару товароодержувачу здійснюється на умовах DPP (відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс у редакції 2020 року).

До кожної партії товару, що постачається. постачальник обов`язково надає покупцю видаткові накладні (не менше двох примірників) та документи, визначені у п. 2.1 договору, до моменту здійснення поставки товару, підписані уповноваженою особою (уповноваженими особами) постачальника.

Уповноваженою особою (уповноваженими особами) постачальника складається акт приймання-передачі товару (додаток № 3) у трьох примірниках (перший товароодержувачу, другий покупцю -, третій постачальнику) та надається покупцю до моменту здійснення поставки товару.

Покупець повертає постачальнику підписані акт приймання-передавання товару та акт приймання-передачі запасів, які постачальник надає в день поставки товароодержувачу разом з товаром та документами, визначеними п. 5.4 цього договору.

У відповідності до п. 5.9 договору приймання-передавання товару між постачальником та товароодержувачем здійснюється з 8 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. З понеділка по п`ятницю, а у поза визначений час за письмовим зверненням однієї сторони та його погодженням іншою стороною.

Пунктом 6.3.1 договору визначено, що постачальник зобов`язаний постачати товароодержувачу товар в кількості, строк та на умовах даного договору.

Відповідно до п. 7.3 договору за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості товарів, поставку яких прострочено.

Згідно з пунктами 9.1-9.3 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін.

Сторона, для якої склались обставин непереборної сили, зобов`язана не пізніше 15 днів з дати їх настання письмово (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомленням про вручення) інформувати іншу сторону про настання таких обставин та про їх наслідки. Разом з письмовим повідомленням така сторона зобов`язана надати іншій стороні копію звернення до Торгово-промислової палати України або уповноваженої регіональної торгово-промислової палати. Сторона для якої склались обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) зобов`язана надати впродовж 30 днів з дня такого повідомлення іншої сторони сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою регіональною торгово-промисловою палатою, яким засвідчене настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Аналогічні умови застосовуються стороною в разі припинення дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та їх наслідків.

Неповідомлення/несвоєчасне повідомлення стороною, для якої склались обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), іншу сторону про їх настання або припинення веде до втрати права сторони посилатись на такі обставини як на підставу, що звільняє її від відповідальності на невиконання/несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором.

У пункті 9.5 договору узгоджено, що військова агресія російської федерації проти України не може бути підставою для невиконання цього договору.

Цей договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими та не сторонами і діє до 31.12.2024.

Припинення дії договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою стороною свого зобов`язання за договором (п. 11.1 договору).

Додатком № 1 до договору сторонами узгоджено специфікацію, відповідно до якої поставці підлягає товар вартістю 35 280 000,00 грн.

На виконання умов договору, 30.09.2024 товароодержувачем прийнято від відповідача товар вартістю 35 280 000,00 грн. згідно акту приймання-передавання товару для перевезення № 4022 від 26.09.2024.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що відповідачем порушено строки поставки товару за договорами, в зв`язку з чим на підставі п. 7.3 договору з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 617 400,00 грн. та штраф у розмірі 1 234 800,00 грн за період визначений позивачем (з 27.08.2024 по 30.09.2024).

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Щодо виконання умов договору в частині поставки товару, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, за умовами п. 5.1 договору постачальник зобов`язаний здійснити постачання товару в термін: не менше 50% від обсягів товару, передбаченого договором про закупівлю, протягом 30 календарних днів з дати укладення договору; залишок недопоставленого обсягу товару, передбаченого договором про закупівлю, не пізніше 30.09.2024.

Разом з цим, судом першої інстанції правомірно встановив, що на виконання умов договору, 30.09.2024 товароодержувачем прийнято від відповідача товар вартістю 35 280 000,00 грн. згідно акту приймання-передавання товару для перевезення № 4022 від 26.09.2024, який підписаний представниками сторін без заперечень та зауважень.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами справи підтверджено поставку товару відповідачем частково із порушенням узгоджених сторонами строків, зокрема, на суму 17 640 000,00 грн. На підставі вказаного позивачем було нараховано пеню в розмірі 617 400,00 грн. та штраф у розмірі 1 234 800,00 грн.

Суд першої інстанції перевіривши здійснений позивачем розрахунок, дійшов висновку про необхідність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Таланлегпром на користь Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України пені у розмірі 599 760 грн 00 коп., та штраф у розмірі 1 234 800 грн 00 коп.

Водночас, дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення нарахованих штрафних санкцій. Суд апеляційної інстанції вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 9.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

Згідно з п. 9.2 договору сторона, для якої склались обставин непереборної сили, зобов`язана не пізніше 15 днів з дати їх настання письмово (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомленням про вручення) інформувати іншу сторону про настання таких обставин та про їх наслідки. Разом з письмовим повідомленням така сторона зобов`язана надати іншій стороні копію звернення до Торгово-промислової палати України або уповноваженої регіональної торгово-промислової палати. Сторона, для якої склались обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), зобов`язана надати впродовж 30 днів з дня такого повідомлення іншої сторони сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою регіональною торгово-промисловою палатою, яким засвідчене настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Аналогічні умови застосовуються стороною в разі припинення дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та їх наслідків.

Пунктом 9.3 договору сторони погодили, що неповідомлення/несвоєчасне повідомлення стороною, для якої склались обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), іншу сторону про їх настання або припинення веде до втрати права сторони посилатись на такі обставини як на підставу, що звільняє її від відповідальності на невиконання/несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором.

При цьому сторони пунктом 9.4. договору погодили, що у разі існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) понад 30 (тридцять) днів, будь-яка Сторона вправі в односторонньому порядку відмовитися від нього Договору, шляхом його розірвання. У такому разі Сторона повинна письмово (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомленням про вручення) проінформувати іншу Сторону про свою відмову від Договору. Разом з письмовим повідомленням така Сторона зобов?язана надати іншій Стороні сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою регіональною торгово-промисловою палатою, яким засвідчене існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) понад 30 (тридцять) днів.

На підтвердження настання форс-мажорних обставин відповідачем до суду першої інстанції було надано Сертифікат № 3200-24-1691 від 12.09.2024 Регіональної торгово-промислової палати, яким було засвідчено існування форс-мажорних обставин в період з 23 серпня 2024 року по 12 вересня 2024 року (тривають на цю дату) у вигляді в т.ч. військової агресії російської федерації, ракетних обстрілів, повітряних тривог, що як наслідок, унеможливило виконання роботи тривалий час, сповільнення роботи підприємства, призупинення виробничих процесів на виробничих потужностях ТОВ «Таланлегпром», розташованих в м. Ромни, Сумської області, вул. Римаренків 24.

Вказаним сертифікатом відповідач повідомив та фактично підтвердив вплив форс-мажорних обставин на виконання обов`язку ТОВ «Таланлегпром» за договором щодо постачання 7500 пар взуття в строк до 24.08.2024.

Такий сертифікат було надіслано позивачу шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомленням про вручення, а також на електронну адресу покупця та 18 вересня 2024 року, тобто з дотриманням погодженого сторонами порядку, зокрема, в п. 9.2., 9.4. договору.

Окрім цього, відповідачем також було надано до суду першої інстанції сертифікати про форс-мажорні обставини № 3200-24-1691 від 12.09.2024 та № 3200-24-2073 від 12.11.2024, відповідно до якого, форс-мажорною обставиною є військова агресія російської федерації проти України та пов`язані з нею обставини з доказами направлення такого сертифікату позивачу.

Окрім цього, на підтвердження настання обставин непереборної сили відповідач вказував з посиланням на інформацію Департаменту цивільного захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, вих. № 031/959 від 09.09.2024 року в Сумській області за період з 26 липня 2024 року по 24 серпня 2024 року оголошено 123 повітряних тривоги, загальною тривалість 391,1 годин, що сумарно відповідає приблизно 16.29 діб.

На підтвердження вказаного відповідачем було надано акти про призупинення роботи на підприємстві за підписом комісії у складі трьох осіб. Таким чином, відповідач зазначив, що в період 26 липня 2024 року по 24 серпня 2024 року сумарно тривоги тривали 16 діб, а тому підприємство фактично, працювало сумарно всього 14 діб, замість запланованих 30 діб.

У цій частині суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання зменшення нарахованих позивачем штрафних санкцій, зазначає, що право суду зменшити розмір штрафних санкцій закріплено у статті 233 ГК України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та статті 551 ЦК України.

З аналізу цих норм убачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки відповідача тощо. При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 05.03.2020 у справі № 916/1991/19 та від 15.03.2023 у справі № 920/167/22.

Водночас висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України), а також принципах господарського судочинства відповідно до статті 2 ГПК України.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В цій частині суд апеляційної інстанції враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у cправі №910/12377/22, відповідно до якої Верховний Суд виснував про те, що, реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень статті статті 551 ЦК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, установлених у кожній справі, і на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами статті 86 ГПК України, тобто суди повинні досліджувати конкретні обставини справи у контексті ступеню виконання договірних зобов`язань, майнового стану сторін тощо. Крім того, вказаній справі суд не робив висновків, які би певним чином додатково обмежували умови здійснення розсуду суду в питаннях зменшення розміру пені так, щоби лише один з варіантів реалізації розсуду суду можна було би вважати правильним.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що з урахуванням поведінки сторін, а також враховуючи той факт, що відповідач виконав у відношення до оборонної сфери країни, з урахуванням інтересів обох сторін, зазначені відповідачем причин та обставин невиконання ним договірних зобов`язань з поставки, враховуючи діяльність відповідача, а також враховуючи незначний термін прострочення та виконання вчасно половини обумовленого договором обсягу замовлення, на переконання суду апеляційної інстанції розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій не відповідає наслідкам порушення відповідачем зобов`язання з урахуванням відсутністю доказів понесених збитків позивача, враховуючи значну вартість поставленого товару, фактичної відсутності вини відповідача, застосовуючи положення статей, якими передбачена можливість зменшення розміру штрафних санкцій, суд апеляційної інстанції (частково враховуючи доводи скаржника, заперечення позивача), оцінивши за внутрішнім переконанням встановлені обставини та подані докази у сукупності, визначив, що такі обставини були достатніми для суду першої інстанції для зменшення заявленого до стягнення позивачем пені та штрафу на 90% до 59 976,00 грн пені та 123 480,00 штрафу.

В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача та висновки суду першої інстанції з посиланням на п. 9.5. договору (як підстава для відмови у зменшення нарахованої неустойки) відповідно до якого сторони погодили, що військова агресія російської федерації проти України не може бути підставою для не виконання цього договору. Оскільки, в даному пункті йдеться про неможливість звільнення від виконання договору, а не про неможливість звільнення від відповідальності за порушення умов договору.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що враховує на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22, відповідно до якої форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Тоді як пункт 9.5. стосується виконання зобов`язання, та не регулює питання звільнення від відповідальності, як це передбачено ст. 617 ЦК України.

Разом з цим, відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Саме вказана норма матеріального права підлягає до застосування в даному спорі.

Тоді як вже зазначалось раніше, відповідачем в повному обсязі виконав зобов`язання за договором в частині поставки товару, що підтверджується актом приймання-передавання товару для перевезення № 4022 від 26.09.2024, який підписаний представниками сторін без заперечень та зауважень. В судових засіданнях в суді апеляційної інстанції вказану обставина підтверджувалась сторонами.

Таким чином вказаний пункт договору не підлягає до застосування при вирішення питання про зменшення розміру нарахованої неустойки. А тому доводи позивача в цій частині відхиляються через необґрунтованість.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. (п. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України), та, відповідно, неправильне застосування норм матеріального права, зокрема ст. 551 ЦК України. Тому апеляційна скарга, підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зменшення пені та штрафу на 90%: до 59 976,00 грн пені та 123 480,00 штрафу.

9. Судові витрати

Висновки щодо застосування статті 129 Господарського процесуального кодексу України (про розподіл судового збору), у справах, за результатами розгляду яких, суд зменшив розмір неустойки на підставі статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 10.03.2021 у справі № 904/5702/19, від 14.06.2022 у справі № 905/2135/19, від 19.12.2024 у справі № 922/1248/24.

Так, у вказаних постановах Верховним Судом наведено правовий висновок, відповідно до якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки. Зазначене також стосується судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, у разі якщо саме суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення неустойки. (Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.04.2025 у справі № 921/297/24. Отже, підхід щодо розподілу судового збору за наслідком зменшення судом розміру неустойки є усталеним у судовій практиці.

У судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції покладається на відповідача без урахування зменшення такого розміру. Тому в цій частині (розподілу сум судового збору) рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. До того ж апеляційна скарга не містила вимог та доводів щодо незгоди з розподілом судових витрат судом першої інстанції Тоді як підстав за вихід меж доводів та вимог апеляційної скарги судом апеляційної інстанції в розумінні ч. 1, 4, ст. 269 ГПК України встановлено не було. За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки підстав для відмови в позові повністю судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. 2, 129, 269, ст. 275-277, ст. 281, 282-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Таланлегпром на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/15255/24 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/15255/24 (в п. 2 резолютивної частини) скасувати в частині задоволення позову про стягнення 539 784,00 грн пені та 1 111 320,00 грн штрафу, відмовивши в задоволенні позову в цій частині.

В решті апеляційну скаргу залишити без задоволення. А рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/15255/24 в частині стягнення 59 976,00 грн пені та 123 480,00 штрафу залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.09.2025.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич