ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2025 р. м. Київ Справа № 911/686/25

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника керівника Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, б-р Лесі Українки, 27/2) в інтересах держави

до Бучанської міської ради (08292, Київська обл, м. Буча, вул. Енергетиків, 12),

та до Фізичної особи-підприємця Харченко Яни Костянтинівни ( АДРЕСА_1 ),

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Бучанська дитяча школа мистецтв ім. Левка Ревуцького (08292, Київська обл, м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2),

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділ культури, національностей та релігій Бучанської міської ради (08292, Київська обл, м. Буча, вул. Героїв Майдану, 15),

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди нерухомого майна та зобов`язання повернути частину нежитлового приміщення,

секретар судового засідання: Ліщук М.Ю.

Представники сторін:

прокурор: Кузнецова К.В. (посвідчення № 081299);

від відповідача 1: Галдецька Ю.В. (довіреність б/н від 27.11.2023 р.);

від відповідача 2: не з`явився;

від третьої особи 1: не з`явився;

від третьої особи 2: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави (далі прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Бучанської міської ради (далі відповідач 1) та до Фізичної особи-підприємця Харченко Яни Костянтинівни (далі відповідач 2, ФОП Харченко Я.К.), за участі третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького (далі третя особа 1), та третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділу культури, національностей та релігій Бучанської міської ради (далі третя особа 2), про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди нерухомого майна та зобов`язання повернути частину нежитлового приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.12.2023 р. Бучанською міською радою Київської області було прийнято рішення № 4068-53-VIII, яким було внесено зміни до рішення 34 сесії IV скликання Бучанської селищної ради № 1024-34-IV від 07.10.2004 р. «Про передачу на баланс Відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, 2, що в селищі Бучі», згідно з яким було передано на баланс Відділу культури, національностей та релігій Бучанської міської ради частину будівлі адмінкорпусу загальною площею 1032,2 кв. м для розміщення Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького, іншу частину приміщення будівлі адмінкорпусу площею 24,4 кв.м. передано на баланс Бучанської міської ради.

За результати електронного аукціону № LLE001-UA-612 між ФОП Харченко Я.К. та Бучанською міською радою було укладено договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади, № 17 від 13.05.2024 р. Предметом договору є частина нежитлового приміщення площею 24,4 кв. м., розташованого за адресою: Київська область, місто Буча, вул. Михайла Гориня, 2, яке є приміщенням, розташованим на 1 поверсі будівлі Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького, власником якої є Бучанська міська територіальна громада в особі Бучанської міської ради.

На переконання прокурора, вищезазначені дії прямо суперечать вимогам ч. 3 ст. 80 Закону України «Про освіту», абз. 4 ч. 3 ст. 27 Закону України «Про позашкільну освіту», тому прокурор звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення Бучанської міської ради від 22.12.2023 р. № 4068-53-VIII «Про внесення змін до ріщення Бучанської селищної ради № 1024-34-IV від 07.10.2004 р. «Про передачу на баланс відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, 2, що в селищі Бучі»; визнати недійсним договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади № 17 від 13.05.2024 р., укладений між Бучанською міською радою Київської області та Фізичною особою-підприємцем Харченко Яною Костянтинівною; зобов`язати Фізичну особу-підприємця Харченко Яну Костянтинівну повернути частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького площею 24,4 кв.м., розташованого за адресою Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2, власнику та балансоутримувачу - Бучанській міській раді.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.03.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.04.2025 р., залучено до участі у даній справі в якості третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Бучанську дитячу школу мистецтв ім. Левка Ревуцького та в якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Відділ культури, національностей та релігій Бучанської міської ради.

09.04.2025 р. через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від відповідача 1 надійшли додаткові пояснення б/н від 09.04.2025 р. (вх. № 4811/25 від 09.04.2025 р.), за змістом яких міська рада просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Бучанської міської ради від 22.12.2023 р. № 4068-53-VІІІ «Про внесення змін до рішення Бучанської селищної ради № 1024-34-ІV «Про передачу на баланс відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, 2, що в селищі Буча; закрити провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади № 17 від 13.05.2024 р., укладеного між Бучанською міською радою () та фізичною особою-підприємцем Харченко Яною Костянтинівною (РНОКПП НОМЕР_1 ) та про зобов`язання фізичної особи-підприємця Харченко Яни Костянтинівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) повернути частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького площею 24,4 кв.м, розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2, власнику та балансоутримувачу Бучанській міській раді.

Підготовче засідання відкладалось.

26.05.2025 р. через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від відповідача 1 надійшло клопотання б/н від 26.05.2025 р. (вх. № 7130/25 від 26.05.2025 р.) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.05.2025 р. було закрито підготовче провадження і призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 10.07.2025 р.

У судовому засіданні 10.07.2025 р. були присутніми прокурор та представник відповідача 1, представники відповідача 2 та третіх осіб до суду не з`явились. Водночас, усі учасники процесу про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належно.

У судовому засіданні 10.07.2025 р. судом було розпочато розгляд справи по суті та заслуховування вступних слів присутніх представників учасників процесу згідно зі ст. 208 Господарського процесуального кодексу України. У вступному слові прокурор зазначала про наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною позовних вимог у зв`язку з розірванням спірного договору оренди після відкриття провадження у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.07.2025 р. було оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 21.08.2025 р.

20.08.2025 р. через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від Київської обласної прокуратури надійшла заява б/н від 20.08.2025 р. (вх. № 11461/25 від 20.08.2025 р.) про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, за змістом якої прокурор просить закрити провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади № 17 від 13.05.2024 р., укладеного між Бучанською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Харченко Яною Костянтинівною, та в частині зобов`язання Фізичної особи-підприємця Харченко Яни Костянтинівни повернути частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького площею 24,4 кв.м, розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2, власнику та балансоутримувачу Бучанській міській раді.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 21.08.2025 р. були присутні прокурор та представник відповідача 1, представники решти учасників процесу не з`явились. Про час і дату судового засідання всі учасники справи були повідомлені належно.

У судовому засіданні 21.08.2025 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

15.09.1999 р. було зареєстровано юридичну особу - Школу мистецтв ім. Левка Ревуцького, яка розташована за адресою: 08292, Київська область, м. Буча, вул. Будьоного, буд. 2.

Рішенням Бучанської селищної ради Київської області від 07.10.2004 р. № 1024-34-IV «Про передачу на баланс Відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, № 2, що в селищі Буча» було передано на баланс Відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлю площею 1066,9 кв.м в селищі Буча по вул. Будьонного, буд. 2 для облаштування школи мистецтв, починаючи з 15.10.2004 р.

Право комунальної власності територіальної громади селища Буча в особі Бучанської селищної ради на будівлю площею 1066,9 кв.м в селищі Буча по вул. Будьонного, буд. 2 було зареєстровано 21.02.2005 р. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно CAA№ 655040.

Постановою Верховної Ради України від 09.02.2006 р. № 3434-IV «Про віднесення селища міського типу Буча Ірпінської міської ради Київської області до категорії міст обласного значення» селище міського типу Буча Ірпінської міської ради Київської області віднесено до категорії міст та надано йому статус міста обласного значення.

Рішенням Бучанської міської ради від 25.06.2015 р. № 2282-72-VI «Про перейменування існуючих вулиць в м. Буча Київської області», зокрема, вирішено перейменувати вулицю Будьонного на вулицю Михайла Гориня.

Відповідно до інвентаризаційної справи № 2652 на будинок № 2 по вулиці Будьонного (Гориня) в місті Буча Київської області до переліку найменувань за номером вказаної будівлі входять: "центр дитячої творчості (А), гараж (В), огорожа (№ 1, 2), замощення (1), власником майна є територіальна громада селища Буча в особі селищної громади".

На замовлення Відділу культури, національностей та релігій Бучанської міської ради, національностей та релігій Бучанської міської ради 20.03.2023 р. було проведено технічну інвентаризацію об?єкту, який включає: будівлю Школи мистецтв ім. Левка Ревуцького загальною площею 1056,4 кв.м. та гараж площею 57,8 кв.м за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2.

У подальшому було проведено державну реєстрацію права комунальної власності в особі Бучанської міської ради на будівлю загальною площею 1056,4 кв.м за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2 (номер відомостей про речове право: 52850387 від 04.12.2023 р.).

Рішенням Бучанської міської ради від 22.12.2023 р. № 4068-53-VIII внесено зміни до рішення 34 сесії IV скликання Бучанської селищної ради № 1024-34-IV від 07.10.2004 р. "Про передачу на баланс відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, 2, що в селищі Бучі" передано на баланс Відділу культури, національностей та релігій Бучанської міської ради частину будівлі адмінкорпусу загальною площею 1032,2 кв. м. для розміщення Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького, частину частину будівлі адмінкорпусу площею 24,4 кв.м. передано на баланс Бучанської міської ради.

Рішенням Бучанської міської ради від 10.04.2024 р. № 4355-57-VIII «Про розгляд заяви ФОП Харченко Я.К. про надання в оренду частини нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2, площею 24,4 кв. м.» було оголошено аукціон.

Бучанською міською радою 08.05.2024 р. проведено електронний аукціон з передачі в оренду частини приміщення школи площею 24,4 кв.м.

Відповідно до протоколу про результати електронного аукціону № LLE001-UA-612 переможцем даного аукціону по лоту: оренда частини нежитлового приміщення, що розташована за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, буд. 2, будівля Школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, загальною площею 24,4 кв.м стала ФОП Харченко Я.К.

За результатами аукціону між Бучанською міською радою (орендодавець, балансоутримувач) та ФОП Харченко Я.К. (орендар) укладено договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади від 13.05.2024 № 17 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець та балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов (Змінюваних умов договору), вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов.

Відповідно до п. 4 Змінюваних умов договору (далі - Умов) об`єктом оренди є частина нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2, площею 24,4 кв. м, вартість якого становить 825000,00 грн. (п. 6 Умов).

Згідно з п. 1.2 договору майно передається в оренду для використання для розміщення салону краси (відповідно до п. 7 Умов).

Відповідно до пункту 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору.

Згідно із пунктом 6.1 договору орендар зобов?язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення, визначеного у пункті 7 Умов.

Відповідно до пунктів 12 та 12.1 Умов договір укладено строком на 4 роки 11 місяців з дати набрання чинності цим договором.

13.05.2024 р. між Бучанською міською радою (орендодавець, балансоутримувач) та ФОП Харченко Я.К. (орендар) підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади, відповідно до якого балансоутримувачем передано, а орендарем прийнято в строкове платне користування нерухоме майно загальною та корисною площею об?єкта 24,4 кв.м, розташованого на 1-му поверсі Школи мистецтв ім. Левка Ревуцького за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2.

Слід зазначити, що питання використання частини приміщення Школи мистецтв ім. Левка Ревуцького в порушення ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» під розміщення салону краси було предметом судового розгляду за позовами органів прокуратури (справи Господарського суду Київської області № 911/1645/21 та № 911/1630/22).

Рішенням Господарського суду Київської області 23.09.2021 р. у справі № 911/1645/21, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 07.06.2022 р., було задоволено позов Керівника Бучанської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бучанської міської об?єднаної територіальної громади до Бучанської міської ради, фізичної особи-підприємця Харченко Я.К., Відділу культури, національностей та релігій Бучанської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Школа мистецтв ім. Левка Ревуцького, про визнання недійсним договору оренди та зобов?язання звільнити частину нежитлового приміщення.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.02.2023 р. у справі № 911/1630/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 р., задоволено позов Заступника керівника обласної прокуратури в інтересах держави в особі Бучанської міської ради, Відділу культури, національностей та релігій Бучанської міської ради до фізичної особи-підприємця Харченко Я.К., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Школа мистецтв ім. Левка Ревуцького, про визнання недійсним договору оренди майна та зобов?язання звільнити частину нежитлового приміщення.

Вважаючи передачу частини будівлі школи мистецтв в оренду під розміщення салону краси незаконною, прокуратура звернулася до суду з позовом у даній справі.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави у даній справі суд відзначає таке.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18 дійшла висновків про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Звертаючись з розглядуваним позовом до суду, прокурор зазначив, що Бучанською міською радою, як власником та розпорядником майна Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, не вжито заходів для захисту та поновлення порушених інтересів держави у сфері освіти, спрямованих, в тому числі, на визнання недійсним спірного договору оренди, повернення майна балансоутримувачу та скасування рішення про передачу даного майна.

Листом від 31.01.2025 р. № 24-196вих-25 прокуратура повідомила Бучанську міську раду, а листом від 31.01.2025 р. № 24-197вих-24 - Відділ культури, національностей та релігій Бучанської міської ради, про те, що спірний договір суперечить приписам Законів України «Про освіту» та «Про позашкільну освіту», що свідчить про факт порушення інтересів держави, у зв`язку з чим прокурор просив Бучанську міську раду та Відділ культури, національностей та релігій Бучанської міської ради повідомити про те, чи встановлювались наведені у листі порушення під час рішення про передачу даного майна та укладення спірного договору, та чи вживались або вживатимуться Бучанською міською радою та Відділом культури, національностей та релігій Бучанської міської ради заходи цивільно-правового характеру з метою захисту інтересів держави.

У відповідь на вказаний вище лист прокуратури від 31.01.2025 р. № 24-196вих-25 Бучанська міська рада листом від 06.02.2025 р. № 12.1-09/644 повідомила про те, що приміщення, яке передане в оренду, не перебуває на балансі Відділу культури, національностей та релігій Бучанської міської ради, адже передане рішенням Бучанської міської ради від 22.12.2023 р. № 4068-53-VIII «Про внесення змін до рішення Бучанської селищної ради № 1024-34-ІV від 07.10.2004 «Про передачу на баланс Відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, 2, що в селищі Бучі» на баланс Бучанської міської ради.

Окрім того, посилаючись на п. 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, Бучанська міська рада вказувала, що законодавчо відсутні обмеження щодо передачі в оренду окремих приміщень та частин таких приміщень майна закладів освіти, що не використовуються у діяльності такими закладами протягом трьох років.

Суд зазначає, що недотримання визначеного законом порядку надання в оренду об`єктів комунального майна та їх ефективне використання за цільовим призначенням становить суспільний інтерес та переважає приватний інтерес у використанні таких об`єктів окремими суб`єктами господарювання.

Водночас користування орендованим майном комунальної власності з порушенням вимог чинного законодавства порушує права та інтереси держави. Порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження майном, що перебуває у комунальній власності, спричиняють шкоду «інтересам держави» і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі - для звернення з позовами до суду щодо визнання недійсними рішень та договорів.

З матеріалів справи вбачається, що зверненню прокурора з розглядуваним позовом передувало відповідне листування з Бучанською міською радою та Відділом культури, національностей та релігій Бучанської міської ради, з якого вбачається, що компетентні органи (власник та балансоутримувач комунального майна) були обізнані з фактом наявності необхідності захисту порушених інтересів держави, проте не здійснили самостійний захист інтересів держави в суді, що свідчить про бездіяльність уповноваженого органу щодо захисту інтересів держави.

Враховуючи, що відповідне обґрунтування підставності здійснення представництва інтересів держави прокурором визначено в позові, яке судом визнано обґрунтованим, та яке узгоджується із вимогами, що ставляться до питань представництва прокурором інтересів держави, суд вбачає, що звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах держави відповідає приписам ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази в їх сукупності, вивчивши позиції учасників процесу та заслухавши пояснення їх представників, суд відзначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались у даній справі, суд зазначає, що укладений між ними правочин за своїм змістом та правовою природою є договором оренди (найму), за яким відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Як визначено частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтею 287 Господарського кодексу України орендодавцями щодо комунального майна є органи, уповноважені місцевими радами управляти майном, яке є у комунальній власності.

Як вбачається з матеріалів справи, нежитлове приміщення, що є предметом спірного договору оренди, належить до комунальної власності.

За змістом ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» законодавство України про оренду державного та комунального майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим, складається з цього Закону, інших законодавчих актів. Передача в оренду майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону. Оренда здійснюється на основі таких принципів: законності; відкритості та прозорості; рівності та змагальності; державного регулювання та контролю; врахування особливостей об`єктів державної та комунальної форм власності. Галузеві особливості оренди державного та комунального майна можуть встановлюватися виключно законами.

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Статтею 215 вказаного Кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Вищезазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.11.2024 р. у справі № 927/1424/23.

Поряд з цим, суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов?язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також компетенція державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти визначені положеннями Закону України «Про освіту».

Освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об?єднаного спільними цінностями культурою, та держави.

Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, і талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей i необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору.

У відповідності до статті 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність освіти в державних і комунальних навчальних закладах, розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти.

За змістом ст. 1 Закону України «Про освіту» заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність (п. 6); освітній процес - система науково-методичних і педагогічних заходів, спрямованих на розвиток особистості шляхом формування та застосування її компетентностей (п. 16); освітня діяльність - діяльність суб`єкта освітньої діяльності, спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу у формальній та/або неформальній освіті (п. 17); освітня послуга - комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій суб`єкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання (п. 18); спеціальні закони - закони України «Про дошкільну освіту», «Про повну загальну середню освіту», «Про позашкільну освіту», «Про професійно-технічну освіту», «Про вищу освіту» (п. 26).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про освіту» законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України та складається із цього Закону, спеціальних законів, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

За приписами статті 10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта - сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти; освітня діяльність закладу позашкільної освіти - процес надання знань, формування вмінь і навичок з різних напрямів позашкільної освіти, розвитку інтелектуальних і творчих здібностей, фізичних якостей відповідно до задатків та запитів особи.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про позашкільну освіту» законодавство України про позашкільну освіту базується на Конституції України і складається із Закону України «Про освіту», цього Закону, інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 4 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Державна політика у сфері позашкільної освіти здійснюється на принципах: доступності позашкільної освіти громадянам України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; фінансування державних та комунальних закладів позашкільної освіти відповідно до їх структури; добровільності вибору типів закладів позашкільної освіти, форм позашкільного навчання і видів діяльності; науковості; світського характеру освіти у державних і комунальних закладах позашкільної освіти; правового і соціального захисту вихованців, учнів і слухачів в їх прагненні до вільного, різнобічного розвитку особистості; інших принципах, визначених Законом України «Про освіту» (стаття 9 Закону України «Про позашкільну освіту»).

Частиною другою статті 9 Закону України «Про позашкільну освіту» визначено, що державна політика у сфері позашкільної освіти спрямована на збереження та розвиток мережі державних та комунальних закладів позашкільної освіти без права їх перепрофілювання, перепідпорядкування, злиття, передачі приміщень, обладнання, техніки в оренду, концесію, відчуження (продажу) землі, майна.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про позашкільну освіту» визначено, що центральні та місцеві органи виконавчої влади, у сфері управління яких перебувають позашкільні навчальні заклади та які проводять діяльність у сфері позашкільної освіти, здійснюють управління діяльністю зазначених навчальних закладів незалежно від підпорядкування, типів і форм власності.

Державне управління позашкільною освітою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти, органи місцевого самоврядування, як це визначено частиною другою статті 10 Закону України «Про позашкільну освіту».

Державний нагляд (контроль) у сфері позашкільної освіти здійснюється відповідно до Закону України «Про освіту» (частина четверта стаття 10 Закону України «Про позашкільну освіту»).

Відповідно до частини шостої статті 10 Закону України «Про позашкільну освіту» визначено, що місцеві органи виконавчої влади тa органи місцевого самоврядування в межах їх компетенції, серед іншого затверджують обсяги фінансування комунальних позашкільних навчальних закладів, забезпечують збереження і зміцнення матеріально-технічної бази позашкільних навчальних закладів, розвиток їх мережі, ефективне використання закріплених за ними земельних ділянок.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про позашкільну освіту» заклад позашкільної освіти володіє, користується і розпоряджається майном, земельною ділянкою відповідно до законодавства України.

Для здійснення навчально-виховної роботи закладам позашкільної освіти надаються в користування або в оренду спортивні об`єкти, культурні, оздоровчі та інші заклади безоплатно або на пільгових умовах. Порядок надання зазначених об`єктів у користування або в оренду визначається відповідними місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.

Вимоги до матеріально-технічної бази позашкільного навчального закладу визначаються відповідними будівельними, протипожежними і санітарно-гігієнічними нормами, правилами облаштування та утримання позашкільного навчального закладу, навчальними планами та програмами.

До матеріально-технічної бази закладу позашкільної освіти належать приміщення, споруди, обладнання, засоби зв`язку, транспортні засоби, земельні ділянки, рухоме і нерухоме майно, що перебуває у його власності або у повному господарському віданні, оперативному управлінні, орендоване чи надане йому засновником (власником).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 та 1.5 статуту Школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, затвердженого рішенням Бучанської міської ради від 05.08.2022 р. № 3094-32-VIII, Школа належить до системи позашкільної освіти, є початковою ланкою спеціальної мистецької освіти. Засновником Школи є Бучанська міська рада. Власником майна Школи є територіальна громада м. Буча в особі Бучанської міської ради. Школа знаходиться в підпорядкуванні Відділу культури, національностей та релігій Бучанської міської ради. Школа є позашкільним навчальним закладом і здійснює свою діяльність відповідно до Законів України «Про освіту», «Про позашкільну освіту» та інших законодавчих актів України.

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 статуту Школа користується майном, земельною ділянкою відповідно до законодавства України. Матеріально- технічна база Школи включає: приміщення, обладнання, засоби зв?язку земельну ділянку, комунікації, інвентар та інше рухоме і нерухоме майно, що перебуває в ії користуванні.

Пунктом 1 Положення про Відділ культури, національностей та релігій Бучанської міської ради (далі - Положення), затвердженого рішенням Бучанської міської ради від 11.07.2023 р. № 3692-45-VIII, визначено, що Відділ культури національностей та релігій Бучанської міської ради, затвердженого рішенням Бучанської міської є виконавчим органом Бучанської міської ради, що утворюється рішенням Бучанської міської міської ради, підзвітний та підконтрольний Бучанської міській міській раді, Київській обласній державній адміністрації, а також Міністерству культури України, в межах, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 6 Положення визначено, що об?єктами його діяльності, серед іншого, є початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, що знаходяться в комунальній власності Бучанської міської територіальної громади.

Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 80 Закону України «Про освіту» до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Частиною четвертою статті 80 Закону України «Про освіту» встановлено імперативну законодавчу вимогу, згідно якої об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Таким чином, згідно приписів частини четвертої статті 80 Закону України «Про освіту» обов`язковим є використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто пов`язаність з навчально-виховним (освітнім) процесом (в тому числі, на умовах оренди).

З наведеного вбачається, що майно Школи мистецтв ім. Левка Ревуцького повинно використовуватись лише та виключно для забезпечення освітнього процесу та здійснення освітньої діяльності відповідним суб`єктом освітньої діяльності.

Як слідує з матеріалів справи, Школа мистецтв ім. Левка Ревуцького є позашкільним навчальним закладом, засновником якої є Бучанська міська рада. Даний позашкільний навчальний заклад належить до комунальної власності територіальної громади м. Буча.

В порушення імперативних вимог законодавства щодо заборони вилучення майна освітніх закладів, частину приміщення Школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, яка раніше перебувала на балансі третьої особи 2 під розміщення школи і перебувала в користуванні третьої особи 1, відповідачем 1 передано на свій баланс, вилучивши з користування школи, а у подальшому передано в оренду відповідачу 2 для розміщення салону краси, частину приміщення школи площею 24,4 кв. м.

Отже, зазначене вище рішення Бучанської міської ради від 22.12.2023 р. № 4068-53-VIII, яким внесено зміни до рішення 34 сесії IV скликання Бучанської селищної ради № 1024-34-IV від 07.10.2004 р. «Про передачу на баланс Відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, 2, що в селищі Бучі», суперечить вимогам ч. 3 ст. 80 Закону України «Про освіту» та абз. 4 ч. 3 ст. 27 Закону України «Про позашкільну освіту».

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як зазначалося вище, приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Правовий статус місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, а також в Автономній Республіці Крим визначається Конституцією України та цим Законом з особливостями, передбаченими законами про міста Київ і Севастополь. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно зі ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З огляду на викладене вище, судом встановлено, що Бучанська міська рада, порушила імперативну законодавчу вимогу про заборону використання майна позашкільного навчального закладу в цілях, відмінних від освітніх, що, у свою чергу, має наслідком визнання незаконним та скасування рішення Бучанської міської ради від 22.12.2023 р. № 4068-53-VIII, яким внесено зміни до рішення 34 сесії IV скликання Бучанської селищної ради № 1024-34-IV від 07.10.2004 р. «Про передачу на баланс Відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, 2, що в селищі Бучі».

Водночас, як встановлено судом за наявними у матеріалах справи доказами, у зв`язку з відсутністю потреби у використанні спірного орендованого майна частини нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, площею 24,4 кв.м., між Бучанською міською радою та ФОП Харченко Я.К. 14.03.2025 р. було підписано додатковий договір № 1 від 14.03.2025 р. до договору оренди № 17 від 13.05.2024 р., яким сторони домовилися припинити з 14.03.2025 року дію договору оренди № 17 від 13.05.2024 р. Також 14.03.2025 р. підписано акт повернення спірного орендованого майна частини нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, площею 24,4 кв.м.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З огляду на те, що оспорюваний договір був розірваний за взаємною згодою сторін та припинив свою дію на підставі додаткового договору № 1 до договору від 13.05.2024 р. № 17, з урахуванням позиції прокуратури, викладеної в заяві про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, суд дійшов висновку, що предмет спору у даній справі є відсутнім в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна та про зобов`язання повернути частину нежитлового приміщення.

Наведене дає підстави для висновку щодо закриття провадження у справі № 911/686/25 в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади № 17 від 13.05.2024 р., укладеного між Бучанською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Харченко Яною Костянтинівною, та про зобов`язання Фізичної особи-підприємця Харченко Яни Костянтинівни повернути частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького площею 24,4 кв.м, розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2, власнику та балансоутримувачу Бучанській міській раді в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо закриття провадження у справі № 911/686/25 у вказаній частині позовних вимог та про задоволення решти позовних вимог, а саме - про визнання незаконним та скасування рішення Бучанської міської ради від 22.12.2023 р. № 4068-53-VIII, яким внесено зміни до рішення 34 сесії IV скликання Бучанської селищної ради № 1024-34-IV від 07.10.2004 р. «Про передачу на баланс Відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, 2, що в селищі Бучі», у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

З урахуванням наведеного суд відзначає, що решта долучених до матеріалів справи документів та наданих сторонами пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків щодо наявності підстав для задоволення позову в частині позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Бучанської міської ради та закриття провадження щодо решти позовних вимог не спростовує.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладаються судом на відповідача 1, позовну вимогу до якого було задоволено судом, у відповідному цій вимозі розмірі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Закрити провадження у справі № 911/686/25 в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської територіальної громади № 17 від 13.05.2024 р., укладеного між Бучанською міською радою (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Енергетиків, 12, код 04360586) та Фізичною особою-підприємцем Харченко Яною Костянтинівною ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), та про зобов`язання Фізичної особи-підприємця Харченко Яни Костянтинівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) повернути частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв імені Левка Ревуцького площею 24,4 кв.м, розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, 2, власнику та балансоутримувачу Бучанській міській раді (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Енергетиків, 12, код 04360586).

2. Решту позовних вимог задовольнити повністю.

3. Визнати незаконним та скасувати рішення Бучанської міської ради від 22.12.2023 р. № 4068-53-VIII «Про внесення змін до рішення Бучанської селищної ради № 1024-34-ІV від 07.10.2004 «Про передачу на баланс відділу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, 2, що в селищі Бучі».

4. Стягнути з Бучанської міської ради (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Енергетиків, 12, код 04360586) на користь Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 27/2, код 02909996) 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11.09.2025р.

Суддя В.М. Бабкіна