ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"15" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2319/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.,
за участю секретаря судового засідання Джабраїлової В. В.
розглянувши у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МІНГОЛД про ухвалення додаткового рішення за вх.№2-1286/25 від 13.08.2025
у справі № 916/2319/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МІНГОЛД
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІГА-50
про стягнення 554 398,08 грн
за участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.08.2025 у справі № 916/2319/25 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІГА-50 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МІНГОЛД 554 398,08 грн, з яких 490 000 грн - основна заборгованість, 15 398,08 грн - пеня, 49 000 грн штраф, а також судовий збір у розмірі 8 315,99 грн.

13.08.2025 за вх.№2-1286/25 господарський суд одержав заяву, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю МІНГОЛД просить суд ухвалити додаткове рішення по справі № 916/2319/25 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІГА-50 судові витрати у справі, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.08.2025 призначено судове засідання щодо судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю МІНГОЛД на 15.09.2025, із повідомленням учасників справи про судове засідання.

У судовому засіданні 15.09.2025, за відсутності представників сторін, судом на підставі с. 240 ГПК України проголошено скорочене вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч. 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У позові позивачем повідомлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000 грн.

У судовому засіданні 11.08.2025 позивачем заявлено, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

11.08.2025 судом ухвалено рішення у справі № 916/2319/25.

13.08.2025 за вх.№2-1286/25 господарський суд одержав заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МІНГОЛД про ухвалення додаткового рішення суду.

На підтвердження витрат на професійну (правничу) допомогу позивачем надано до суду:

1) ордер серія АА № 1572529 від 12.06.2025 та свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю;

2) договір № UA-17/25 про надання правової допомоги від 10.06.2025, який укладений між Адвокатом Рубан І. В. (Адвокат) та ТОВ МІНГОЛД (Клієнт), відповідно до якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання з представництва інтересів та захисту прав Клієнта з питань стягнення заборгованості з ТОВ «ЛІГА-50», ідентифікаційній! код 32165920, за договором поставки № 29 від 21.04.2025 року, а Клієнт зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору. У п. 3.2. договору сторони домовились, що Клієнт зобов`язаний своєчасно оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного Договору, відповідно до розділу 5 цього Договору. Згідно з п. 5.1. договору порядок оплати і вартість послуг Адвоката, що надаються в рамках реалізації цього Договору, визначається в додатку № 1 до Договору і є його невід`ємною частиною.

3) додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги № ПА-17/2 5 від 10.06.2025 року, в п. 1 якого, стороно домовились, що розмір гонорару Адвоката за правничу допомогу по даному Договору є фіксованим та складає 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень.

Згідно з п. 3 Додатку № 1 оплата гонорару Адвоката по даному Договору здійснюється Клієнтом авансом в розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн. 00 коп. протягом 2 (двох) календарних днів з дати підписання даного Договору.

4) рахунок №49/45 та платіжну інструкцію № 306 про оплату за правничі послуги у розмірі 27 000 грн.

5) Акт приймання-передачі наданих правничих послуг від 11.08.2025, який підписаний між адвокатом Рубан І. В. (Адвокат) та ТОВ МІНГОЛД (Клієнт) про прийняття правничих послуг на загальну суму 27 000 грн.

З правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21 тощо, випливає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу.

Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Отже, господарський суд, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України. При цьому, таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 19.01.2022 у справі №910/789/21.

Господарський суд наголошує, що надані відповідачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат (постанова Верховного Суду від 27.09.2023 у справі №911/1610/22).

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

З огляду на викладене, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат позивача, оцінивши надані позивачем докази понесених судових витрат за критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, господарський суд вважає, що відповідні витрати позивача пов`язані із розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, а відтак, заява позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 27 000 грн підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України суд,-

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МІНГОЛД про ухвалення додаткового рішення за вх.№2-1286/25 від 13.08.2025 у справі № 916/2319/25 задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІГА-50 (Одеська обл., Миколаївський р-н, селище міського типу Миколаївка(з), вул. Карпішина В., будинок 70, 67000, ідентифікаційний код 32165920) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МІНГОЛД (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, будинок 6, офіс 203В, 03150, ідентифікаційний код 45584069) судові витрати у справі, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне додаткове рішення складено 16.09.2025.

Суддя Т.Г. Деркач