ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2025 р. Справа№ 910/3681/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Тищенко О.В.

Хрипуна О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження (без виклику сторін)

матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства «Шкільне Харчування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 (повний текст складено і підписано 23.05.2025)

у справі № 910/3681/25 (суддя Князькова В.В.)

за позовом Управління освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації

до Комунального підприємства «Шкільне Харчування»

про стягнення 297 334 грн. 93 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Управління освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Шкільне Харчування» про стягнення 297 334 грн. 93 коп. за договором про реструктуризацію заборгованості від 01.11.2022.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначає, що:

- за умовами укладеного - 01.11.2022 між Управлінням освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі позивач, Управління) та Комунальним підприємством «Шкільне Харчування» (далі - відповідач, КП «Шкільне Харчування») договору про реструктуризацію заборгованості (далі договір) сторони підтвердили, що у КП «Шкільне Харчування» станом на 31.12.2021 існує заборгованість щодо відшкодування експлуатаційних витрат (амортизаційні відшкодування) та відшкодування комунальних витрат згідно договорів про надання послуг із забезпечення організації харчування у (закладах освіти Подільського району м. Києва на загальну суму 765 934 грн. 93 коп., з яких: 179 606 грн. 50 коп. - вартість комунальних послуг (вода, електроенергія) за період з 13.03.2020 по 31.12.2021 роки та 586 328 грн. 43 коп. - амортизаційне відшкодування за період 2019-2021 роки, а також погодили, що надання відповідачу розстрочки у погашенні вказаної заборгованості. При цьому підпунктом 2 пункту 2 розділу ІІ договору передбачено, що у разі порушення відповідачем термінів платежів, передбачених графіком погашення заборгованості, позивач в односторонньому порядку має право припинити дію договору з правом звернення до господарського суду;

- станом на 01.03.2025 відповідачем було перераховано на рахунок позивача тільки 468 600 грн. 00 коп., що є несвоєчасним виконанням умов договору;

- позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 20.02.2025 № 106/52-501 про належне виконання умов договору про реструктуризацію заборгованості, яка була залишена без відповіді з боку відповідача.

З огляду на обставини порушення відповідачем графіку погашення заборгованості, що визначений у додатку №1 до договору, позивач на підставі пп. 2 п. 2 розділу ІІ договору звернувся до суду із позовом про стягнення залишку суми заборгованості в розмірі 297 334 грн. 93 коп.

Відповідач не скористався наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) правом, відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних інших пояснень чи доказів у справі під час розгляду справи судом першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25 позовні вимоги задоволено повністю.

При розгляді спору сторін по суті суд першої інстанції:

- встановивши, що у додатку №1 до договору сторонами затверджено графік погашення заборгованості, згідно змісту якого платежі вносяться наступним чином: 2023 рік з 01.01 по 31.12. щомісяця 21 300 грн. 00 коп. Всього за 2023 рік 255 600 грн. 00 коп.; 2024 рік з 01.01 по 31.12 щомісяця по 21 300 грн. 00 коп. Всього за 2024 рік 255 600 грн. 00 коп.; 2025 рік з січня по жовтень щомісяця по 21 300 грн. 00 коп., листопад 21 000 грн. 00 коп., грудень 20 734 грн. 93 коп. Всього за 2025 рік 254 734 грн. 93 коп., а на виконання умов договору Комунальним підприємством «Шкільне Харчування» було перераховано Управлінню освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (управління освіти) грошові кошти на загальну суму 468 600 грн. 00 коп., дійшов висновку, що відповідачем було порушено графік погашення заборгованості, що визначений у додатку №1 до договору;

- виснував, що у позивача виникло право вимагати погашення в повному обсязі заборгованості, що визначена умовами договору, та станом на дату винесення рішення розмір такої заборгованості становить 297 334 грн. 93 коп.;

- перевіривши розрахунок залишку суми заборгованості в розмірі, наданим позивачем, прийшов до висновку, що останній є арифметично вірним.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції задовольнив позові вимоги у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 22.06.2025 Комунальне підприємство «Шкільне Харчування» засобами поштового зв`язку (судом отримано і зареєстровано 25.06.2025) звернулось з апеляційною скаргою (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25 ухвалене з порушенням процесуального та матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- суд першої інстанції під час з`ясування обставин справи помилково дійшов висновку, що станом на день звернення до Господарського суду міста Києва з позовом був наявний борг у розмірі 297 224 грн. 93 коп., оскільки розрахунок боргу станом на березень 2025 року наступний: 255 600 грн. 00 коп. (платіж за 2023 рік) + 255 600 грн. 00 коп. (платіж за 2024 рік) + 21 300 грн. 00 коп. (платіж за січень 2025) + 21 300 грн. 00 коп. (платіж за лютий 2025) + 21 300 грн. 00 коп. (платіж за березень 2025) = 275 100 грн. 00 коп.;

- відтак, зважаючи на фактичну сплату боргу у розмірі 468 600 грн. 00 коп., залишок заборгованості дорівнює 106 500 грн. 00 коп.;

- предметом договору про реструктуризацію заборгованості від 01.11.2022 є відшкодування експлуатаційних втрат (амортизаційні відшкодування) та відшкодування комунальних витрат про надання послуг із забезпечення організації харчування у закладах освіти Подільського району м. Києва, тобто відповідач у даному спорі є сторона, яка надає послуги закладам освіти, замовником якого є позивач, який має борг перед відповідачем і ухиляється від його сплати на користь кредитора відповідача у даній справі;

- таким чином, неможливість відповідача у виконанні своїх зобов`язань за спірним договором прямо залежить від виконання позивачем своїх грошових зобов`язань за надані послуги з організації харчування закладам освіти у Подільському районі м. Києва перед відповідачем;

- сума боргу позивача перед відповідачем станом на час порушення провадження у даній справі становить 544 479 грн. 00 коп.;

- оскільки суд першої інстанції розглядав справу за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, то відповідач не мав можливості заявити зустрічний позов, який пов`язаний з спірним договором про реструктуризацію боргу за договором про надання послуг харчування закладів освіти, а сторони мали би технічну можливість зарахувати борг перед позивачем шляхом зменшення боргу перед відповідачем і рішення було б інше, ніж те, що є предметом даного апеляційного провадження;

- відтак, за наявності спору щодо взаємних грошових зобов`язань та можливість сторін до взаємозаліку боргу в рахунок погашення зустрічного боргу, спір мав розглядатись судом першої інстанції у загальному порядку з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 справа № 910/3681/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Тищенко О.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 у справі № 910/3681/25 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шкільне Харчування» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 3 ст. 260 ГПК України; надано Комунального підприємства «Шкільне Харчування» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржник 03.07.2025 (судом отримано і зареєстровано 07.07.2025) подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в додатках до якої міститься заява про поновлення строку для подання апеляційної скарги у справі № 910/3681/25.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.07.2025 заява Комунального підприємства «Шкільне Харчування» про усунення недоліків апеляційної скарги у справі № 910/3681/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Тищенко О.В., Хрипун О.О.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн, 00 коп. * 100 = 302 800 грн. 00 коп.) крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 302 800 грн. 00 коп., справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 у справі № 910/3681/25:

- заяву Комунального підприємства «Шкільне Харчування» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25 задоволено;

- поновлено Комунальному підприємству «Шкільне Харчування» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25.

- зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25 до закінчення апеляційного розгляду;

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Шкільне Харчування» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25;

- розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання);

- витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3681/25.

14.07.2025 матеріали справи № 910/3681/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

24.07.2025 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пославшись на ті ж самі обставини, що й в суді першої інстанції, а також додатково зауваживши на тому, що:

- на підтвердження здійснення платежів для погашення заборгованості за 2023-2024 роки та частково за 2025 рік скаржник до своєї апеляційної скарги жодних паперових/електронних доказів (платіжні інструкції чи виписки з банківського рахунку) не надав;

- згідно чинного господарського та цивільного законодавства України, у разі невиконання зобов`язань, кредитор має право вимагати сплати боргу, а також може застосувати інші заходи, передбачені договором або законом, такі як нарахування пені, штрафів, звернення до суду, тобто, кредитор може вимагати сплату заборгованості навіть якщо у нього є заборгованість перед боржником;

- наявність заборгованості у кредитора перед боржником не звільняє боржника від обов`язку сплатити свій борг кредитору;

- якщо у сторін є взаємні вимоги, у певних випадках вони можуть бути врегульовані шляхом взаємного зарахування заборгованостей, але для цього потрібно, щоб обидві сторони погодились на це або щоб це було передбачено договором, наявність заборгованості кредитора перед боржником не призводить до автоматичного заліку заборгованостей;

- у договорі відсутня умова про те, що погашення боргу відбувається шляхом зарахування зустрічних вимог, і позивач не може вимагати сплати, якщо сума його заборгованості перевищує суму боргу скаржника;

- ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/3681/25; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику учасників судового процесу; скаржник відзив на позов не подав, клопотання про продовження строку на подачу відзиву на заявив, про розгляд справи був повідомлений належним чином;

- скаржник під час розгляду справи судом першої інстанції не скористався своїм правом на подання клопотання в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, відтак, з огляду на відсутність у суду першої інстанції підстав для виклику сторін з власної ініціативи, Господарський суд міста Києва правомірно розглянув справу у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України без проведення судового засідання.

Станом на дату ухвалення постанови інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його неодноразове продовження, справа розглядається у розумний строк.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню та зміні з наступних підстав.

01.11.2022 між Управлінням освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунальним підприємством «Шкільне Харчування» було укладено договір про реструктуризацію заборгованості.

Сторони підтверджують, що у КП «Шкільне Харчування» станом на 31.12.2021 існує заборгованість щодо відшкодування експлуатаційних витрат (амортизаційні відшкодування) та відшкодування комунальних витрат згідно договорів про надання послуг із забезпечення організації харчування у (закладах освіти Подільського району м. Києва від 08.02.2019 №38, від 08.02.2019 І№ 39, від 18.10.2019 № 408, від 13.03.2020 № 34, від 02.11.2020 № 406 від 118.03.2021 № 70, що утворилася станом на 2021 рік, на загальну суму 765 934 грн. 90 коп., з яких: 179 606 грн. 50 коп. - вартість комунальних послуг (вода, електроенергія) за період з 13.03.2020 по 31.12.2021 роки та 586 328 грн. 43 коп. - амортизаційне відшкодування за період 2019-2021 роки (п. 1 розділу І договору).

Управління освіти надає КП «Шкільне Харчування» розстрочку у погашенні заборгованості з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2025 року згідно графіку, що є невід`ємною частиною договору (додаток 1 до договору), а КП «Шкільне Харчування» » зобов`язується проводити погашення заборгованості шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Управління освіти за реквізитами, вказаними у договорі (п. 2 розділу І договору).

У разі порушення КП «Шкільне Харчування» термінів платежів, передбачених графіком погашення заборгованості (додаток 1 до договору), в односторонньому порядку припинити дію договору з правом звернення до господарського суду (пп. 2 п. 2 розділу ІІ договору).

КП «Шкільне Харчування» зобов`язується своєчасно та в строки, визначені графіком погашення заборгованості (додаток 1 до договору), здійснювати платежі по погашенню заборгованості (пп. 1 п. 3 розділу ІІ договору).

У додатку №1 до договору від 01.11.2022 сторонами затверджено графік погашення заборгованості, згідно змісту якого платежі вносяться наступним чином:

- 2023 рік з 01.01 по 31.12. щомісця 21 300 грн. 00 коп. Всього за 2023 рік 255 600 грн. 00 коп.;

- 2024 рік з 01.01 по 31.12 щомісяця по 21 300 грн. Всього за 2024 рік 255 600 грн. 00 коп.;

- 2025 рік з січня по жовтень щомісяця по 21 300 грн. 00 коп., листопад 21 000 грн. 00 коп., грудень 20 734 грн. 93 коп. Всього за 2025 рік 254 734 грн. 93 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору Комунальним підприємством «Шкільне Харчування» було перераховано Управлінню освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (управління освіти) грошові кошти на загальну суму 468 600 грн. 00 коп.

Надалі, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 20.02.2025 № 106/52-501 про належне виконання умов договору про реструктуризацію заборгованості, в якій було зазначено, що згідно договору та графіку погашення заборгованості КП «Шкільне харчування» зобов`язано було своєчасно та в строки погасити заборгованість з 2023 по 2024 року та перерахувати Управлінню суму у розмірі 511 200 грн. 00 коп., але останній платіж відповідачем було здійснено лише у жовтні 2024 року, що є порушенням умов договору. Відтак, станом на 20.02.2025 заборгованість відповідача перед позивачем зо 2024 рік склала 42 600 грн. 00 коп., а також за січень 2025 року 21 300 грн. 00 коп. З огляду на що позивач просив терміново погасити заборгованість у розмірі 63 900 грн. 00 коп.

Доказів надання відповіді відповідача на зазначену вище претензію матеріали справи не містять.

З огляду на обставини порушення відповідачем графіку погашення заборгованості, що визначений у додатку №1 до договору, позивач на підставі пп. 2 п. 2 розділу ІІ договору звернувся до суду з цим позовом у якому просив стягнути залишок суми заборгованості в розмірі 297 334 грн. 93 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25 позовні вимоги задоволено повністю.

Правові позиції сторін детально викладені вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Колегією суддів встановлено і підтверджується матеріалами справи, що у додатку №1 до договору сторонами затверджено графік погашення заборгованості, який відповідачем було порушено, та як на виконання умов договору Комунальним підприємством «Шкільне Харчування» було перераховано Управлінню освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (управління освіти) грошові кошти на загальну суму 468 600 грн. 00 коп. відповідно до:

- платіжне доручення № 4439 від 20.02.2023 на суму 21 000 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за січень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4311 від 14.03.2023 на суму 21 600 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за січень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № JBKLN46O79CRDC.1 від 06.04.2023 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за березень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4408 від 18.05.2023 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за квітень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4470 від 23.06.2023 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за травень2023р. згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4547 від 12.09.2023 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за червень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4576 від 26.09.2023 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за липень 2023р. згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4624 від 18.10.2023 на суму 42 600 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за серпень, вересень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4638 від 01.11.2023 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за жовтень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4669 від 10.11.2023 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за січень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4738 від 21.12.2023 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за січень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4767 від 11.01.2024 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за січень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4772 від 19.01.2024 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за січень2024р. згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 4854 від 07.03.2024 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за березень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 5030 від 01.07.2024 на суму 63 900 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за квітень-червень 2024р. згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 5039 від 09.07.2024 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за липень2024р. згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 5102 від 18.09.2024 на суму 42 600 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за серпень, вересень згідно договору від 01 листопада 2022 року»;

- платіжна інструкція № 5125 від 07.10.2024 на суму 21 300 грн. 00 коп., в призначенні платежу вказано «амортизаційні відшкодування за жовтень згідно договору від 01 листопада 2022 року».

Доказів перерахування коштів відповідачем відповідно до умов, зазначених у графіку погашення заборгованості, за листопад, грудень 2024 року, січень-березень 2025 року матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було порушено графік погашення заборгованості, що визначений у додатку №1 до договору.

Як вбачається з п. розділу І договору загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 765 934 грн. 90 коп.

Відповідачем було сплачено грошові кошти на загальну суму 468 600 грн. 00 коп.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем на суму 297 334 грн. 93 коп. (765 934 грн. 90 коп. 468 600 грн. 00 коп. = 297 334 грн. 93 коп.).

За таких обставин, враховуючи наведене вище, у позивача виникло право вимагати погашення в повному обсязі заборгованості, що визначена умовами договору від 01.11.2022, та станом на теперішній час становить 297 334 грн. 93 коп.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 625 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18).

У вказаній постанові Верховний Суд підкреслив, що сторони мали право на власний розсуд погодити підстави та порядок припинення дії договору.

За змістом наведених положень закону одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення господарських правовідносин. Розірвання господарського договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлене законом або безпосередньо у договорі (постанова Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/540/22).

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з пп. 2 п. 2 розділу ІІ договору у разі порушення відповідачем термінів платежів, передбачених графіком погашення заборгованості (додаток 1 до договору), позивач має право в односторонньому порядку припинити дію договору з правом звернення до господарського суду.

Згідно пп. 2 п. 2 розділу ІІ договору у разі порушення відповідачем термінів платежів, передбачених графіком погашення заборгованості (додаток 1 до договору), позивач має право в односторонньому порядку припинити дію договору з правом звернення до господарського суду.

Відтак, колегія суддів констатує, що у позивача є передбачене у договорі право в односторонньому порядку припинити дію договору, однак вказана обставина не звільняє відповідача від обов`язку погасити заборгованість перед позивачем в повному обсязі.

Розмір цієї заборгованості прямо зазначений у договорі, не оспорюється відповідачем, і за підрахунком суду складає 297 334 грн.93 коп.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції під час з`ясування обставин справи не врахував того, що залишок заборгованості відповідача перед позивачем дорівнює 106 500 грн. 00 коп.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що неможливість відповідача у виконанні своїх зобов`язань за спірним договором прямо залежить від виконання позивачем своїх грошових зобов`язань за надані послуги з організації харчування закладам освіти у Подільському районі м. Києва перед відповідачем, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що кредитор має право вимагати сплату заборгованості навіть якщо він сам має заборгованість перед боржником. Ці два зобов`язання є окремими, і одна заборгованість не анулює право іншого стягнути свій борг, відтак наявність заборгованості у кредитора перед боржником не звільняє боржника від обов`язку сплатити свій борг кредитору.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що наявність заборгованості позивача перед відповідачем не призводить до автоматичного заліку заборгованостей. У досліджуваному договорі відсутня умова про те, що погашення боргу відбувається шляхом зарахування зустрічних вимог.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до позивача з заявою про зарахування зустрічних вимог (взаємозалік).

Окрім цього, колегія суддів наголошує, що апелянт не позбавлений можливості звернення з позовною заявою до суду з вимогою до позивача про виконання його грошових зобов`язань перед відповідачем.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про неможливість виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за спірним договором через невиконання позивачем своїх грошових зобов`язань перед відповідачем.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права було розглянуто справу за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 ГПК України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Ч. 1 ст. 247 ГПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 ГПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) ціну позову;

2) значення справи для сторін;

3) обраний позивачем спосіб захисту;

4) категорію та складність справи;

5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;

6) кількість сторін та інших учасників справи;

7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 в розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Виходячи із зазначених правових норм та враховуючи ціну позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана справа підлягає розгляду без виклику учасників справи в порядку письмового провадження.

При цьому колегія суддів враховує і те, що тривалі повітряні тривоги у місті Києві ускладнять проведення судових засідань та ймовірно призведуть до невиправданого збільшення строку розгляду справи, що, в свою чергу, позбавить сторін права на вирішення спору у розумний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.

Приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Колегія суддів звертає увагу, що ГПК України регламентовано можливість учасників процесу звернутись до суду з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/3681/25; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику учасників судового процесу.

Згідно з ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується, що конверт з ухвалою суду про відкриття провадження було відправлено відповідачу за адресою: 04073, м. Київ, вул. Захарівська, буд. 10, і вручено адресату 11.04.2025, що вбачається з поштового повідомлення №987.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК Українит днем вручення судового рішення є, зокрема: 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відтак, колегія суддів констатує, що відповідач був повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції належним чином.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів наголошує, що під час здійснення розгляду цієї справи судом першої інстанції позивач відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних інших заяв, клопотань, пояснень чи доказів, зокрема, і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін з обґрунтуванням причин необхідності розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

З огляду на вищевикладене колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права було розглянуто справу за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Комунального підприємства «Шкільне Харчування» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шкільне Харчування» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2025 у справі № 910/3681/25.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 09.09.2025.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.В. Тищенко

О.О. Хрипун