УХВАЛА

м. Київ

11.09.2025Справа № 910/11130/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" (51927, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Стасова, буд. 79, ідентифікаційний код 33894928)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський автобусний завод" (03124, м. Київ, бульв. Івана Лепсе, буд. 6, ідентифікаційний код 39629782)

про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

Представники сторін: без виклику

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський автобусний завод" (далі - відповідач) про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівський автобусний завод" укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (будівля деревообробного цеху (корпус) літ. "Н", загальною площею 7744, 9 кв.м., яке розташоване за адресою, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 45) від 18.01.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В., зареєстрований під №35, однак позивач вважає спірний правочин укладеним без мети настання реальних правових наслідків, з перевищенням повноважень його керівником та на шкоду товариству, а тому відповідно до ст. 203, 215 ЦК України такий підлягає визнанню недійсним, передане за ним майно підлягає поверненню, а рішення про державну реєстрацію права власності скасуванню.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про передачу справи на розгляд Господарського суду Львівської області, з огляду на наступне.

За приписами частини 1, 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. ч 3. ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

При цьому, словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 та від 07.07.2020 у справі №910/10647/18.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку, як встановлено судом, спір виник з приводу дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, буд. 45.

За таких обставини, приймаючи до уваги викладені в постанові від 16.02.2021 у справі 911/2390/18 висновки Великої Палати Верховного Суду та зважаючи на те, що спір у даній справі виник з приводу договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке знаходиться у Львівській області, суд дійшов висновку, що спір має вирішуватись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

У відповідності до вимог статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (ч. 1 ст. 31 ГПК України).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ГПК України).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що матеріали позовної заяви №910/11130/25 підлягають передачі за виключною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Керуючись статтями 30, 31, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський автобусний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський автобусний завод" про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

2. Ухвала набирає законної сили 11.09.2025 та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Л.Г. Пукшин