ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/2315/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", 61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149
до Товариства з обмеженою відповідальністю "SITM GmbH AG", 61124, м. Харків, вул. Каштанова, буд. 33, офіс 1
простягнення 62 427,06 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "SITM GmbH AG" про стягнення заборгованості у сумі 62 427,06 грн., з яких: послуги з розподілу електричної енергії за період з 2025/01-2025/05 на суму 59 508,11 грн.; 3% річних нараховані на послуги з розподілу електричної енергії нараховані у період з 2025/01-2025/05 на суму 766, 30 грн.; інфляційні витрати нараховані на послуги з розподілу електричної енергії у період з 2025/01-2025/05 у сумі 2 152,65 грн.

Також до стягнення заявлені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 58503 від 01.01.2019 року в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем послуги.

Також, позивачем у пункті 1 прохальної частини позовної заяви заявлено клопотання про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 08.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2315/25. Задоволено клопотання позивача викладене у 1 пункті прохальної частини позовної зави про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи № 922/2315/25 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Звернуто увагу відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (частина 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України). Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Як вбачається із Комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду у позивача та відповідача наявні зареєстровані електронні кабінети, у зв`язку із чим, ухвалу суду від 08.07.2025 року про відкриття провадження у справі, було направлено судом в їх електронні кабінети, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа, а саме:

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 08.07.2025 року у справі № 922/2315/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Конопля Олені Миколаївні в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 08.07.2025 року о(б) 22:13 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 08.07.2025 року у справі № 922/2315/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Акціонерному товариству "Харківобленерго" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 08.07.2025 року о(б) 22:13 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 08.07.2025 року у справі № 922/2315/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "SITM GmbH AG" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 08.07.2025 року о(б) 22:13 год.».

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вищевикладене, та наявні у матеріалах справи докази отримання сторонами у справі ухвали суду від 08.07.2025 року про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про належне повідомлення сторін у справі про розгляд справи у суді.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що станом на 08.09.2025 року відповідач відзив на позов не надав, у зв`язку із чим, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак відповідним правом на його подання не скористався, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду надано не було.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 11.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії», який розмежовує діяльність суб`єкта господарювання з постачання та діяльність з розподілу електричної енергії.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» діяльність у сфері електроенергетики є ліцензованою та ліцензується з урахуванням особливостей, визначених Законом про ринок. Органом ліцензування діяльності у сфері електроенергетики є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1446 Акціонерне товариство «Харківобленерго» (позивач) є оператором системи розподілу та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території м. Харкова та Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, та не є постачальником електричної енергії.

Основними нормативно-правовими документами, які встановлюють вимоги та регулюють взаємовідносини між ОСР, електропостачальниками та споживачами (разом - Учасники роздрібного ринку), є зокрема, Закон, Кодекс систем розподілу, затверджений Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310, та Правила роздрібного ринку електричної енергії затверджені Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 у яких визначені права, обов`язки та відповідальність сторін.

Також, позивач зазначає, що доступ до системи розподілу та послуги з розподілу надаються ОСР з 01.01.2019 року усім споживачам, електроустановки яких приєднані до мереж ОСР на території його діяльності на підставі публічного договору приєднання - Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається між товариством та споживачем, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, за формою (типовою формою) договору, що є додатком № 3 до ПРРЕЕ та розміщена на офіційному сайті АТ «Харківобленерго»: www.oblenergo.kharkov.ua.

Договір споживача з розподілу вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання та/або сплати за рахунком, який надсилається одночасно з Договором споживача про розподіл та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії (пункт 4 Постанови 312, підпункт 1.2.15, підпункту 2.1.6 ПРРЕЕ).

Відповідно до абзацу 3, пункту 5 Постанови 312, з дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії ОСР надає послуги комерційного обліку споживачам.

За твердженнями позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "SITM GmbH AG" (відповідач) з 01.01.2019 року приєдналось до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №58503 від 01.01.2019 року.

Пунктом 1.1. договору визначено, що цей договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам як послуги Оператора системи. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

Пунктом 1.2 визначено, що умови договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312, та є однаковими для усіх споживачів.

Згідно пункту 2.1. договору, оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії параметри якості якої електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам. визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 309, та Кодексу систем розподілу затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних Оператора системи.

Відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті (об`єктах) споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (EIC кодами) в додатку 3 до цього договору. Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього договору та інші послуги Оператора системи згідно з додатком 4 "Порядок розрахунків" (пункти 2.2. та 2.3. договору).

Пунктом 3.1. договору визначено, що облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається оператором системи розподілу та споживається споживачем на межі балансової, належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311 та з урахуванням вимог цього договору. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого обсягу електричної енергії береться одна кіловат година (кВт год).

Відповідно до пункту 3.2. договору, за підсумками розрахункового місяця постачальник послуг комерційного обліку (оператор системи) забезпечує визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку споживачу не залежно від того, хто є власником комерційного засобу (засобів) обліку, та в установленому порядку передає ці дані Адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі постачальником споживача. Дані комерційного обліку щодо обсягу електричної енергії за розрахунковий місяць зазначаються оператором системи розподілу в особистому кабінеті споживача (за умови його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим договором, у тому числі якщо оплату за цим договором забезпечує електропостачальник споживача.

За необхідності для споживача (його постачальника) забезпечувати визначення обсягу електричної енергії частіше ніж один раз на місяць, споживач (його постачальник) мас укласти із оператором системи розподілу або іншим акредитованим постачальником послуг комерційного обліку окремий платний договір, в якому визначити порядок формування даних комерційного обліку про обсяг електричної енергії за розрахунковий місяць та передачу цих даних до Адміністратора комерційного обліку(за необхідності).

Ціною цього договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) споживача зазначені у Паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача (пункт 5.1. договору).

Пунктом 5.2. договору визначено, що оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим договором здійснюється на поточний рахунок оператора.

Тариф (ціна) на послуги з розподілу електричної енергії а терміни оплати послуги зазначається в додатку 4 «Порядок розрахунків» (пункт 5.3. договору).

Пунктом 11.1. договору визначено, що цей договір набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заявці приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Крім того, між сторонами було погоджено додаток № 1 до договору, а саме Порядок розрахунків (для усіх споживачів, крім споживачів, які живляться від ПС 35-110 кВ та 330 кВ).

Пунктом 1 Порядку визначено, що розрахунковий період встановлено споживачу з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Згідно пункту 4 Порядку сторони погодили порядок проведення оплат за електроенергію та за інші види нарахувань, а саме:

4.1. Оплата за такі види нарахувань, як вартість електроенергії (у тому числі така, що надійшла на підставі визнаної претензії або рішення суду) з ПДВ, підвищена плата за споживання електричної енергії понад договірну величину, підвищена плата за перевищення договірної величини потужності здійснюється на поточні рахунки за спеціальним режимом використання постачальника у відповідному банку.

4.2. Плата за такі види нарахувань, як надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, сума пені, 3 % річних, індекс інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг (повторне підключення, перевірка та ремонт лічильників та інші послуги, надання яких погоджено з НКРЕ) та інші платежі перераховується на поточний рахунок постачальника.

4.3. У разі перерахуванням споживачем грошових коштів за електроенергією на інший рахунок постачальника, постачальник зобов`язаний повернути зазначені кошти у 3 денний термін.

4.4. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок, поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника або дата внесення споживачем готівкових коштів в касу постачальника.

4.5. Розрахунки за електричну енергію здійснюється споживачем до початку розрахункового періоду на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунку. Розрахунок суми попередньої оплати здійснюється шляхом множення чинного у розрахунковому періоді тарифу на обсяг електричної енергії, заявленої на розрахунковий період, що настає за наступним розрахунковим періодом.

Пунктом 5 Порядку визначено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначено за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 «Акт про використану електричну енергію», який споживач отримує із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів. Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами «Харківенергозбут» рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

У разі неявки споживача для отримання рахунків постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору останнім було надано позивачу послуги з розподілу електричної енергії, а саме:

- у січні 2025 в обсязі 7718 кВт*год на суму 18 662,50 грн., що підтверджується звітом про покази засобів обліку електроенергії, актом про обсяги розподіленої електричної енергії, актом приймання передачі послуг з розподілу електричної енергії за січень 2025 року та виставленим 31.01.2025 року рахунком на оплату послуги з розподілу електричної енергії на суму 18 662,50 грн., строком оплати до 10.02.2025 року.

Вказаний рахунок було отримано уповноваженим представником.

- у лютому 2025 року в обсязі 9 865 кВт*год на суму 16 599,90 грн., що підтверджується звітом про покази засобів обліку електроенергії, актом про обсяги розподіленої електричної енергії, актом приймання передачі послуг з розподілу електричної енергії за лютий 2025 року та виставленим 28.02.2025 рахунком на оплату послуги з розподілу електричної енергії на суму 16 599,90 грн., строком оплати до 10.03.2024 року.

Вказаний рахунок було отримано уповноваженим представником.

- у березні 2025 року в обсязі 6 108 кВт*год на суму 14 769,43 грн., що підтверджується звітом про покази засобів обліку електроенергії, актом про обсяги розподіленої електричної енергії, актом приймання передачі послуг з розподілу електричної енергії за березень 2025 року, та виставленим 01.04.2025 року рахунком на оплату послуги з розподілу електричної енергії на суму 14 769,43 грн., строком оплати до 08.04.2024 року.

Вказаний рахунок було отримано уповноваженим представником.

- у квітні 2025 року в обсязі 4 489 кВт*год на суму 10 854,61 грн., що підтверджується звітом про покази засобів обліку електроенергії, актом про обсяги розподіленої електричної енергії, актом приймання передачі послуг з розподілу електричної енергії за квітень 2025 року та виставленим 01.05.2025 року рахунком на оплату послуги з розподілу електричної енергії на суму 10 854,61 грн., строком оплати до 08.05.2025 року.

Вказаний рахунок було отримано уповноваженим представником.

- у травні 2025 року в обсязі 1 972 кВт*год на суму 4 768,39 грн., що підтверджується звітом про покази засобів обліку електроенергії, актом про обсяги розподіленої електричної енергії, актом приймання передачі послуг з розподілу електричної енергії за травень 2025 року, та виставленим 02.06.2025 року рахунком на оплату послуги з розподілу електричної енергії на суму 4 768,39 грн., строком оплати до 09.06.2025 року.

Вказаний рахунок було отримано уповноваженим представником.

За твердженнями позивача, останнім належним чином виконана умови договору та надано відповідачу послуги з розподілу електричної енергії у повному обсязі, проте відповідачем в порушення умов договору не здійснено розрахунку за надані послуги.

Вищевказані обставини, стали причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України Про ринок електричної енергії. Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносин зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, що передбачає здійснення постачання (продаж) електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії.

Статтею 4 Закону України Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (частина 1 статті 63 вказаної Закону).

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Отже, однією із основних умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Факт наявності у відповідача заборгованості за надані послуги за період з січня 2025 року по травень 2025 року 59 508,11 грн., підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема виставленими позивачем рахунками на оплату а саме:

- за січень 2025 року на оплату послуги з розподілу електричної енергії на суму 18 662,50 грн., строком оплати до 10.02.2025 року;

- за лютий 2025 року на оплату послуги з розподілу електричної енергії на суму 16 599,90 грн., строком оплати до 10.03.2024 року;

- за березень 2025 року на оплату послуги з розподілу електричної енергії на суму 14 769,43 грн., строком оплати до 08.04.2024 року;

- за квітень 2025 року на оплату послуги з розподілу електричної енергії на суму 10 854,61 грн., строком оплати до 08.05.2025 року;

- за травень 2025 року на оплату послуги з розподілу електричної енергії на суму 4 768,39 грн., строком оплати до 09.06.2025 року;

Вказані рахунки було отримано уповноваженим представником відповідача.

За розрахунком позивача, сума заборгованості відповідача за надані послуги з розподілу електричної енергії за період з січня 2025 року по травень 2025 року становить суму у загальному розмірі 59 508,11 грн.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів здійснення повної оплати за спірною господарською операцією відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за надані послуги з розподілу електричної енергії, заявлена до стягнення із відповідача сума боргу у розмірі 59 508,11 грн. за період з січня 2025 року по травень 2025 року є обґрунтованою, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивачем було нараховано відповідачу 3% річних нарахованих на послуги з розподілу електричної енергії у період з 2025/01-2025/05 на суму 766, 30 грн., інфляційні витрати нараховані на послуги з розподілу електричної енергії у період з 2025/01-2025/05 у сумі 2 152,65 грн. відповідно до наданого розрахунку.

Щодо стягнення з відповідача нарахованих позивачем 3% річних за заявлений у позовній заяві період, а саме: у період з січня 2025 року по травень 2025 року у сумі 766,30 грн. та інфляційних витрат нарахованих на послуги з розподілу електричної енергії у розмірі 2 152,65 грн. (відповідно до визначеного у позовній заяві періоду та доданого розрахунку), суд зазначає наступне.

Пунктом 6. додатку № 1 до договору, а саме Порядок розрахунків (для усіх споживачів, крім споживачів, які живляться від ПС 35-110 кВ та 330 кВ) визначено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком рахунків постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу; 3 % річних з простроченої суми. При цьому, суму грошового зобов`язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем із урахуванням встановленого індексу інфляції.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця, інфляційна складова обчислюється без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця з урахуванням цього місяця. Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується залежно від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, із застосуванням математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого сталося прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу 3 % річних та інфляційних втрат, та встановлено, що як вбачається із тексту позовної заяви позивачем визначено період 3 % річних та інфляційних з січня 2025 року по травень 2025 року.

Крім того, прохальна частина позовної заяви містить вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних втрат нараховані на послуги з розподілу електричної енергії нараховані у період з 2025/01-2025/05.

Натомість суд дослідивши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми позовних вимог, а саме 3 % річних та інфляційних втрат встановив, що останній містить розрахунки за період боргу з 08.2024 рок по 12.2024 року (здійснено нарахування за загальний період з 01.12.2024 року по 31.05.2025 року), що не відповідає заявленому у прохальній частині позовної заяви періоду, тобто позивачем у розрахунок включено нарахування за період боргу який не входить в межі заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частина 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України прямо вказує, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у статті 14 цього Кодексу, та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1 - 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

З аналізу вищевикладеного слідує, що позивач зобов`язаний разом із позовною заявою надати до суду усі докази у підтвердження заявлених позовних вимог, при цьому, до матеріалів справи не надано жодного доказу (рахунку, виписки банку, тощо) у підтвердження зазначених у розрахунку сум здійснених позивачем за зобов`язанням за період з 08.2024 року по 12.2024 року (здійснено нарахування за загальний період з 01.12.2024 року по 31.05.2025 року).

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає наданий позивачем до позовної заяви розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат в частині здійсненого розрахунку періодів які не охоплюють заявлений у даній справі, а саме з 08.2024 року по 12.2024 року (здійснено нарахування за загальний період з 01.12.2024 року по 31.05.2025 року).

Суд дослідивши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми позовних вимог 3 % річних, а саме в частині заявленого у прохальній частині позовної заяви періоду, а саме:

01.2025 року на суму боргу 18 662,50 грн. за період з 11.02.2025 року по 15.04.2025 року;

та на суму боргу 12 518,78 грн. за період з 16.04.2025 року по 31.05.2025 року;

02.2025 року на суму боргу 16 599,90 грн. за період з 11.03.2025 року по 31.05.2025 року;

03.2025 року на суму боргу 14 769,43 грн. за період з 09.04.2025 року по 31.05.2025 року;

04.2025 року на суму боргу 10 854,61 грн. за період з 09.05.2025 року по 31.05.2025 року, за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон" та встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку заявлено більшу суму, , аніж за розрахунком суду.

Судом здійснено власний розрахунок 3 % річних за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон" нарахованих позивачем на послуги з розподілу електричної енергії за заявлений у позовній заяві період з 2025/01-2025/05, тому до задоволення підлягає сума у розмірі 341,42 грн.

В частині стягнення 3% річних у розмірі 424,88 грн. відмовити.

Судом також здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу інфляційних втрат на послуги з розподілу електричної енергії у період з 2025/01-2025/05 у сумі 2 152,65 грн., із урахуванням вищевикладеного та заявлено у прохальній частині позовної заяви періоду, а саме:

01.2025 року на суму боргу 18 662,50 грн. за період з 01.03.2025 року по 30.04.2025 року;

02.2025 року на суму боргу 16 599,90 грн. за період з 01.04.2025 року по 30.04.2025 року за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон" та встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку заявлено більшу суму, аніж за розрахунком суду.

Судом здійснено власний розрахунок за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", тому до задоволення підлягає сума інфляційних втрат за заявлений у позовній заяві період інфляційних втрат на послуги з розподілу електричної енергії з 2025/01-2025/05 у розмірі 483,75 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 668,90 грн. відмовити.

Частинами 1, 2 статті 236 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішенням, ухвалена судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

При цьому частиною 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні з наданням оцінки усіх аргументам учасників справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягаю до задоволення частково, а саме про стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 59 508,11 грн. за період з січня 2025 року по травень 2025 року, 3% річних у розмірі 341,42 грн., інфляційних втрат у розмірі 483,75 грн.

В частині стягнення 3% річних у розмірі 424,88 грн., та інфляційних втрат у розмірі 1 668,90 грн. відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 2 341,15 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "SITM GmbH AG" (61124, м. Харків, вул. Каштанова, буд. 33, офіс 1, ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, ) заборгованість з послуги з розподілу електричної енергії за період з 2025/01-2025/05 у розмірі 59 508,11 грн.,3% річних нараховані на послуги з розподілу електричної енергії нараховані у період з 2025/01-2025/05 у розмірі 341,42 грн., інфляційні витрати нараховані на послуги з розподілу електричної енергії у період з 2025/01-2025/05 у розмірі 483,75 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 3% річних у розмірі 424,88 грн., та інфляційних втрат у розмірі 1 668,90 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Реквізити сторін:

позивача: Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, );

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "SITM GmbH AG" (61124, м. Харків, вул. Каштанова, буд. 33, офіс 1, ).

Повне рішення складено "08" вересня 2025 р.

Суддя О.О. Ємельянова