ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2025 р. Справа№ 910/3864/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тищенко А.І.

Тарасенко К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження, без виклику сторін, апеляційну скаргу Національного банку України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 09.07.2025 (повний текст складено та підписано 14.07.2025)

у справі №910/3864/25 (суддя Нечай В.О.)

за позовом Національного банку України

до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія 2009"

про ліквідацію страховика

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Національний банк України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант" (далі - відповідач), в якій просить суд прийняти рішення про ліквідацію відповідача, а також заявив клопотання про призначення за вибором суду ліквідатора Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант" з числа арбітражних керуючих у справах про банкрутство фінансових установ.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 клопотання третіх осіб про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі №910/3864/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/19121/25 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_10 про визнання протиправним та скасування рішення.

Приймаючи вказану ухвалу, суд виходив з того, що предметом позовних вимог по справі №320/19121/25 є визнання протиправним та скасування Рішення №68-рш, яке є підставою позову в справі №910/3864/25, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що результат розгляду справи №320/19121/25 безпосередньо впливає на вирішення цієї справи. Тобто зазначені справи є пов`язаними між собою, а обставини, які встановлюються у справі №320/19121/25, не можуть бути встановлені судом самостійно у справі №910/3864/25, з огляду на що наявні підстави для зупинення провадження в справі №910/3864/25 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №320/19121/25.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаною ухвалою, Національний банк України звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2025, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим судом з неповний з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. При цьому апелянт стверджує, що:

- суд не надав належної оцінки доводам Національного банку про те, що рішення суду у справі №320/19121/25 не впливає та не може вплинути на оцінку доказів та обставин у справі №910/3864/25, оскільки чинним законодавством передбачено, що процедура примусового виходу страховика з ринку не може бути зупинена/припинена та має бути завершеною, незалежно від результатів судового оскарження індивідуальних актів Регулятора, що були підставою для її початку;

- законодавство імперативно визначає, що процедура примусового виходу страховика з ринку є незворотною, а отже неможливим є повернення становища страховика у попередній стан, який існував до прийняття Регулятором рішення про відкликання ліцензій незалежно від результатів судового оскарження такого рішення Регулятора. Позиція щодо незворотності процедури виходу з ринку суб`єкта, піднаглядного Національному банку, викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №925/698/16 від 10.12.2019;

- чинне законодавство не передбачає відновлення/ поновлення дії ліцензії у разі застосування заходу впливу у вигляді її відкликання, в тому числі й у разі скасування рішення Регулятора, яким такий захід впливу було застосовано. Вказане безпосередньо підтверджується висновками Інституту правотворчості та науково-правових експертиз Національної академії наук України, викладеними у Науково-правовому висновку від 15.10.2024 щодо правових наслідків скасування судом рішення Національного банку України про анулювання ліцензії на здійснення діяльності із надання фінансових послуг (страхування).

Узагальнені доводи та заперечення проти апеляційної скарги

01.092025 через підсистему Електронний суд від третіх осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останні заперечили доводи викладені в ній, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, треті особи, з-поміж іншого, наголосили, що зупинення провадження у даній справі не призводить до зупинення виконання рішення Національного банку України від 13 березня 2025 року № 89-рш "Про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія Альфа-Гарант" заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії на здійснення діяльності із страхування", але разом з тим забезпечує врахування при ухваленні рішення зокрема законність прийняття Регулятором зазначеного рішення, що не може бути встановлене судом першої інстанції самостійно у справі №910/3864/25.

02.09.2025 через підсистему Електронний суд від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що доводи апеляційної скарги Національного банку України є законними і обґрунтованими, а ухвала Господарського суду м. Києва від 09.07.2025 у справі №910/3864/25 підлягає скасуванню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2025 апеляційну скаргу у справі №910/3864/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

07.08.2025 матеріали справи №910/3864/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2025, у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/3864/25.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2025, справу №910/3864/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 у справі № 910/3864/25. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2025, у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/3864/25.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025, справу №910/3864/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тищенко А.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2025 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скарги Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 у справі № 910/3864/25 спочатку колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач), Тищенко А.І., Тарасенко К.В., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників судового процесу

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Водночас для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи до розгляду іншої справи іншим судом з метою забезпеченням сторонам розумних строків розгляду їх справ (стаття 114 ГПК України) (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №910/15364/17, від 15.03.2019 у справі №910/17243/17 та від 27.03.2019 у справі №910/15707/17).

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі, у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 4 та 6 ст. 75 ГПК України).

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясувати: як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлена неможливість розгляду справ. (аналогічні правові висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.10.2021 у справі №922/3114/20, від 10.09.2019 у справі №922/1962/17, від 17.12.2019 у справі №917/131/19, від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 10.06.2019 у справі №914/1983/17, від 16.01.2020 у справі №908/1188/19 та інших).

Матеріали справи свідчать про те, що предметом спору у даній справі є вимога позивача про ліквідацію відповідача, як старховика. Позовна заява мотивована тим, що 13.03.2025 Правлінням Національного банку України прийнято Рішення № 89-рш "Про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії на здійснення діяльності із страхування" (далі Рішення №89-рш) з підстав виявлення факту здійснення страховиком ризикової діяльності, що загрожує інтересам його страхувальників та/або інших кредиторів страховика, відповідно до пункту 5 частини другої статті 123 Закону України "Про страхування".

Водночас, у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа №320/19121/25 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_10 про визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України від 13.03.2025 № 89-рш "Про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії на здійснення діяльності із страхування".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 було відкрито провадження у справі №320/19121/25, призначено підготовче засідання на 05.06.2025. Станом на поточну дату розгляд справи №320/19121/25 триває.

Тобто, в іншому судовому процесі в межах адміністративної справи №320/19121/25 вирішується питання законності Рішення Національного банку України, яким у справі №910/3864/25 позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про страхування" ліквідація страховика у разі прийняття Регулятором рішення про застосування до страховика заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії страховика з підстав, не пов`язаних з віднесенням страховика до категорії неплатоспроможних, здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України.

Прийняття Регулятором рішення про застосування до страховика заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії страховика з підстав, визначених пунктами 2-13, 15 частини другої статті 123 цього Закону, є підставою для звернення Регулятора до господарського суду з позовом про ліквідацію страховика.

В постанові Верховного Суду від 28.05.2025 у справі №910/7980/25 зазначено, що відповідно до частин 1, 3, 4 статті 66 Закону України "Про страхування" підставою для звернення до господарського суду з позовом є факт прийняття Регулятором рішення про анулювання ліцензії страховика з підстав, визначених пунктами 2- 13, 15 частини 2 статті 123 цього Закону, а не факт наявності чи відсутності зобов`язань у страховика.

При цьому, Верховний Суд вказав, що при вирішенні справи про ліквідацію страховика суд має встановити та зазначити в рішенні, чи було рішення Національного банку України, що в силу положень Закону України "Про страхування" стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом, предметом оскарження відповідно до положень статті 74 Закону України "Про Національний банк України", якими передбачено, що рішення (нормативно-правові акти чи індивідуальні акти), дії або бездіяльність Національного банку України чи його посадових та службових осіб можуть бути оскаржені до суду виключно з метою встановлення їх законності.

Суд встановив, що Рішенням №68-рш позивач застосував до відповідача передбачений п. 13 ч. 1 ст. 121 Закону України "Про страхування" захід впливу - відкликання ліцензії на здійснення діяльності із страхування.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 121 Закону України "Про страхування" рішення Регулятора про застосування заходу впливу може бути оскаржено до суду відповідно до законодавства України. Оскарження рішення Регулятора не зупиняє його виконання.

Приймаючи до уваги, що предметом позовних вимог по справі №320/19121/25 є визнання протиправним та скасування Рішення №68-рш, яке є підставою позову в справі №910/3864/25, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що результат розгляду справи №320/19121/25 безпосередньо впливає на вирішення цієї справи. Тобто зазначені справи є пов`язаними між собою, а обставини, які встановлюються у справі №320/19121/25, не можуть бути встановлені судом самостійно у справі №910/3864/25.

Протилежні доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду викладених вище та зводяться до невірного тлумачення скаржником норм чинного законодавства у сфері спірних правовідносин.

З огляду на викладене, із урахуванням предмета і підстав позову у вказаних справах суд першої інтсанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі №910/3864/25 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №320/19121/25.

Щодо доводів апелянта, наведених в апеляційній скарзі про те, що оскарження Рішення №68-рш не впливає на розгляд даної справи, враховуючи приписи ч. 8 ст. 66 Закону України "Про страхування", якою передбачено, що розпочата процедура ліквідації страховика не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Регулятора, що були підставою для її початку, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

Судом встановлено, що процедура ліквідації відповідача ще не була розпочата, оскільки станом на поточну дату відсутнє рішення суду про ліквідацію Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант", а тому доводи позивача про незворотність процедури виходу страховика з ринку в даному випадку є безпідставними та правомірно відхилені судом першої інстанції.

Також колегія суддів зазначає щодо нерелевантності до даних правовідносин правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №925/698/16, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, оскільки, викладені в цій постанові висновки, стосуються правовідносин та обставин, які відрізняються від тих, що є предметом розгляду в даній справі.

Посилання апелянта на Науково-правовий висновок Інституту правотворчості та науково-правових експертиз Національної академії наук України від 15.10.2024 щодо правових наслідків скасування судом рішення Національного банку України про анулювання ліцензії на здійснення діяльності із надання фінансових послуг (страхування), колегія суддів не приймає до уваги з огляду на ч. 2 ст. 98 ГПК України, оскільки по своїй суті останній є висновком у галузі права, так як під час проведення науково-правового експертного дослідження оцінювались виключно правові норми та регуляторні акти Регулятора.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених вище. При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що твердження апелянта про допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а застосування місцевим господарським судом норм процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного банку України залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 у справі №910/3864/25 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Національний банк України.

Матеріали справи №910/3864/25 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді А.І. Тищенко

К.В. Тарасенко