УХВАЛА

11 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 927/875/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Гаражного кооперативу "Автокооператив №16 Деснянської районної організації Спілки автомобілістів України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду (Сітайло Л.Г.,

Буравльов С.І., Шапран В.В. )

від 21.07.2025 (повний текст складений 04.08.2025)

у справі за позовом Гаражного кооперативу "Автокооператив №16 Деснянської районної організації Спілки автомобілістів України"

до: 1. Акціонерного товариства "Чернігівобленерго", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів"

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

1. Гаражний кооператив "Автокооператив №16 Деснянської районної організації Спілки автомобілістів України" (далі - Позивач, Скаржник) звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" (далі - Відповідач-1, АТ "Чернігівобленерго"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" (далі - Відповідач-2, ТОВ "Енера Чернігів") про визнання протиправним і скасування рішення комісії АТ "Чернігівобленерго", зафіксованого в протоколі від 02.07.2024 №126 з розгляду акта від 12.06.2024 №000814 про зобов`язання Позивача здійснити заходи з усунення порушення.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Відповідач-1, при складанні акта про порушення від 12.06.2024 №000814, не зазначив будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження порушень кооперативом Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 щодо споживання Позивачем, як побутовим споживачем електричної енергії на непобутові потреби, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання Позивача здійснити заходи з усунення виявленого порушення, про що зазначено в рішенні комісії АТ "Чернігівобленерго", зафіксоване в протоколі №126, з розгляду акта про порушення від 12.06.2024 №000814.

3. Справа судами розглядалася неодноразово.

4. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.11.2024 у справі №927/875/24 у задоволенні позову відмовлено.

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 рішення суду першої інстанції скасовано в частині позовних вимог до АТ «Чернігівобленерго» та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги до Відповідача-1 задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення комісії АТ «Чернігівобленерго», зафіксоване в протоколі від 02.07.2024 № 126 з розгляду акта АТ «Чернігівобленерго» від 12.06.2024 № 000814 про зобов`язання Позивача здійснити заходи з усунення порушення. Рішення Господарського суду Чернігівської області у частині відмови у задоволенні позовних вимог до Відповідача-2 залишено без змін. Стягнуто з Відповідача-1 на користь Позивача 2 422,40 грн судового збору за подачу позову, 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, та 3 633,60 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

6. Постановою Верховного Суду від 28.05.2025 постанову апеляційного суду від 18.03.2025 у справі №927/875/24 скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

7. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 апеляційну скаргу Позивача залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції від 25.11.2024 залишено без змін. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладено на Позивача.

8. 25 серпня 2025 року Скаржник із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу на вищезазначену постанову, в якій просить:

- постанову апеляційного суду від 21.07.2025 скасувати повністю, рішення суду першої інстанції від 25.11.2024 і постанову апеляційного суду від 18.03.2025 у справі №927/875/24 - залишити в силі;

- стягнути з Відповідача-1 на користь Скаржника суму сплаченого судового збору.

9. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

10. За змістом частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

11. На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, а саме: порушення судом апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваної постанови положень статті 79, статті 86, частини другої статті 236 ГПК України.

12. Верховний Суд звертає увагу, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

13. У цьому контексті Суд наголошує, що процесуальний закон покладає на Скаржника обов`язок зазначити у касаційній скарзі: 1) норму матеріального та / або процесуального права (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт тощо), яка неправильно застосована чи порушена судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень; 2) висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваних судових рішеннях; 3) постанову Верховного Суду (дату її ухвалення та номер справи), а також викладений у ній висновок щодо застосування саме цієї норми права; 4) обґрунтування, в чому полягає таке порушення або неправильне застосування; чи є правовідносини в справі, що розглядається, та у справі, у якій Верховний Суд виклав свій висновок, подібними.

14. Отже, вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України не були виконані з огляду на відсутність належного обґрунтування обраної Скаржником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України. Зокрема, у тексті касаційної скарги відсутнє посилання на постанову Верховного Суду (дата її ухвалення та номер справи), в якій викладено висновок про застосування положень статті 79, статті 86, частини другої статті 236 ГПК України у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

15. Відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

16. Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які Скаржник не виклав у тексті касаційної скарги, та переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

17. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга подана без додержання вимог процесуального законодавства, отже підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

18. Для усунення недоліків касаційної скарги Скаржник має належним чином обґрунтувати підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, з урахуванням викладеного в цій ухвалі.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Гаражного кооперативу "Автокооператив №16 Деснянської районної організації Спілки автомобілістів України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 у справі №927/875/24 залишити без руху.

2. Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Гаражному кооперативу "Автокооператив №16 Деснянської районної організації Спілки автомобілістів України" усунути недоліки, встановлені в ухвалі, у такий спосіб: навести посилання на постанову Верховного Суду (дату її ухвалення та номер справи), в якій викладено висновок про застосування положень статті 79, статті 86, частини другої статті 236 ГПК України у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська