ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" червня 2025 р. Справа № 3/006-12

за заявою ПАТ Компанія "Ельба" про зміну способу та порядку виконання рішення від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12

за позовом Публічного акціонерного товариства компанії "Ельба", м. Васильків

до Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод", с. Тхорівка

Сквирського району

про зобов`язання повернути майно

Суддя Лопатін А.В.

за участю секретаря судового засідання Єрьоміч О.А.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області перебувала справа № 3/006-12 за позовом Публічного акціонерного товариства компанії "Ельба" до Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод" про зобов`язання повернути майно.

Рішенням господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. позов задоволено, зобов`язано Державне підприємство "Тхорівський спиртовий завод" повернути 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн. Публічному акціонерному товариству компанії "Ельба"; стягнуто з Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод" на користь Публічного акціонерного товариства компанії "Ельба" 11381,21 грн. судового збору.

На примусове виконання рішення суду видано судові накази.

03.05.2019 р. через канцелярію суду стягувачем подано заяву про видачу дублікатів судових наказів та поновлення строку на пред`явлення судових наказів у справі № 3/006-12 до виконання.

Ухвалою господарського суду від 03.07.2019 р. відмовлено в задоволенні заяви ПАТ компанії "Ельба" про видачу дублікатів судових наказів та поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання.

25.03.2025 р. через систему "Електронний суд" від представника ПАТ компанія "Ельба" надійшла заява про зміну способу та порядку виконання рішення.

Ухвалою господарського суду від 31.03.2025 р. заяву представника ПАТ компанія "Ельба" від 25.03.2025 р. (вх. № 2840 від 25.03.2025) про зміну способу та порядку виконання рішення повернуто заявнику без розгляду.

02.04.2025 р. через систему "Електронний суд" від представника ПАТ компанія "Ельба" надійшла заява про зміну способу та порядку виконання рішення.

Ухвалою господарського суду від 04.04.2025 р. розгляд заяви представника ПАТ компанія "Ельба" про зміну способу та порядку виконання рішення призначено на 09.04.2025 р.

Ухвалою господарського суду від 09.04.2025 р. розгляд заяви було відкладено на 07.05.2025 р.

07.05.2025 р. розгляд справи не відбувся у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Києві та, відповідно, наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, з урахуванням введення указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 воєнного стану в Україні, а також того, що відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Ухвалою господарського суду від 09.05.2025 р. розгляд заяви представника ПАТ Компанія "Ельба" від 02.04.2025 р. (вх. № 3110/25 від 02.04.2025) про зміну способу та порядку виконання рішення призначено на 04.06.2025 р.; встановлено строк до 02.06.2025 р. для подання учасниками у справі пояснень, аргументів, міркувань та, у разі наявності, заперечень відносно предмету розгляду в судовому засіданні, що відбудеться 04.06.2025 р.

У судове засідання стягувач, боржник та державний виконавець, які були належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання ухвалою суду від 09.05.2025 р. не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву ПАТ Компанія "Ельба" від 02.04.2025 р. про зміну способу та порядку виконання рішення судом встановлено, що рішенням господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 зобов`язано ДП "Тхорівський спиртовий завод" (відповідач) повернути ПАТ Компанія "Ельба" (позивач) 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569 060,99 грн. На виконання зазначеного рішення суду 25.04.2012 р. видано відповідні накази.

В подальшому, 06.09.2012 р. Сквирським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 34230591 з виконання наказу господарського суду Київської області від 25.04.2012 р. у справі № 3/006-12, що підтверджується даними Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Однак, як вказує заявник, станом на дату подання заяви (02.04.2025 р.) рішення господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 не виконано боржником в добровільному порядку та не може бути виконано без участі боржника.

Згідно наданих заявником доказів, постановами державного виконавця від 13.06.2019 р. та від 03.09.2019 р. накладений штраф на ДП "Тхорівський спиртовий завод" за невиконання рішення суду.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 19.05.2020 р.) у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно пункту одинадцятого частини першої ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 19.05.2020 р.) виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Так, постановою Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 34230591 від 19.05.2020 р. виконавче провадження закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з невиконанням божником рішення суду та неможливістю виконання рішення суду без участі боржника. Крім того, державним виконавцем направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, оскільки рішення не може бути виконано без участі боржника.

Заявник вказує, що він також звертався до господарського суду Київської області з позовом щодо стягнення з ДП "Тхорівський спиртовий завод" на користь ПАТ Компанія "Ельба" 569 060,99 грн. збитків у вигляді вартості неповернутого майна за рішенням господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12. Однак рішенням господарського суду Київської області від 19.03.2025 р. у справі № 911/3414/24 відмовлено в задоволенні позову ПАТ Компанія "Ельба" про стягнення з ДП "Тхорівський спиртовий завод" на користь ПАТ Компанія "Ельба" 569 060,99 грн. збитків у вигляді вартості неповернутого майна за рішенням господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12.

Відповідно до висновків суду по справі № 911/3414/24 позивач не позбавлений права на подання відповідної заяви про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення згідно з положеннями статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 331 ГПК України.

В контексті зазначеного суд також зауважив, що у випадку одночасного виконання рішення, яке могло б бути постановлене в результаті задоволення цього позову про стягнення збитків та виконання рішення суду від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 (зокрема шляхом встановлення чи зміни способу і порядку виконання), відповідач може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення у вигляді повернення грошового еквіваленту майна в сумі 569 060,99 грн., що, у свою чергу, суперечить приписам статті 61 Конституції України.

Додатково заявником зазначено, що вартість 63 961,985 літрів концентрату мийного-120/10 встановлена рішенням господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 та становить 569 060 грн. 99 коп., та відповідно до положень частини 4 статті 75 ГПК України не підлягає повторному встановленню. До того ж, провести оцінку 63 961,985 літрів концентрату мийного-120/10 не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю майна.

При цьому заявник зауважує, що до 21.11.2024 р. у нього була відсутня можливість звернутись до суду з заявою про зміну способу виконання рішення шляхом стягнення з відповідача вартості майна, оскільки відповідні зміни до статті 331 ГПК України внесені 21.11.2024 р.

Отже, оскільки рішення господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 не виконано боржником в самостійному порядку, ПАТ Компанія "Ельба" звернулась до суду з заявою щодо зміни способу та порядку виконання рішення.

Згідно статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою ст. 326 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша ст. 327 ГПК України).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, з чим погодився і Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини рішення від 11.03.2011 р. № 2-рп/2011.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 р.). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 07.06.2005 р. у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці (рішення від 17.05.2005 р. у справі "Чіжов проти України", п. 40, заява № 6962/02). Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті першому ст. 6 Конвенції.

Окрім того, вирішуючи справу "Шмалько проти України" Європейський суд з прав людини в пункті сорок три свого рішення від 20.07.2004 р. дійшов висновку, що пункт перший ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду однієї зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Конституційний Суд України в пункті третьому мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012 зазначив, що за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 р.). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до частини першої ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно частини третьої ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

За змістом частини першої ст. 331 ГПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення.

Частиною третьою ст. 331 ГПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у порядку і спосіб, які встановлені раніше.

При цьому, суд наголошує на тому, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, надані на підтвердження таких обставин, за приписами ст. 86 ГПК України. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 р. у справі №6-1829цс15).

У частині першій ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Зазначені положення кореспондуються з нормами ст. 20 ГК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорюванням та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Отже, рішення суду має виконуватися лише у такий спосіб захисту цивільних прав, який застосовано судом відповідно до ст. 16 ЦК України.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

Разом з тим, правовою підставою для зміни способу виконання судового рішення є встановлений судом факт неможливості його виконання у визначений строк або ж наявності перешкод для його виконання у спосіб, визначений у резолютивній частині відповідного рішення.

Під зміною способу виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання в порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

За відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем (наприклад, його постановою про повернення виконавчого документа з підстави відсутності майна), господарський суд може змінити спосіб виконання рішення та стягнути вартість цього майна. При цьому господарський суд повинен виходити з вартості майна, визначеної ним у рішенні про його передачу (повернення).

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що рішення суду має виконуватися лише у такий спосіб захисту цивільних прав, який застосовано судом відповідно до ст. 16 ЦК України, а правовою підставою для зміни способу виконання судового рішення є встановлений судом факт неможливості його виконання у спосіб, визначений у резолютивній частині відповідного рішення. При цьому, зміна способу виконання рішення в порядку, визначеному ст. 331 ГПК України, не є прийняттям нового рішення, яке підлягає окремому виконанню, але означає прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб та порядок, встановлений у рішенні, та припинення здійснення тих заходів, які були визначені у рішенні.

Як зазначено судом вище, рішенням господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 позов задоволено повністю. Зобов`язано Державне підприємство "Тхорівський спиртовий завод" повернути 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн. Публічному акціонерному товариству компанії "Ельба".

Рішення господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 мотивовано тим, що відповідачем, після отримання від позивача вимоги про повернення переданої за актами приймання-передачі сировини та матеріалів, не виконано зобов`язання щодо повернення 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн., що було передано відповідачу відповідно до актів приймання-передачі сировини № ЕЛ 00000105 та № ЕЛ 00000107 за контрактом № 01-08-10 від 01.08.2010 р.

25.04.2012 р. на виконання вказаного рішення господарським судом Київської області було видано наказ про зобов`язання повернути майно.

Суд встановив, що на примусовому виконанні у Сквирському районному відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував наказ господарського суду Київської області від 25.04.2012 р. у справі № 3/006-12 про зобов`язання ДП "Тхорівський спиртовий завод" повернути ПАТ Компанія "Ельба" 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн.

Так, 06.09.2012 р. головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції Поляруш А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34230591 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 25.04.2012 р. у справі № 3/006-12 про зобов`язання ДП "Тхорівський спиртовий завод" повернути ПАТ Компанія "Ельба" 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн.

15.11.2018 р. головним державним виконавцем Поляруш А.М. Сквирського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження, у тому числі, про повернення ДП "Тхорівський спиртовий завод" 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10, що знаходиться на зберіганні ДП "Тхорівський спиртовий завод", в присутності заступника керівника з питань безпеки Тхорівського МПД ДП "Укрспирт", складено акт державного виконавця від 15.11.2018 р., яким засвідчено, що при виїзді за адресою с. Тхорівка, вул. Сквирська, 42, потрапити до спиртосховищ не вдалося у зв`язку з не допуском працівниками Тхорівського МПД.

03.09.2019 р. та 13.06.2019 р. головним державним виконавцем Сквирського районного відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поляруш А.М. при примусовому виконанні наказу господарського суду Київської області від 25.04.2012 р. у справі № 3/006-12 про зобов`язання повернути 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн. у виконавчому провадженні № 34230591 винесено постанови про накладення штрафу на ДП "Тхорівський спиртовий завод" у зв`язку із невиконанням боржником у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

19.05.2020 р. головним державним виконавцем Сквирського районного відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поляруш А.М. при примусовому виконанні наказу господарського суду Київської області від 25.04.2012 р. у справі № 3/006-12 про зобов`язання повернути 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн. у виконавчому провадженні № 34230591 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту одинадцятого частини першої ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до змісту постанови від 19.05.2020 р., виконавче провадження № 34230591 закінчене у зв`язку із тим, що рішення боржником не виконано; 31.03.2020 р. державним виконавцем направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, оскільки рішення не може бути виконано без участі боржника.

Відповідно до пункту одинадцятого частини першої ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент винесення постанови від 19.05.2020 р.), виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, регулюється ст. 63 розділу VIII Закону України "Про виконавче провадження".

Так, згідно з частинами один-три ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 30.08.2018 р. у справі № 916/4106/14 зазначив, що та обставина, що саме боржник відповідно до судового рішення зобов`язаний вчинити певні дії, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абз. другого ч. 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судами обставини невиконання його у добровільному порядку та вчинення перешкод в його виконанні. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 р. у справі № 924/315/17.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що державним виконавцем вжито всі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи щодо виконання рішення господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 про зобов`язання вчинити дії у спосіб, передбачений пунктом 2 його резолютивної частини.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішення господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 про зобов`язання Державне підприємство "Тхорівський спиртовий завод" повернути 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн. Публічному акціонерному товариству компанії "Ельба" станом на дату розгляду даної справи не виконано; 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн., що було передано відповідачу відповідно до актів приймання-передачі сировини, позивачу не повернуто. Протилежного матеріали справи не містять.

Суд наголошує на тому, що з моменту видачі наказу від 25.04.2012 р. на примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 минуло більше 13 років, проте рішення суду відповідачем досі не виконано.

Невиконання боржником судового рішення, незважаючи на ряд вжитих державним виконавцем заходів, у тому числі, із застосуванням каральних заходів процесуального примусу (неодноразове накладення штрафу), вказують на ухилення боржником від виконання судового рішення, яке полягає у не передачі визначеного в рішенні майна у визначені державним виконавцем строки, що призвело до порушення прав та інтересів стягувача та унеможливлює виконання судового рішення.

Суд зауважує, що на момент звернення позивача до господарського суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду доказів виконання рішення суду у даній справі не надано. Станом на день розгляду даної справи доказів передачі або можливості повернення спірного майна матеріали справи не містять.

У зв`язку з неможливістю виконання рішення суду в частині повернення, визначеного у рішення майна, заявник просить господарський суд змінити спосіб виконання рішення про зобов`язання ДП "Тхорівський спиртовий завод" повернути ПАТ Компанія "Ельба" 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн. на стягнення вартості такого майна.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (рішення ЄСПЛ Войтенко проти України від 29.06.2004 р.).

Зважаючи на те, що заявником надані докази невиконання боржником вимог виконавчого документа, враховуючи здійснені державним виконавцем заходи з примусового виконання рішення суду господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 про зобов`язання повернути майно в межах виконавчого провадження № 34230591, а також тривалість часу, протягом якого таке рішення не було виконане боржником (більше 13 років), з огляду на те, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ПАТ Компанія "Ельба" про зміну способу та порядку виконання рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості майна відповідно до вимог ст. 331 ГПК України.

При цьому, судом враховується, що вартість спірного майна, яку заявник просить стягнути з боржника шляхом зміни порядку та способу виконання рішення визначена в пункті 2 резолютивної частині рішення господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12.

Суд зазначає, що будь-яких додаткових обмежень щодо можливості зміни порядку виконання судового рішення лише за умови наявності відкритого виконавчого провадження не містить жодна норма чинного законодавства України, зокрема такі обмеження відсутні й в ст. 331 ГПК України, яка є основною нормою, що регулює вказані правовідношення. Крім того, боржник у справі не позбавлений можливості виконувати судове рішення добровільно, а не примусово, що не змінює статусу сторін у справі як боржника та стягувача в залежності від добровільності чи примусовості виконання рішення суду.

При цьому слід зазначити, що наведена зміна способу і порядку виконання судового рішення не змінює останнє по суті та призведе в кінцевому випадку до виконання зазначеного вище рішення суду.

Суд вважає обраний заявником спосіб захисту порушеного права та інтересу є ефективним та таким, що відповідає характеру його порушення, оскільки спрямований на вжиття судом певних заходів за для відновлення порушених прав заявника, що пов`язані з невиконанням боржником покладених на нього рішенням суду обов`язків по поверненню майна, шляхом заміни спірного майна на його вартість.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви ПАТ Компанія "Ельба" про зміну способу та порядку виконання рішення від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 та, як наслідок, встановлення способу та порядку виконання рішення суду від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 шляхом стягнення з Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод" на користь Публічного акціонерного товариства Компанія "Ельба" 569 060 грн. 99 коп. вартості 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Заяву ПАТ Компанія "Ельба" б/н від 02.04.2025 р. про зміну способу та порядку виконання рішення від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12 задовольнити.

2. Змінити спосіб та порядок виконання рішення господарського суду Київської області від 04.04.2012 р. у справі № 3/006-12

- з зобов`язати Державне підприємство "Тхорівський спиртовий завод" (09050, Київська область, Сквирський район, с. Тхорівка, вул. Сквирська, буд. 42; код ЄДРПО України 00374947) повернути 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10 на суму 569060,99 грн. Публічному акціонерному товариству компанії "Ельба" (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, буд. 22; код ЄДРПО України 31826636)

- на стягнути з Державного підприємства "Тхорівський спиртовий завод" (09050, Київська область, Сквирський район, с. Тхорівка, вул. Сквирська, буд. 42; код ЄДРПО України 00374947) на користь Публічного акціонерного товариства Компанія "Ельба" (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, буд. 22; код ЄДРПО України 31826636) 569 060 (п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч шістдесят) грн. 99 коп. вартості 63961,985 літрів концентрату мийного-120/10.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 12.09.2025 р.

Суддя А.В. Лопатін