ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2025 р.

м. Київ

Справа № 911/1345/25

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Василець О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" (08304, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Завокзальна, буд. 1, )

про стягнення боргу

за участю представників:

позивача: Чешковський В.А.;

відповідача: Левченко С.Ю.,

ВСТАНОВИВ

Історія розгляду справи.

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" про стягнення недобору належних залізниці платежів при перевезенні зерна зі станції Бориспіль у грудні 2022 року в розмірі 4239900 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неправильним нарахуванням позивачем провізних платежів за спірними накладними, посилаючись на технічну помилку у програмному забезпеченні.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.04.2025, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи вирішено судом здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 12.05.2025, встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов. Учасники процесу повідомлені про дату та час судового засідання шляхом направлення ухвали суду до електронних кабінетів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.05.2025 з огляду на неявку відповідача та ненадходження відзиву відкладено розгляд справи у підготовчому провадженні на 26.05.2025. Учасники процесу повідомлені про дату та час судового засідання шляхом направлення ухвали суду до електронних кабінетів.

Через систему «Електронний суд» 14.05.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення щодо нарахування боргу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.05.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи у підготовчому провадженні на 24.06.2025, однак судове засідання не відбулось з підстав оголошення у м. Києві сигналів Повітряна тривога.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.06.2025 повідомлено сторін, що наступне судове засідання відбудеться 21.07.2025. Учасники процесу повідомлені про дату та час судового засідання шляхом направлення ухвали суду до електронних кабінетів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.07.2025 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 05.08.2025. Учасники процесу повідомлені про дату та час судового засідання шляхом направлення ухвали суду до електронних кабінетів.

Через систему «Електронний суд» 30.07.2025 від ТОВ "Білий Цвіт" надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, яке обґрунтоване тим, що представник відповідача долучився до участі у справі лише 29.07.2025, тобто після закриття підготовчого провадження. У зв`язку з цим він не мав можливості надати суду відзив на позовну заяву з відповідними доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача проти позовних вимог.

Через систему «Електронний суд» 01.08.2025 від АТ "Українська залізниця" надійшли заперечення на заяву відповідача, в яких позивач просить суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки відсутні на те вагомі обставини.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.08.2025 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті на 19.08.2025 та відмовлено ТОВ "Білий Цвіт" у задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження у справі.

Через систему «Електронний суд» 15.08.2025 від АТ "Українська залізниця" надійшли додаткові пояснення щодо електронного аукціону Укрзалізниці та розрахунку наданих послуг.

Через систему «Електронний суд» 18.08.2025 від ТОВ "Білий Цвіт" надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач навів власні розрахунки за використані вагони. Крім того, просив суд застосувати строки позовної давності.

19.08.2025 судове засідання у справі №911/1345/25 не відбулося у зв`язку з відсутністю доступу до мережі Інтернет у приміщенні Господарського суду Київської області, що унеможливило здійснення фіксації судового засідання та проведення судового розгляду із застосування підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2025 призначено чергове судове засідання з розгляду справи по суті на 26.08.2025.

Через систему «Електронний суд» 25.08.2025 від АТ "Українська залізниця" надійшли заява, в якій позивач заперечує проти доводів відповідача викладених у додаткових поясненнях від 15.08.2025.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.08.2025 оголошено перерву у судовому засіданні на стадії дослідження доказів справи по суті на 02.09.2025.

Через систему «Електронний суд» 02.09.2025 від АТ "Українська залізниця" надійшли письмові пояснення щодо розбіжностей у розрахунках наданих відповідачем.

В судовому засіданні 02.09.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог повністю.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Фактичні обставини справи та узагальнена позиція сторін

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.03.2020 №37813456/2020-001 та повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 26.03.2020 №99-37813456/2020-001, між АТ «Українська залізниця» (Перевізник) та ТОВ «Білий Світ» (Замовник) був укладений договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-37813456/2020-001 від 26.03.2020, відповідно до умов якого:

- предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника (далі послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном Перевізника не є орендною платою (п.1.1. договору);

- надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами (п. 1.4. договору) ;

- договір є публічним договором, за яким Перевізник взяв на себе обов`язок здійснювати надання послуг з перевезення залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (п. 1.5. договору)

- договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється Перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі КЕП) (п. 1.6. договору);

- договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору (п. 1.7. договору);

- умови Договору, що потребують визначення окремих параметрів їх надання (окрему станцію надання послуг, ін.) набувають сили і застосовуються у відносинах Сторін шляхом надання Перевізником пропозиції укласти такі додаткові умови до Договору (оферти), прийняття пропозиції (акцепту) Замовником та підтвердження її прийняття Перевізником з підтвердженням таких умов надання послуг. Приймаючи пропозицію отримання послуг на умовах, що потребують визначення окремих параметрів їх надання, Замовник засвідчує, що ознайомився та згоден з такими умовами (п. 1.8. договору);

- перевізник, за результатом розгляду заяви (акцепту), направляє другій стороні у власній інформаційній системі повідомлення з накладенням КЕП: - або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин для такого повернення; - або про дату укладення договору, присвоєння Замовнику коду Замовника як платника, коду вантажовідправника / вантажоодержувача. Код платника є номером Договору з Замовником. До отримання повідомлення про укладення Договору, друга сторона має право відкликати свою заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти Договір (п. 1.9. договору);

- договір є укладеним з дня надання Замовнику Перевізником Інформаційного повідомлення про укладення Договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1. Договору (пункт 1.10. договору);

- договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається Перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення Замовника умови Договору застосовуються до відносин з Замовником, які виникли між Сторонами до його укладення та введення в дію (пункт 12.1. договору);

- договір або його окремі умови щодо певних послуг припиняється: - за згодою Сторін; - за ініціативи однієї з Сторін. Ініціатива Перевізника про припинення Договору має бути мотивованою; - з підстав визначених законодавством (пункт 12.2.);

- розмір плати за використання власного вагону Перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) визначається в наступному порядку:

При перевезенні по території України, як сума плати за використання вагону в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) за нормативний термін доставки за такими формулами:

В= Вван + Впор;

Вван = Спл х (Тван + Тдод);

Впор = Спл х (Тпор + Тдод), де:

Вван плата за використання власного вагону Перевізника під час перевезення вантажу, грн. / вагон.;

Впор плата за використання власного вагону Перевізника під час перевезення порожнього вагону, грн. / вагон.;

Тван нормативна кількість діб у вантажному рейсі;

Тпор нормативна кількість діб у порожньому рейсі;

Тдод кількість діб відповідно до ст. 24 СМГС або п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст. 41, 116 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 865/5086 (далі Правила обчислення термінів доставки). Тдод може не застосовуватися за рішенням Перевізника. Інформація про застосування Тдод зазначається у Додатку 1-2 до Договору.

Спл ставка плати за використання власних вагонів Перевізника для відповідного типу, грн /вагон за добу, зазначена в Додатку 1-2 до Договору. Плата нараховується за ставками, що діють на дату приймання вантажу до перевезення.

Нормативна кількість діб використання власного вагону Перевізника у вантажному або порожньому рейсах визначається за такими формулами:

Тван = Lван/Vдост,

Тпор = Lван х Кпп/Vдост, де:

Lван тарифна відстань перевезення вантажу, км;

Vдост нормативна кількість кілометрів за одну добу (км. / добу), відповідно до п. 1 Правил обчислення термінів доставки (при цьому поняття маршрутна відправка застосовується в значені, визначеному Договором), або, у випадку здійснення перевезень, оформлених накладною СМГС (ЦІМ / СМГС), відповідно до параграфів 1 та 2 ст. 24 СМГС;

У всіх випадках за кожне перевезення (за вантажний або порожній рейси) неповна доба використання округляється до повної;

Кпп коефіцієнт порожнього пробігу, зазначено у Додатку 1-2 до Договору (пункт 3.2.1 договору);

- договір діє з дня укладання, але не раніше дати введення в дію, що визначається Перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення Замовника умови Договору застосовуються до відносин з Замовником, які виникли між Сторонами до його укладення та введення в дію (пункт 12.1 договору)

03.12.2022 за залізничною накладною № 33604513 до перевезення у 50 власних вагонах-зерновозах Перевізника № 95379434, 95638748, 95453353, 95641718, 95543013, 95752267, 95543609, 95636510, 95667960, 95666889, 95385886, 95759635, 95056123, 95684189, 95794913, 95319109, 95369559, 95446563, 95230884, 95811212, 95452108, 95386637, 95350856, 95753562, 58563776, 95983748, 95535969, 95634911, 95167375, 95517009, 95632550, 95792602, 95692059, 95542379, 95798229, 95792016, 95834420, 95756128, 95756706, 95682506, 95697843, 95669305, 95758702, 95753406, 95751657, 95539219, 95730347, 95524039, 95650628, 95620589 зі станції Бориспіль до станції Поромна Од. з-ці позивачем було прийнято вантаж зерно кукурудзи, який слідував на експорт для вивезення водним транспортом у Польщу. Відправник ТОВ «Білий Цвіт» код 2561, код платника 8217526.

ТОВ «Білий Цвіт» звернулося до перевізника із заявою про переадресацію вантажу у зв`язку з бомбардуваннями портів призначення. На підставі наказу від 03.12.2022 № 20249 станцію призначення за залізничною накладною № 33604513 було змінено зі ст. Поромна Одеської залізниці на ст. Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці.

Перевезення здійснювалося в межах укладеного Договору. Відповідно до його розділу 3 плата за використання вагонів перевізника мала скласти 2224450,00 грн.

Фактично по накладній № 33604513 було стягнуто 1570200,00 грн, що підтверджується графою 36 накладної.

Таким чином, недобір плати становить 654250,00 грн, крім того податок на додану вартість 130850,00 грн.

05.12.2022 за залізничною накладною № 33622713 до перевезення у 50 власних вагонах-зерновозах Перевізника № 95344453, 59598771, 95760344, 95697603, 95453510, 95646303, 95798716, 95324588, 95679742, 95336731, 95683272, 95791646, 95683975, 58562414, 95353751, 95639936, 95331534, 95621876, 95758314, 95677845, 95755914, 95644985, 59597724, 95832739, 95453858, 53200556, 95448106, 95678215, 95397246, 95470183, 95755468, 95387544, 95352779, 95645115, 95629101, 95526034, 95228854, 95683967, 95761011, 95389383, 95320156, 95654257, 95796215, 95667903, 58562570, 95330403, 95712469, 95374708, 95713079, 95377537 зі станції Бориспіль до станції Поромна Од. з-ці позивачем було прийнято вантаж зерно кукурудзи, який слідував на експорт для вивезення водним транспортом у Швейцарію. Відправник ТОВ «Білий Цвіт» код 2561, код платника 8217526.

ТОВ «Білий Цвіт» звернулося до Перевізника із заявою про переадресацію вантажу у зв`язку з ракетними обстрілами порту призначення. На підставі наказу № 20334 від 05.12.2022 станцію призначення змінено зі ст. Поромна Одеської залізниці на ст. Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці.

Перевезення за накладною № 33922713 здійснено в межах Договору. Згідно з розділом 3 Договору, плата за використання вагонів Перевізника складає 2224450,00 грн. Фактично за координатою 014 (графа 36 накладної) стягнуто 1570200,00 грн. Таким чином, недоотримана плата становить 654250,00 грн, крім того ПДВ 130850,00 грн.

13.12.2022 у складі маршрутного поїзда № 121301 за накладними №33674649 (вагони № 95681508, 759031, 95650107, 95632527, 95617114, 95350476, 95680922, 95531174, 95613220, 58563511, 95793576, 95833372, 95367306, 95758280, 95316113, 95681219, 95399077, 95756060, 95641106, 95361663, 95751731, 95539235, 53200242, 95370284, 95667119) та № 33681206 (вагони № 95332375, 59597559, 95384749, 95634879, 95525721, 95492641, 58564592, 95330882, 95650016, 95234688, 95350914, 95526588, 95524351, 95352506, 95753604, 95692471, 95949517, 95796918, 95833760, 95753661, 53200085, 95328373, 95353389, 95452587, 95654174) до перевезення у 50 власних вагонах-зерновозах Перевізника зі станції Бориспіль до станції Миропіль позивачем було прийнято вантаж пшениця. Відправник ТОВ «Білий Цвіт» код 2561, код платника 8217526.

У зв`язку з ракетними обстрілами порту призначення ТОВ «Білий Цвіт» звернулося до перевізника із заявою про переадресацію вантажу. На підставі наказу від 13.12.2022 № 20735 станцію призначення було змінено зі ст. Миропіль ПЗЗ на ст. Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці.

Перевезення здійснювалося в межах укладеного Договору. Згідно з його умовами плата за використання вагонів перевізника складає 1373925,00 грн. Фактично ж по кожній відправці було стягнуто лише 654250,00 грн, що підтверджується накладними.

Таким чином, недоотримана плата за використання вагонів перевізника становить: - по відправці № 33674649 719675,00 грн, крім того ПДВ 143935,00 грн; - по відправці № 33681206 719675,00 грн, крім того ПДВ 143935,00 грн.

17.12.2022 у складі маршрутного поїзда № 121701 за накладними №33708892 (вагони № 95760633, 95395588, 95618187, 95345682, 95313037, 95683827, 95086013, 95357224, 95831665, 95523635, 95619680, 95636742, 58564394, 95371332, 95637880, 95367819, 95492526, 95796181, 95620407, 95615282, 58564105, 95522959, 95450623, 58567645, 95347860) та № 33708900 (вагони № 95757563, 95757365, 95638664, 95695441, 95680302, 95799482, 95647533, 95449724, 95831632, 95632659, 95523627, 95345419, 95324810, 95796751, 95680930, 95811345, 95828778, 95757951, 58564451, 95317137, 95540852, 95693347, 95935888, 95713509, 95394763) до перевезення у 50 власних вагонах-зерновозах Перевізника зі станції Бориспіль до станції Чорноморська (експ. для ТІС) позивачем було прийнято вантаж пшениця, який слідував на експорт для вивезення водним транспортом у Швейцарію. Відправник ТОВ «БІЛИЙ ЦВІТ» код 2561, код платника 8217526.

Перевезення за вказаними залізничними накладними здійснювалось в рамках Договору, згідно норм, встановлених розділом 3 Договору, плата за використання вагонів Перевізника при цьому перевезенні складає 981750,00 грн по кожному перевізному документу.

Розмір плати за використання власних вагонів перевізника (координата 014) стягнений по кожній відправці, становить 589050,00 грн (графа 36 накладної). Тобто, недобір плати за використання власних вагонів перевізника по відправці № 33708892 становить 392700,00 грн (крім того ПДВ 78540,00 грн).

З аналогічного розрахунку недобір плати за використання власних вагонів Перевізника по відправці № 33708900 теж складає 392700,00 грн (крім того ПДВ 78 540,00 грн).

Позивач зазначає, що наприкінці листопада 2022 року внаслідок масованого ракетного обстрілу території України в об`єднаній енергетичній системі держави відбулась системна аварія, що зумовила застосування масових відключень електропостачання. Відновлення електропостачання здійснювалось поетапно. В цей період живлення спеціальних приміщень залізниці неодноразово аварійно переключалося на резервні джерела.

Унаслідок відключення електропостачання на серверах, на яких розміщене програмне забезпечення електронних систем вантажоперевезень залізничного транспорту, стався збій, який одразу не був виявлений. Лише згодом, під час перевірки правильності нарахувань за перевезення вантажів у «ручному» режимі, були встановлені помилки у відповідних розрахунках.

Відповідно до умов Договору, зокрема п. 3.2, на замовника покладено обов`язок сплачувати провізні платежі за перевезення вантажу у власному вагоні перевізника, які складаються, серед іншого, з плати за використання власного вагону перевізника як у вантажному, так і у порожньому рейсах. Разом з тим, згідно з положеннями п. 4.9 Договору, у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів здійснюється відповідний перерахунок, після чого з внесеної замовником попередньої оплати додатково списуються кошти на користь перевізника для покриття належних платежів у порядку та строки, визначені законодавством України та умовами Договору.

Таким чином, відповідач вважає, встановлені обставини та умови Договору свідчать про наявність у перевізника правових підстав для здійснення перерахунку провізних платежів у зв`язку з виявленими помилками у нарахуванні, що виникли внаслідок технічного збою програмного забезпечення, спричиненого аварійними відключеннями електропостачання.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено претензію від 21.03.2025 №ПЗЗ Д-01-03/2015, однак, на момент звернення до суду з позовною заявою, вимоги не задоволені та заборгованість відповідачем не погашена.

Наведене вище стало причиною звернення позивача з цим позовом до суду.

Відповідач зазначає, що заборгованість відсутня, оскільки всі належні платежі були автоматично списані Позивачем із його рахунку. Розрахунок вартості перевезень здійснено з порушенням умов Договору та аукціонів, просив застосувати строки позовної давності.

Висновки господарського суду.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до положень частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України (в редакція, що була чинна на момент виникнення спірних відносин), які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до положень частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з частиною першою статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином .

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Стаття 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (надалі - Статут), визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

У відповідності до статті 3 дія цього Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (стаття 22 Статуту ).

Відповідно до статті 61 Статуту тарифи на перевезення, збори і штрафи, встановлені відповідно до чинного законодавства, публікуються у Збірниках правил перевезень і тарифів залізничного транспорту.

Відповідно до умов Договору, який зазначений вище, Замовник зобов`язаний сплачувати провізні платежі за перевезення вантажу у власному вагоні Перевізника, які включають, зокрема, плату за використання власного вагону Перевізника у вантажному та порожньому рейсах. У разі виявлення Перевізником неправильного нарахування таких платежів здійснюється їх перерахунок, після чого з сум внесеної попередньої оплати додатково списуються кошти для оплати належних Перевізнику платежів у порядку та строки, визначені законодавством України та умовами цього Договору.

Таким чином, встановлені обставини та умови Договору свідчать про наявність у перевізника правових підстав для здійснення перерахунку провізних платежів у зв`язку з виявленими помилками у нарахуванні, що виникли внаслідок технічного збою програмного забезпечення, спричиненого аварійними відключеннями електропостачання.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, факт надання послуг, правомірність здійснення розрахунків недобір плати за використання власних вагонів перевізника по відправці.

Судом встановлено, що позивачем здійснено перерахунок вартості користування власними вагонами перевізника за відповідними накладними, згідно з формулою, визначеною пунктом 3.2.1 договору.

Зокрема, недобір плати за використання власних вагонів перевізника становить:

- по відправці №33604513 654250 грн (крім того ПДВ 130850 грн);

- по відправці №33622713 654250 грн (крім того ПДВ 130850 грн);

- по відправці №33674649 719675 грн (крім того ПДВ 143935 грн);

- по відправці №33681206 719675 грн (крім того ПДВ 143935 грн);

- по відправці №33708892 392700 грн (крім того ПДВ 78540 грн);

- по відправці №33708900 392700 грн (крім того ПДВ 78540 грн).

Загальна сума недобору плати складає 4 239 900,00 грн.

Вказаний розрахунок позивача судом перевірено та визнано арифметично вірним, здійсненим відповідно до умов договору та погодженої сторонами формули розрахунку, передбаченої п. 3.2.1 договору.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша ст. 193 ГК України).

Таким чином, доводи позивача щодо наявності недобору плати за використання власних вагонів перевізника у вищевказаному розмірі є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

При цьому суд наголошує, що винних дій відповідача в означеному недоборі плати за використання власних вагонів перевізника не має, оскільки означений недобір стався виключно з вини позивача, який, знаючи про перебої з живленням власних серверів, за допомогою яких забезпечується автоматична система розрахунку вартості оплат послуг, своєчасно не перевірив правильність розрахунків до моменту автоматичного списання коштів з відповідача.

Також, суд зазначає, що твердження відповідача про те, що позивач нібито неправильно розрахував плату за використання вагонів, не відповідає дійсності. Плата за вагони визначалась чітко за результатами електронних аукціонів, як передбачено Договором, і не змінювалась ні при первинному перевезенні, ні при переадресуванні вантажу. Всі розрахунки виконані відповідно до чинних правил і нормативних документів, тому доводи відповідача є необґрунтованими.

Відповідно до п. 29.1 розділу ІІ Збірника тарифів при переадресуванні вантажу провізна плата визначається окремо: від станції відправлення до станції переадресування за первинними перевізними документами, а від станції переадресування до нової станції призначення за новими перевізними документами, що оформлюються на станції переадресування. Тим самим порядком провізна плата обчислюється і в разі переадресування за первинними перевізними документами. Отже, нарахування позивачем додаткових платежів у зв`язку зі зміною станції призначення здійснене відповідно до вимог Збірника тарифів та умов укладеного Договору, а доводи відповідача є безпідставними, суперечать встановленим обставинам та нормам права, у зв`язку з чим не приймаються судом до уваги. Позовні вимоги АТ «Укрзалізниця» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Водночас, під час розгляду справи Відповідач заявив клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, посилаючись на те, що спірні перевезення були здійснені у грудні 2022 року, при цьому відповідно до пункту 7.3 Договору строк позовної давності для пред`явлення вимог перевізником становить один рік. Таким чином, зазначений строк сплив у грудні 2023 року, тоді як Позивач звернувся до суду лише у квітні 2025 року.

Позивач не погоджувався з твердженнями про пропуск позовної давності, зокрема, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність визначена статтею 257 ЦК України, а статтею 258 цього Кодексу передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Частиною другою статті 9 Цивільного кодексу України також встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Судом встановлено, між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажу, і відповідач (замовник) є вантажовідправником за вказаним договором перевезення, і до спірних правовідносин мають застосовуватися положення частини п`ятої статті 315 Господарського кодексу України (у редакції, чинній станом на дату звернення до суду та 137 Статуту Залізниць України.

Дослідивши норми законодавства та умови укладеного між сторонами договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 315 ГК України (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних відносин) для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

За статтею 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Разом з тим, пунктом 7.3 договору сторони визначили, що строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з правовідносин Сторін за договором, становить один рік. Тобто сторони погодили строк відмінний (більший) від строку визначеного у спеціальних нормах, що регулюють спірні правовідносини, що є правом сторін договору.

Враховуючи диспозитивний характер норм щодо строку позовної давності у спірних правовідносинах та те, що сторони прямо погодили застосування саме однорічного строку, суд дійшов висновку, що до даного спору підлягає застосуванню строк позовної давності тривалістю один рік.

У постанові Верховного Суду від 26.03.2025 у справі №912/391/24 зазначено, що Верховний Суд у постановах від 04.07.2018 у справі №904/5743/16, від 18.06.2021 у справі №910/11949/20 та інших неодноразово викладав правовий висновок, згідно з яким до правовідносин з перевезення вантажів залізницею (вимог/позовів перевізників до вантажовідправників та вантажоодержувачів, що випливають з перевезення) застосовується спеціальна позовна давність, передбачена статтею 315 Господарського кодексу України.

Згідно з постановою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №910/11949/20 частиною третьою статті 925 ЦК України, яка є загальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів). Приписами частини першої статті 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. ГК України прийнятий 16.01.2003 і набрав чинності з 01.01.2004, і статтею 315 цього Кодексу передбачено певні особливості обчислення позовної давності за договором перевезення; він також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права як такий, що прийнятий пізніше та містить порядок обчислення позовної давності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлений карантин з 12 березня 2020 року на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінений карантин з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України.

В пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України вказано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 19 Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Стаття 315 ГК України не підпадає під перелік статей, строки яких продовжено на строк дії карантину пунктом 7 розділу IX «Прикінцеві положення» ГК України, положення пунктів 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються, виходячи із приписів статей 223, 315 Господарського кодексу України;

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №914/3716/21.

Суд констатує, що відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Судом також враховується, що за статтею 137 Статуту залізниць України, яка носить спеціальний характер до даних правовідносин, у даному випадку термін на звернення позивача з означеним позовом має обчислюватись з дня настання події, що стала підставою для подання позову - тобто з моменту списання з відповідача неправильно розрахованої вартості послуг.

Відтак у даному випадку відлік строку слід здійснювати з дати списання нарахувань за відповідними накладними, оскільки саме з цього моменту у перевізника виникло право вимоги та можливість звернення до суду.

Судом встановлено дати нарахування та, відповідно, закінчення строку позовної давності за кожною накладною:

- за накладною №3604513 нарахування здійснено 03.12.2022, строк позовної давності сплив 03.12.2023;

- за накладною №33622713 нарахування здійснено 05.12.2022, строк позовної давності сплив 05.12.2023;

- за накладною №33674649, №33681206 нарахування здійснено 13.12.2022, строк позовної давності сплив 13.12.2023;

- за накладною №33708892, №33708900 нарахування здійснено 17.12.2022, строк позовної давності сплив 17.12.2023.

Суд зазначає, що позивач, будучи обізнаним про перебої з електропостачанням, а відтак і про можливі збої у функціонуванні сервісів, повинен був проявити розумну обачність, своєчасно здійснити перевірку правильності нарахувань у період коли мали місце факти перебоїв у живленні систем автоматичного розрахунку вартості надаваних ним послуг та у разі виявлення порушень своєчасно реалізувати своє право на судовий захист у межах узгодженого сторонами однорічного строку позовної давності. Невчинення таких дій та звернення з позовом лише у 2025 році, тобто майже через три роки після виникнення підстав для донарахування вартості послуг, свідчить про недбалість та зволікання з боку позивача, які жодним чином не були залежні від дій відповідача та грунтувались виключно на бездіяльності позивача, який своєчасно не перевірив правильність роботи системи розрахунку вартості перевезень після збоїв в електроживленні обладнання, яке забезпечує роботу означеної системи.

Таке зволікання не може вважатися поважною причиною пропуску строку та не є підставою для його поновлення, оскільки позивач мав усі можливості для належного та своєчасного захисту своїх прав достовірно знаючи про факти перебоїв у живленні серверного обладнання та його переходу на живлення від резервних джерел проте не проявив розумної обачності.

Таким чином на момент звернення позивача з позовом у квітні 2025 року, строк позовної давності тривалістю один рік вже сплив у грудні 2023 року.

Враховуючи викладене, суд застосовує наслідки пропуску позивачем строку позовної давності та відмовляє у задоволенні позовних вимог АТ "Українська залізниця" до ТОВ "Білий Цвіт" про стягнення 4239900 грн.

Пунктом 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати відповідно до ст. 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з вчиненням сторонами необхідних процесуальних дій.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються судом на позивача у повному обсязі.

При цьому суд зауважує, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі 63599 грн при тому, що позовна заява була подана через систему "Електронний суд". Суд наголошує, що позивачем не було враховано, що у даному випадку при сплаті судового збору підлягав застосуванню понижуючий коефіцієнт для обрахунку судового збору в розмірі 0,8. Відтак, за звернення до суду із цим позовом позивачем мав бути сплачений судовий збір в сумі 50879,2 грн, тобто позивачем було здійснено переплату судового збору в сумі 12719,8 грн. у зв`язку із чим позивач має право звернутись з відповідним клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору відповідно до положень Закону України "Про судовий збір".

В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2025.

Суддя А.Ф. Черногуз