РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2025Справа № 911/1756/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Інтерференц Систем"

про стягнення 975 732,00 грн

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Управління) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерференц Систем" (далі Товариство) 975 732,00 грн, з яких: 829 704,00 грн основна заборгованість за невикористані паливні картки/талони, 87 949,00 грн пеня, 58 079,28 грн штраф, посилаючись на передання Відповідачем меншої кількості товару, ніж це передбачено Договором №ПЛ-27/05 від 30.05.2024.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.06.2025 позовну заяву №22102/11.1-08 від 21.05.2025 (вх. № суду 640/25 від 26.05.2025) Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерференц систем" про стягнення 975 732,00 грн, разом із доданими документами, передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

18.06.2025 вищезазначена позовна заява з додатками надійшла до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2025 позовні матеріали Управління передані на розгляд судді Мудрому С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

03.07.2025 на адресу суду від Управління надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

У заяві про усунення недоліків уточнено позовні вимоги, а саме заявлено до стягнення: основної заборгованості за невикористані картки/талони за Договором №ПЛ-27/05 від 30.05.2024 у розмірі 829 704,00 грн, пені у розмірі 87 949,00 грн та штрафу у розмірі 58079,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1756/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

23.07.2025 через систему "Електронний суд" Товариство подало відзив, в якому просило відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що:

- Відповідачем було виконано свої зобов`язання належним чином та у повному обсязі, що підтверджується підписаною та скріпленою печатками сторін видатковою накладною №719 від 05.06.2024 на суму 2 018 331,00 грн;

- Позивачем не доведено, що невикористані паливні талони були передані саме Відповідачем на підставі Договору №ПЛ-27/05 від 30.05.2024;

- Управлінням не доведено факту відмови у видачі товару;

- позивачем обране неправильний спосіб захисту, оскільки розрахунок за товар здійснюється не на умовах попередньої оплати, а на умовах оплати після отримання товару.

28.07.2025 через систему "Електронний суд" Управління подало відповідь на відзив, в якій не погодилося аргументами Товариства, виходячи з того, що:

- відпуск товару здійснюється за скретч-картками, а тому наявність у Позивача таких документів свідчить про непередання всієї кількості товару;

- непередання товару підтверджується актами фіксації відсутності палива на АЗС/неможливості отримання палива.

Жодних інших заяв по суті справі, заяв чи клопотань сторонами не надано.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги Управління частково обґрунтованими.

30.05.2024 між Управлінням (за текстом договору Покупець, Замовник) та Товариством (за текстом договору Постачальник) було укладено договір №ПЛ-27/05, за умовами якого:

- пункт 1.1: Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю: Нафта і дистиляти код за ДК 021-2015-09130000-9 (бензин А95, дизельне пальне (по талонам/карткам) далі по тексту товар), а Замовник прийняти товар і оплатити його на умовах цього Договору. Найменування товару, що постачається Постачальником за умовами цього Договору, одиниці виміру, вартість, визначені у Специфікації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною останнього.

- пункт 2.1: ціна Договору складає 2 018 331,00 грн, в т.ч. ПДВ 336 388,50 грн;

- пункт 2.2: термін дії талонів/карток: 12 місяців;

- пункт 3.1: строк поставки Товару: з моменту підписання Договору по 31.08.2024;

- пункт 3.2: товар постачається у формі карток/талонів, згідно з номіналом та у кількості відповідно до Специфікації до Договору, шляхом доставки Замовнику карток/талонів на замовлену партію Товару;

- пункт 3.3: місце поставки талонів/карток: вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54000;

- пункт 3.4: передача карток/талонів Замовнику підтверджується підписанням Сторонами видаткової накладної на Товар, яка обов`язково повинна містити номенклатуру (асортимент), кількість та ціну Товару відповідно до переданих карток/талонів, а також загальну суму до сплати;

- пункт 3.5: відвантаження Товару здійснюється на АЗС, що обслуговують картки/талони Постачальника, перелік яких наведено в Додатку №2, який є невід`ємною частиною цього Договору;

- пункт 3.6: відвантаження Товару на АЗС здійснюється цілодобово в робочі та у вихідні дні за картками/талонами Постачальника, що є документом обов`язкової звітності і підставою для відвантаження Товару;

- пункт 3.7: постачання Товару за картками/талонами здійснюється на АЗС партіями, у асортименті та кількості зазначеній в талонах Постачальника. Відвантаження Товару Замовнику здійснюється за умови пред`явлення талона оператору на АЗС. При цьому картка/талон повинен бути в належному стані та не містити будь-яких печаток, штампів, інших позначень, крім тих, що нанесені Постачальником;

- пункт 3.8: термін дії карток/талонів безстроковий або не менше одного року з моменту передачі карток/талонів Замовнику. У разі, якщо термін дії поставлених Постачальником карток талонів Замовнику сплинув, Постачальник зобов`язаний протягом двох днів з моменту отримання заяви від Замовника здійснити обмін таких карток/талонів, термін дії яких повинен бути не менше одного року з моменту передачі обміняних карток/талонів Замовнику;

- пункт 3.10: право власності на пальне вважається переданий Замовнику у момент його фактичного відпуску на АЗС;

- пункт 3.11: зобов`язання Постачальника по поставці Товару вважаються виконаними після відвантаження Замовнику всієї партії Товару на АЗС;

- пункт 3.12: за безпідставну відмову від відвантаження Товару по картках/талонах на АЗС частково або повністю, Постачальник зобов`язаний сплатити Замовнику штраф у розмірі 10% від ціни Договору;

- пункт 3.13: за безпідставну відмову у передачі Замовнику карток/талонів на Товар. Постачальник зобов`язаний сплатити Замовнику штраф у розмірі 10% від ціни Договору;

- пункт 4.1: оплата Товару здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 90 (дев`яноста) робочих днів з дати фактичного отримання Замовником товару у повному обсязі на підставі належним чином оформлених видаткової накладної та рахунку;

- пункт 4.2: у випадку затримки оплати Замовником як бюджетної державної установи (відсутність коштів на розрахунковому рахунку), Замовник зобов`язується провести оплату товару протягом 7 (семи) робочих днів з дня надходження коштів на рахунок. Усі платіжні документи за договором оформлюються з дотриманням вимог законодавства;

- пункт 7.3: за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотків від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів Додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості;

- пункт 10.1: цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і скріплення печатками Сторін та діє по 31.12.2024, а в частині оплати товару до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань.

Між Управлінням та Товариством було підписано та скріплено печатками Специфікацію (Додаток №1 до Договору), за умовами якої останнє зобов`язалося передати Позивачу товар на загальну суму 2 018 331,00 грн (разом із ПДВ):

33 270 л бензину А95 (по талонам карткам) по ціні 54,30 грн за 1 л, загальною вартістю 1 806 561,00 грн;

3 900 л дизельного палива (по талонам карткам) по ціні 54,30 грн за 1 л, загальною вартістю 211 770,00 грн.

Також між Сторонами підписано та скріплено печатками Додаток №2 до Договору з переліком партнерських автозаправних станцій Постачальника, на який здійснюється передання товару.

05.06.2024 між Управлінням та Товариством було підписано та скріплено печатками видаткову накладну №719 від 05.06.2024, згідно з якою Товариством передано Управлінню товар загальною вартістю 2 018 331,00 грн (разом із ПДВ):

33 270 л бензину А95 (по талонам карткам) по ціні 54,30 грн за 1 л, загальною вартістю 1 806 561,00 грн;

3 900 л дизельного палива (по талонам карткам) по ціні 54,30 грн за 1 л, загальною вартістю 211 770,00 грн.

Вартість вказаного товару була повністю сплачена Управлінням на користь Товариства, що підтверджується платіжними інструкціями:

№1058 від 06.06.2024 на суму 85 794,00 грн;

№2958 від 06.06.2024 на суму 1 057 130,50 грн;

№3018 від 07.06.2024 на суму 22 896,50 грн;

№950 від 07.06.2024 на суму 852 510,00 грн.

За твердженнями Управління, із січня 2025 року виникла проблема у заправці паливом службових транспортних засобів через відсутність пального на партнерських автозаправних станціях, що підтверджується актами фіксації відсутності палива на АЗС/неможливості отримання палива від: 01.01.2025, 06.01.2025, 30.01.2025, 31.03.2025, 01.04.2025.

Як наслідок, станом на 16.04.2025 невикористаними/неотовареними залишились талони на 15 280 л палива на загальну вартість 829 704,00 грн: 11 800 л бензину (за ціною за 1 л 54,30 грн) вартістю 640 740,00 грн і 3 480 л дизельного палива (за ціною за 1 л 54,30 грн) вартістю 188 964,00 грн, копії яких містяться у матеріалах даної справи.

В адресованому Товариству листі №1605/15.1-05 від 13.01.2025 Управління повідомило про неможливість з 01.01.2025 здійснювати заправлення на АЗС "Авіс" службових транспортних засобів.

З метою досудового врегулювання спору, Управління звернулося до Товариства з листом №17174/15.1-05 від 16.04.2025, в якому просило повернути кошти, сплачені за товар, який не був поставлений. Однак зазначений лист був залишений без відповіді та задоволення.

У зв`язку з непереданням Товариством товару у повному обсязі на суму 829 704,00 грн, Управління звернулося з даним позовом до суду.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідності до статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення мітиться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання договору №ПЛ-27/05 від 30.05.2024, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором поставки, за яким, відповідно до статті 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містяться також і в статті 265 ГК України.

Отже, укладення Управлінням та Товариством договору №ПЛ-27/05 від 30.05.2024 було спрямоване на передання останнім товару у повному обсязі та одночасного обов`язку позивача по здійсненню його оплати.

Заперечуючи проти задоволення позову, Товариство вказувало на передання Управлінню всієї кількості товару, що підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною №719 від 05.06.2024. Однак суд не погоджується з такими твердженнями Відповідача, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За статтею 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Відповідно до частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як було раніше зазначено, згідно з пунктом 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю: Нафта і дистиляти код за ДК 021-2015-09130000-9 (бензин А95, дизельне пальне (по талонам/карткам) далі по тексту товар), а Замовник прийняти товар і оплатити його на умовах цього Договору. Найменування товару, що постачається Постачальником за умовами цього Договору, одиниці виміру, вартість, визначені у Специфікації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною останнього.

05.06.2024 між Управлінням та Товариством було підписано та скріплено печатками видаткову накладну №719 від 05.06.2024, згідно з якою Товариством передано Управлінню товар загальною вартістю 2 018 331,00 грн (разом із ПДВ):

33 270 л бензину А95 (по талонам карткам) по ціні 54,30 грн за 1 л, загальною вартістю 1 806 561,00 грн;

3 900 л дизельного палива (по талонам карткам) по ціні 54,30 грн за 1 л, загальною вартістю 211 770,00 грн.

Так, 05.06.2024 між Управлінням та Товариством було підписано та скріплено печатками видаткову накладну №719 від 05.06.2024, згідно з якою Товариством передано Управлінню товар загальною вартістю 2 018 331,00 грн (разом із ПДВ):

33 270 л бензину А95 (по талонам карткам) по ціні 54,30 грн за 1 л, загальною вартістю 1 806 561,00 грн;

3 900 л дизельного палива (по талонам карткам) по ціні 54,30 грн за 1 л, загальною вартістю 211 770,00 грн.

Однак, суд звертає увагу Відповідача на те, що відповідно до пункту 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Крім цього, за умовами пункту 2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155 талон спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

За положеннями пункту 3.2. Договору товар постачається у формі карток/талонів, згідно з номіналом та у кількості відповідно до Специфікації до Договору, шляхом доставки Замовнику карток/талонів на замовлену партію Товару;

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що передача карток/талонів Замовнику підтверджується підписанням Сторонами видаткової накладної на Товар, яка обов`язково повинна містити номенклатуру (асортимент), кількість та ціну Товару відповідно до переданих карток/талонів, а також загальну суму до сплати;

За умовами пункту 3.5. Договору відвантаження Товару здійснюється на АЗС, що обслуговують картки/талони Постачальника, перелік яких наведено в Додатку №2, який є невід`ємною частиною цього Договору;

Постачання Товару за картками/талонами здійснюється на АЗС партіями, у асортименті та кількості зазначеній в талонах Постачальника. Відвантаження Товару Замовнику здійснюється за умови пред`явлення талона оператору на АЗС. При цьому картка/талон повинен бути в належному стані та не містити будь-яких печаток, штампів, інших позначень, крім тих, що нанесені Постачальником (пункт 3.7. Договору).

У відповідності до пункту 3.10. Договору право власності на пальне вважається переданий Замовнику у момент його фактичного відпуску на АЗС.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що за видатковою накладною №719 від 05.06.2024 було передано Управлінню лише паливні талони, які є документами, що засвідчують право його власника отримати паливно-мастильних матеріалів на АЗС (на 33 270 л бензину А95 по ціні 54,30 грн за 1 л, загальною вартістю 1 806 561,00 грн та на 3 900 л дизельного палива по ціні 54,30 грн за 1 л, загальною вартістю 211 770,00 грн), а не безпосередньо паливо (бензин, дизель), оскільки відвантаження та перехід права власності на товар відбувається саме у момент фактичного відпуску на АЗС, тобто після заправлення службових транспортних засобів Позивача.

Судом встановлено, що Управлінням не було використано паливні талони (скретч-картки) на 15 280 л палива на загальну вартість 829 704,00 грн: 11 800 л бензину (за ціною за 1 л 54,30 грн) вартістю 640 740,00 грн і 3 480 л дизельного палива (за ціною за 1 л 54,30 грн) вартістю 188 964,00 грн, копії яких містяться у матеріалах даної справи (т. 1, а.с. 52-124).

Таким чином, обумовлений Договором товар у вищезазначеній кількості був недоотриманий Позивачем.

Крім цього, судом також відхиляються аргументи Відповідача про те, що Позивачем не доведено, що саме Товариство передало вищезазначені талони, виходячи з такого.

Законом України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК з "достатність доказів" на нову "вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес новий стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі №904/2357/20.

Виходячи з положень статей 13, 74, 76-79 ГПК України, заперечуючи проти передання спірних талонів Управлінню, тягар доказування такої обставини покладається саме на Товариство. Однак жодних доказів на підтвердження такої обставини Відповідачем не було надано.

У той же час, вартість всього об`єму товару була повністю сплачена Управлінням саме на користь Товариства, що підтверджується платіжними інструкціями №1058 від 06.06.2024 на суму 85 794,00 грн, №2958 від 06.06.2024 на суму 1 057 130,50 грн, №3018 від 07.06.2024 на суму 22 896,50 грн, №950 від 07.06.2024 на суму 852 510,00 грн, з призначенням платежу: "оплата пально-мастильних матеріалів (бензин А-95, дизельне паливо); дог. №ПЛ-27/05 від 30.05.2024, накл №719 від 05.06.2024".

Заперечень щодо отримання вказаних коштів Товариство не пред`являло та доказів повернення Управлінню зазначених грошових коштів матеріали справи не містять.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази та положення статті 79 ГПК України, суд вважає, що спірні талони були передані Товариством Управлінню у рамках виконання Договору №ПЛ-27/05 від 30.05.2024.

Суд також відхиляє заперечення Товариства про те, що сплачена сума коштів не є попередньою оплатою, оскільки об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.08.2023 у cправі №927/211/22 зазначила, що оплата за товар є попередньою, якщо відповідно до договору вона має бути здійснена до моменту виконання продавцем свого обов`язку з передачі товару саме у власність, тобто до моменту переходу права власності на товар від продавця до покупця. Це випливає з визначення договору купівлі-продажу, наведеного у частині 1 статті 655 ЦК України, яка встановлює обов`язок продавця передати товар саме у власність покупця.

Оскільки у відповідності до пункту 3.10. Договору право власності на пальне вважається переданий Замовнику у момент його фактичного відпуску на АЗС, чого у повному обсязі здійснено не було, тому сплачені до моменту переходу права власності на товар грошові кошти у загальному розмірі 2 018 331?,00 грн, є попередньою оплатою.

Вирішуючи спір у даній справі щодо повернення сплаченої за товар грошової суми (вартості невикористаних паливних карток/талонів), суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 670 ЦК України встановлено якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (частина 2 статті 693 ЦК України).

Зі змісту частини 2 статі 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. І вразі настання такої умови покупець може діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. А тому волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (такі висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 07.02.2018 у справі №910/5444/17, від 27.11.2019 у справі №924/277/19, від 09.03.2023 у справі №910/5041/22, від 15.02.2024 у справі №910/3611/23, від 09.04.2024 у справі №909/335/23, від 14.05.2024 у справі №916/1164/23, від 16.07.2024 у справі №910/3574/23).

Суд також зазначає, що можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а тому суд не може замість останнього вирішувати питання щодо доцільності чи недоцільності обрання ним одного з двох варіантів поведінки, передбачених частиною другою статті 693 ЦК України та, у зв`язку з цим, відмовляти в позові.

Принцип диспозитивності господарського судочинства (стаття 14 ГПК України) не надає права суду втручатися в розпорядження учасником справи своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Подібні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16.07.2024 у справі № 910/3574/23.

Як було раніше зазначено судом, у відповідності до пунктів 3.1., 3.2. Договору строк поставки Товару: з моменту підписання Договору по 31.08.2024. Товар постачається у формі карток/талонів.

Отже, вищевказаний термін встановлений для передання саме карток/талонів, а не безпосередньо товару палива.

Також згідно з пунктами 3.6., 3.7. Договору відвантаження Товару на АЗС здійснюється цілодобово в робочі та у вихідні дні за картками/талонами Постачальника, що є документом обов`язкової звітності і підставою для відвантаження Товару. Відвантаження Товару Замовнику здійснюється за умови пред`явлення талона оператору на АЗС.

Таки чином, передання товару здійснюється на умовах самовивозу - у контексті Incoterms відповідає терміну EXW (Ex Works / Франко завод).

За положеннями пункту 2.2. Договору термін дії талонів/карток: 12 місяців, а згідно з пунктом 3.8. термін дії карток/талонів безстроковий або не менше одного року з моменту передачі карток/талонів Замовнику.

Дослідивши наявні у матеріалах справи копії невикористаних картки/талони, судом встановлено, що в них не зазначено ані терміну їх дії, ані вказівки на безстроковий термін дії.

Виходячи із системного аналізу зазначених положень Договору, суд вважає, що термін дії карток/талонів: 12 місяців з моменту їх передачі Замовнику.

Оскільки картки/талони були передані позивачу згідно видаткової накладної №719 від 05.06.2024, виходячи з положень статей 253, 254 ЦК України, останнім днем їх дії вважалося 06.06.2025.

Виходячи з того, що передання товару здійснюється на умовах самовивезення, тому Управління мало право отримати всю кількість товару саме до 06.06.2025.

З огляду на те, що на момент прийняття рішення у даній справі Товариством не було передано Управлінню 15 280 л палива (11 800 л бензину А-95 та 3 480 л дизельного палива), вимога Позивача про стягнення сплаченої за вказаний товар грошової суми у розмірі 829704,00 грн (11 800 л х 54,30 грн + 3 480 л х 54,30 грн) є обґрунтованою.

Також, Управлінням на підставі пункту 7.3. Договору заявлено до стягнення 87 949,00 грн пені, нарахованої з 01.01.2025 по 16.04.2025 на суму боргу у розмірі 829 704,00 грн, та 58079,28 грн штрафу (829 704,00 грн х 7%).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня.

Із системного аналізу вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що вказані штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).

За положеннями пункту 7.3. Договору за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотків від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів Додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Оскільки судом встановлено, що термін дії паливних талонів/карток становить 12 місяців з моменту їх передання, тобто присічний термін виконання Відповідачем свого зобов`язання з передання товару (фактичного відпуску палива на АЗС) встановлено до 06.06.2025, тому нарахування штрафних санкцій на підставі пункту 7.3. Договору у визначений Позивачем період (з 01.01.2025 по 16.04.2025) є необґрунтованим.

Суд критично оцінює надані Управлінням у якості доказів неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань Акти фіксації відсутності палива на АЗС/неможливості отримання палива за талонами на АЗС (т. 1, а.с. 125-133), оскільки вказані документи складені в односторонньому порядку Позивачем, а також Лист №1605/15.1-05 від 13.01.2025 (т. 1, а.с. 47), оскільки матеріали справи не містять доказів його направлення на адресу Відповідача.

При цьому, суд вважає, що Позивач мав можливість пред`явити паливні картки й на інших, визначених Додатком №2 до Договору, партнерських АЗС.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Отже, позов Управління підлягає частковому задоволенню.

При цьому, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи сторін не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Інтерференц Систем" (04052, місто Київ, вулиця Глибочицька, будинок 72, офіс 337; ідентифікаційний код 45067285) на користь Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49619, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Яворницького Дмитра, будинок 21А; ідентифікаційний код 43315529) 829 704 (вісімсот двадцять дев`ять тисяч сімсот чотири) грн 00 коп. попередньої оплати та 12 445 (дванадцять тисяч чотириста сорок п`ять) грн 56 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ