ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 вересня 2025 року Справа № 903/609/25

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Гандзілевська Яна Вікторівна

за участю представників сторін:

від позивача: Шевченко О.С. ордер серія АХ №1277592 від 24.07.2025

від відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/609/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ «ЛАБ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр якості продукції «Карат» про стягнення 997357,58 грн,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю ЛПГ ЛАБ сформував в системі Електронний суд позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Центр якості продукції Карат про стягнення 997357,58 грн, в т.ч.: 600746,27 грн основний борг, 329981,41 грн інфляційні втрати та 66629,90 грн 3% річних.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

Позивач просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 16.06.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 17.06.2025 об 22:13 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Строк для подання відзиву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до 02.07.2025.

01.07.2025 представник відповідача сформував в системі Електронний суд відзив на позовну заяву, в якому просить суд:

1. Залишити позовну заяву ТОВ ЛПГ ЛАБ у справі №903/609/25 без розгляду.

2. Розглядати справу №903/609/25 за правилами загального позовного провадження.

3. Долучити Відзив на позовну заяву ТОВ ЛПГ ЛАБ до матеріалів справи №903/609/25.

4. Витребувати у Позивача оригінали Договору №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ та Специфікації №1 від 27.07.2021 року; Специфікації №2 від 08.11.2021 року; Специфікації №3 від 31.12.2021 року; Специфікації №4 від 31.12.2021 року; Специфікації №5 від 28.02.2022 року.

5. Відмовити ТОВ ЛПГ ЛАБ у задоволенні позовної заяви про стягнення з ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ 997 357,58 грн. в повному обсязі.

В обгрунтування зазначає, що директор ТОВ ЛПГ ЛАБ Корольчук Андрій Вікторович (станом на 23.07.2021 року) не підписував Договір поставки товару №23/07/2021-ЛПГ/ КАРАТ та Специфікацій ні власноручно ні шляхом факсиміле, а тому просить витребувати оригінал даного Договору та оригінали Специфікацій, копії яких долучені Позивачем до позовної заяви, а саме: Специфікація №1 від 27.07.2021 року; Специфікація №2 від 08.11.2021 року; Специфікація №3 від 31.12.2021 року; Специфікація №4 від 31.12.2021 року; Специфікація №5 від 28.02.2022 року.

Вказує, що Відповідачем на виконання умов Договору №23/07/2021 ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 сплачено на рахунок Позивача кошти за товар у загальному розмірі 608000 грн. з помилковим призначенням платежу. Даний факт підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків станом за період 23.07.2021-27.06.2025 між ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ і ТОВ ЛПГ ЛАБ за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

Доводить, що Відповідачем Позивачу надіслано Листи щодо уточнення призначення платежу:

1. Лист Вих. №11-10-21 від 12.10.2021, де ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ повідомило, що при здійсненні ними платежу 12 жовтня 2021 року на суму 48 000 грн. відповідно до платіжного доручення №383, було допущено помилку у призначенні платежу та проханням вважати фактично здійснений платіж як сплату за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

2. Лист вих. №29-10-21-1 від 29.10.2021 де ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ повідомило, що при здійсненні ними платежу 29 жовтня 2021 року на суму 360 000 грн. відповідно до платіжного доручення №402 було допущено помилку у призначенні платежу та проханням вважати фактично здійснений платіж як сплату за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

3. Лист вих. №12-03-24 від 12.03.2024 року де ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ повідомило, що при здійсненні ними платежу 12 березня 2024 року на суму 200 000 грн. відповідно до платіжного доручення №112 було допущено помилку у призначенні платежу та проханням вважати фактично здійснений платіж як сплату за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

Таким чином, загальна сума коштів, яка була сплачена Відповідачем Позивачу за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 становить 654 000 грн. Отже, у зв`язку з тим, що Відповідачем було оплачено товар за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 на загальну суму 654 000 грн. з огляду на що, заборгованість з боку Відповідача за зазначеним Договором становить 7 253,73 грн.

Вказує, що до 30 квітня 2025 року (моменту незаконної зміни засновника ТОВ ЛПГ ЛАБ) зі сторони ТОВ ЛПГ ЛАБ не вчинялися жодних дій досудового чи судового оспорювання або врегулювання по Договору №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 свідчить про те, що незаконним власником та директором ТОВ ЛПГ ЛАБ Орел М.М. вчиняються дії не лише по захопленню корпоративних прав, а й по стягненню коштів за вищезазначеним Договором, який був укладений у 2021 році між суб`єктами господарювання, які пов`язані відносинами контролю та відповідно до законодавства України були єдиним суб`єктом господарювання, а тому існує необхідність у залишенні позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим, що позовна заява підписана особою, яка не має процесуальної дієздатності (Орел М.М.).

Ухвалою суду від 07.07.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Центр якості продукції Карат про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено. Суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 903/609/25 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.08.2025 о 10:00 год. Заяву ТОВ Центр якості продукції Карат про витребування доказів задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю ЛПГ ЛАБ у строк до 22.07.2025 подати до суду оригінали: Договору №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ та Специфікації №1 від 27.07.2021 року; Специфікації №2 від 08.11.2021 року; Специфікації №3 від 31.12.2021 року; Специфікації №4 від 31.12.2021 року; Специфікації №5 від 28.02.2022 року.

07.07.2025 представник позивача сформував в системі 2електронний суд» відповідь на відзив з додатками документів.

17.07.2025 позивач надіслав на адресу суду оригінали витребуваних документів, а саме: договів №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ та Специфікації №1 від 27.07.2021 року; Специфікації №2 від 08.11.2021 року; Специфікації №3 від 31.12.2021 року; Специфікації №4 від 31.12.2021 року; Специфікації №5 від 28.02.2022 року.

Протокольною ухвалою від 05.08.2025 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 02.09.2025 об 11:45 год.

25.08.2025 представник відповідача ознайомилася з долученими оригіналами документів.

Протокольною ухвалою від 02.09.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 16.09.2025 о 10.15 год в режимі відеоконференції за заявою представника позивача.

15.09.2025 представник відповідача сформував в системі «Електронний суд» заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи, у зв`язку з неможливістю забезпечення безпосередньої участі учасника справи в судовому засіданні. Повідомив, що ТОВ «ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ «КАРАТ» підтримує свою позицію по справі, викладену у відзиві на позов.

В судовому засіданні представниця позивача просила суд позов задовольнити повністю.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.240 ГПК України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи, 23.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛПГ ЛАБ» (надалі - ТОВ «ЛПГ ЛАБ», «Позивач», «Постачальник») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ «КАРАТ» (надалі - ТОВ «ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ «КАРАТ», «Відповідач», «Покупець») укладений Договір поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ.

Предмет даного Договору поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 року визначений розділі 1 «Предмет договору», де зазначено наступне:

« 1.1 Найменування Товару, його ціна, одиниці виміру Товару, що підлягає поставці визначається у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору.

1.2 Постачальник гарантує, що Товар належить йому на праві власності, не знаходиться під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та інших способів забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, та державою.

1.3 Постачальник підтверджує, що укладення та виконання ним цього договору не суперечить нормам чинного законодавства України і відповідає його вимогам (зокрема, щодо отримання усіх необхідних дозволів та погоджень), а також підтверджує те, що укладення та виконання ним цього договору не суперечить цілям діяльності Постачальника, положенням його установчих документів чи інших локальних актів.»

Ціна договору та порядок розрахунків зазначений в розділі 3 Договору поставки товару №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021, де зазначено наступні положення:

« 3.1 Покупець оплачує Товар за цінами, зазначеними в затвердженій Сторонами Специфікації.

3.2 Ціна договору складається з суми вартості одиниць Товару, зазначених в затвердженій Сторонами Специфікації.

3.3 Ціни на Товар можуть бути змінені виключно за письмовим погодженням Сторін.

3.4 Розрахунки між Сторонами за цим договором здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

3.5 Покупець здійснює оплату Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту переходу права власності відповідно до пункту 4.4 Договору якщо інше не зазначено в Специфікації.»

Строки і умови поставки Товару зазначені в розділі 4 Договору поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 року, де зазначено наступні положення:

« 4.1 Поставка Товару здійснюється на умовах EXW склад постачальника.

4.2 Товар приймається за кількістю та якістю у відповідному місці поставки на підставі товаросупровідних документів, що підтверджують якість, кількість, комплектність Товару.

4.3 Постачальник передає Товар разом з усією відповідною документацією, яка вимагається відповідно до законодавства України.

4.4 Право власності і ризик випадкового знищення або пошкодження Товару переходить до Покупця з дати підписання видаткової накладної.»

Між Позивачем та Відповідачем було уклало 5 специфікацій, а саме:

- № 1 від 27.07.2021 року до Договору поставки товару № 23/07/2021 ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 року;

- № 2 від 08.11.2021 року до Договору поставки товару № 23/07/2021 ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 року;

- № 3 від 31.12.2021 року до Договору поставки товару № 23/07/2021 ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 року;

- № 4 від 31.12.2021 року до Договору поставки товару № 23/07/2021 ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 року;

- № 5 від 28.02.2022 року до Договору поставки товару № 23/07/2021 ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 року.

Як вбачається зі Специфікації № 1 від 27.07.2021 Сторонами погоджено відповідний Товар, його ціна, одиниці виміру Товару, що підлягав поставці та умови оплати, а саме в зазначеній специфікації було погоджено, що Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність Покупця Товар загальною вартістю 168 000 (сто шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок в тому числі ПДВ 20 %.

Умови оплати: Покупець здійснює оплату Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки Товару Покупцю. Позивач поставив зазначений Товар Відповідачу - 29.07.2021 року, що підтверджується видатковою накладною № 2 від 29.07.2021 року та податковою накладною № 22 від 29.07.2021 року.

Отже, Відповідач зобов`язаний був сплатити Позивачу грошові кошти в розмірі 168000 (сто шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок за поставлений Товар в строк до 29.08.2021 року (протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки Товару).

В Специфікації № 2 від 08.11.2021 року до Договору поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 Сторонами погоджено відповідний Товар, його ціна, одиниці виміру Товару, що підлягав поставці та умови оплати, а саме в зазначеній специфікації було погоджено, що Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність Покупця Товар на суму 257 741 (двісті п`ятдесят сім тисяч сімсот сорок одна) гривня 97 копійок в тому числі ПДВ 20 %.

Умови оплати: Покупець здійснює оплату Товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту поставки Товару Покупцю.

Позивач поставив зазначений Товар Відповідачу - 08.11.2021 року, що підтверджується видатковою накладною № 3 від 08.11.2021 року та податковою накладною № 2 від 08.11.2021 року.

Відповідно, Відповідач зобов`язаний був сплатити Позивачу грошові кошти в розмірі 257 741 (двісті п`ятдесят сім тисяч сімсот сорок одна) гривня 97 копійок за поставлений Товар в строк до 08.01.2022 року (протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту поставки Товару).

У відповідності до Специфікації № 3 від 31.12.2021 до Договору поставки товару №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 Сторонами погоджено відповідний Товар, його ціна, одиниці виміру Товару, що підлягав поставці та умови оплати, а саме в зазначеній специфікації погоджено загальну ціну Товару в розмірі 77 454 (сімдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок в тому числі ПДВ 20 %.

Умови оплати: Покупець здійснює оплату Товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту поставки Товару Покупцю.

Позивач поставив зазначений Товар Відповідачу - 31.12.2021 року, що підтверджується видатковою накладною № 5 від 31.12.2021 року та податковою накладною № 16 від 31.12.2021 року.

Отже, Відповідач зобов`язаний був сплатити Позивачу грошові кошти в розмірі 77454 (сімдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок за поставлений Товар в строк до 02.03.2022 року (протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту поставки Товару).

У Специфікації № 4 від 31.12.2021 року до Договору поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 Сторонами погоджено відповідний Товар, його ціна, одиниці виміру Товару, що підлягав поставці та умови оплати, а саме в зазначеній специфікації узгоджено, що загальна ціна Товару становить суму 6 483 (шість тисяч чотириста вісімдесят) гривні 60 копійок в тому числі ПДВ 20 %.

Умови оплати: Покупець здійснює оплату Товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту поставки Товару Покупцю.

Позивач поставив зазначений Товар Відповідачу - 31.12.2021 року, що підтверджується видатковою накладною № 6 від 31.12.2021 року та податковою накладною № 17 від 31.12.2021 року.

Відповідно, Відповідач зобов`язаний був сплатити Позивачу грошові кошти в розмірі 6483 (шість тисяч чотириста вісімдесят) гривні 60 копійок за поставлений Товар в строк до 02.03.2022 року (протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту поставки Товару).

У відповідності до Специфікації № 5 від 28.02.2022 до Договору поставки товару №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 Сторонами було погоджено відповідний Товар, його ціна, одиниці виміру Товару, що підлягав поставці та умови оплати, а саме в зазначеній специфікації погоджено наступне: «Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність Покупця такий Товар, загальна ціна Товару становить суму 137 066 (сто тридцять сім тисяч шістдесят шість) гривень 70 копійок в тому числі ПДВ 20 %.

Умови оплати: Покупець здійснює оплату Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки Товару Покупцю.

Позивач поставив зазначений Товар Відповідачу - 28.02.2022, що підтверджується видатковою накладною № 1 від 28.02.2022 року та податковою накладною № 17 від 28.02.2022 року.

Отже, Відповідач зобов`язаний був сплатити Позивачу грошові кошти в розмірі 137 066 (сто тридцять сім тисяч шістдесят шість) гривень 70 копійок за поставлений Товар в строк до 31.03.2022 року (протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки Товару).

З врахуванням викладеного, загальна вартість поставленого товару за Договором поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 року складає 646 746,27 грн.

Відповідачем було сплачено Позивачу за договором поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 року грошові кошти в загальному розмірі 46000,00 грн., що підтверджується наступними платіжними інструкціями:

- № 168 від 03.03.2025 року на суму 15 000,00 грн.;

- № 240 від 31.03.2025 року на суму 31 000,00 грн.

Докази сплати Відповідачем Позивачу повної вартості поставленого Товару відсутні.

Жодних зауважень з приводу кількості чи якості товару від відповідача до позивача не надходило. Видаткові накладні підписані та скріплені печаткою Відповідача без жодних застережень, що свідчить про належне прийняття останнім товару.

Підписання видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні і які відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. За визначенням статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта.

Відтиск печатки є свідченням участі особи в здійсненні господарської операції (ВС в постанові №916/922/19 від 29.01.2020).

Судом враховано правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, від 30.01.2019 у справі №905/2324/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18, від 21.05.2019 у справі №904/6726/17, від 05.06.2019 у справі №905/1562/18, від 10.06.2019 у справі №911/935/18 та від 11.06.2019 у справі №904/2394/18, згідно з якою, з урахуванням конкретних обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Відповідно до ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд зауважує, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками до позовної заяви позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 329981,41 грн. інфляційних втрат та 66629,90 грн 3% річних, а саме:

- з 29.08.2021 - за Товар, що був поставлений відповідно до умов Специфікації №1 від 27.07.2021 до Договору поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021;

- з 09.01.2022 - за Товар, що був поставлений відповідно до умов Специфікації №2 від 08.11.2021 до Договору поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021;

- з 03.03.2022 - за Товар, що був поставлений відповідно до умов Специфікації №3 від 31.12.2021 до Договору поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021;

- з 03.03.2022 - за Товар, що був поставлений відповідно до умов Специфікації №4 від 31.12.2021 до Договору поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021;

- з 01.04.2022 - за Товар, що був поставлений відповідно до умов Специфікації №5 від 28.02.2022 до Договору поставки товару № 23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості по 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача: 329981,41 грн інфляційні втрати та 66629,90 грн 3% річних.

Судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН.

Контррозрахунку нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідачем не подано.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 997357,58 грн, в т.ч.: 600746,27 грн основний борг, 329981,41 грн інфляційні втрати, 66629,90 грн 3% річних.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 11968,30 грн відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Щодо доводів відповідача про оплату за договором поставки товару №23/07/2021 ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 згідно платіжних доручень №383 від 12.10.2021 на суму 48000 грн, №402 від 29.10.2021 на суму 360000 грн, №112 від 12.03.2024 на суму 200000 грн, судом враховано наступне.

Відповідач доводить, що ним сплачено Позивачу з помилковим призначенням платежу:

1. Платіжне доручення №383 від 12.10.2021 року на суму 48 000 грн.;

2. Платіжне доручення №402 від 29.10.2021 року на суму 360 000 грн.;

3. Платіжна інструкція №112 від 12.03.2024 року на суму 200 000 грн.

Таким чином, Відповідачем на виконання умов Договору №23/07/2021 ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 сплачено на рахунок Позивача кошти за товар у загальному розмірі 608000 грн. з помилковим призначенням платежу. Даний факт підтверджує Актом звірки взаєморозрахунків станом за період 23.07.2021-27.06.2025 між ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ і ТОВ ЛПГ ЛАБ за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

Також вказує, що Відповідачем Позивачу надіслано Листи щодо уточнення призначення платежу:

1. Лист Вих. №11-10-21 від 12.10.2021, де ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ повідомило, що при здійсненні ними платежу 12 жовтня 2021 року на суму 48 000 грн. відповідно до платіжного доручення №383, було допущено помилку у призначенні платежу та проханням вважати фактично здійснений платіж як сплату за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

2. Лист вих. №29-10-21-1 від 29.10.2021 де ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ повідомило, що при здійсненні ними платежу 29 жовтня 2021 року на суму 360 000 грн. відповідно до платіжного доручення №402 було допущено помилку у призначенні платежу та проханням вважати фактично здійснений платіж як сплату за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

3. Лист вих. №12-03-24 від 12.03.2024 року де ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ повідомило, що при здійсненні ними платежу 12 березня 2024 року на суму 200 000 грн. відповідно до платіжного доручення №112 було допущено помилку у призначенні платежу та проханням вважати фактично здійснений платіж як сплату за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021. (а.с.65-77).

Вважає, що загальна сума коштів, яка була сплачена Відповідачем Позивачу за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 становить 654 000 грн. Отже, у зв`язку з тим, що Відповідачем оплачено товар за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 на загальну суму 654 000 грн. з огляду на що, заборгованість з боку Відповідача за зазначеним Договором становить 7253,73 грн.

Як слідує з доводів позивача, останній заперечує факт отримання ним зазначених листів зі зміною призначення платежів, а Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження обставин їх отримання.

Як слідує з платіжних доручень в призначенні платежу у платіжному дорученні №383 від 12.10.2021 на суму 48 000 грн. зазначено: «Сплата за лабораторні послуги згідно акту №106 від 01.10.2021, ПДВ - 20% 8000 грн.».

Листом вих. №11-10-21 від 12.10.2021 ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ повідомило, що при здійсненні ними платежу 12 жовтня 2021 року на суму 48 000 грн. відповідно до платіжного доручення №383, було допущено помилку у призначенні платежу та проханням вважати фактично здійснений платіж як сплату за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

В призначенні платежу у платіжному дорученні №402 від 29.10.2021 року на суму 360 000 грн. зазначено: «Надання безготівкової фінансової допомоги зг.дог.29/10/2021-ФП від 29.10.2021 без ПДВ».

Листом вих. №29-10-21-1 від 29.10.2021 ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ повідомило, що при здійсненні ними платежу 29 жовтня 2021 року на суму 360 000 грн. відповідно до платіжного доручення №402 було допущено помилку у призначенні платежу та проханням вважати фактично здійснений платіж як сплату за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

В призначенні платежу у платіжній інструкції №112 від 12.03.2024 року на суму 200 000 грн. зазначено: «Оплата за лабораторні послуги за договором №01/10/2020-ЛПГ/КАРАТ від 01.10.2020. Сума 200 000 грн. ПДВ 20% 33 333, 33 грн.».

Листом вих. №12-03-24 від 12.03.2024 року де ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ повідомило, що при здійсненні ними платежу 12 березня 2024 року на суму 200 000 грн. відповідно до платіжного доручення №112 було допущено помилку у призначенні платежу та проханням вважати фактично здійснений платіж як сплату за Договором №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021.

Однак, як слідує з матеріалів справи листи, які надані відповідачем не місять доказів їх отримання позивачам, а позивач заперечує факт їх отримання, отже не є належними доказами у справі.

Також, суд критично відноситься до поданого відповідачем акта звірки взаєморозрахунків (а.с.64), оскільки останній не підписаний позивачем, а тому є неналежним доказом.

Суд погоджується з доводами позивача, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, особі, що здійснює відповідний платіж, а тому до списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит «Призначення платежу» шляхом відкликання платіжного доручення.

Однак, у випадку, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Аналогічні положення містяться в Законі України «Про платіжні послуги» та Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 №163, що діяли під час здійснення Відповідачем оплати за платіжною інструкцією №112 від 12.03.2024 року.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» форма та порядок надання платіжної інструкції визначаються в договорі між користувачем та надавачем платіжних послуг, якщо інше не передбачено законодавством. Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання.

Відповідно до п. 37 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 №163, платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такий обов`язковий реквізит як «призначення платежу».

Пунктом 41 Інструкції передбачено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Відповідно до пункту 28 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, ініціатор має право відкликати платіжну інструкцію до списання коштів з рахунку платника або до настання дати валютування платіжної інструкції (до настання моменту безвідкличності платіжної інструкції). Умови, за яких платіжна інструкція може бути відкликана ініціатором, визначені в розділах II IV та VI цієї Інструкції.

Платіжна інструкція може бути відкликана тільки в повній сумі. Ініціатор для відкликання платіжної інструкції надає надавачу платіжних послуг розпорядження за формою та в порядку, визначених у договорі з надавачем платіжних послуг.

Відповідно, до ч. 2 ст. Закону України «Про платіжні послуги» після списання коштів з рахунку платника або настання дати валютування платіжної інструкції для ініціатора настає момент безвідкличності платіжної інструкції.

Тобто, з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим. А питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті «Призначення платежу» виконаного платіжного доручення вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку. Зазначене підтверджується листом Національного Банку України від 09.06.2011 №25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу», яким встановлено, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами без участі банку.

Зазначена позиція знайшла своє відображення у висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 19.06.2018 у справі № 809/34/17 та від 01.07.2020 у справі №824/74/19-а.

Отже, оскільки Позивач не надав згоди на зміну призначення платежів, зарахування цих платежів в рахунок погашення заборгованості за договором поставки товару №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 в односторонньому порядку не ґрунтується на нормах закону, а тому зазначені Відповідачем платіжні доручення не можуть бути належними доказами виконання зобов`язання Відповідача за цим договором.

Позивач в спростування доводів відповідача вказує, що Відповідачем в якості доказу виконання грошових зобов`язань за договором поставки товару №23/07/2021-ЛПГ/КАРАТ від 23.07.2021 надано платіжні доручення, кошти за якими насправді сплачувались на виконання інших цивільно-правових угод, які існували між сторонами, а саме:

- Договір № 29/10/2021-ФП про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 29.10.2021 р., по якому Відповідач надав Позивачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в розмірі 360 000 грн. (29.10.2021), а Позивач у 2024 році здійснив часткове повернення наданої фінансової допомоги у сумі 190 000 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанку» за період 06.08.2024 по 31.12.2024 р., та відповідними платіжними інструкціями з призначеннями платежу «Повернення фiнансової допомоги згiдно з договором №29/10/2021-ФП ВIД 29.10.2021 р.» (платіжна інструкція № 573 від 13.12.2024 на суму 100 000 грн, платіжна інструкція № 568 від 10.12.2024 на суму 30 000 грн, платіжна інструкція № 1 від 02.10.2024 на суму 30 000 грн, платіжна інструкція № 295 від 06.08.2024 на суму 30 000 грн).

Відповідно, заборгованість Позивача перед Відповідачем за цим договором на сьогоднішній день складає 170 000 грн., що підтверджується відповідним Актом звірки взаємних розрахунків.

- Договір №01/10/2020-ЛПГ/КАРАТ на надання лабораторних послуг від 01.10.2020 р., відповідно до якого Позивачем Відповідачу були надані відповідні послуги на загальну суму 826 571,90 грн. (станом на 15.03.2024 р.), що підтверджується підписаними Відповідачем актами наданих послуг, податковими накладним та актами звірки взаємних розрахунків. Водночас, оплата за ці послуги станом на 15.03.2024 р. була здійснена Відповідачем у сумі 530 034,30 грн., враховуючи 200 000 грн. за платіжною інструкцією №112 від 12.03.2024 р. та 48 000 грн. за платіжною інструкцією №383 від 12.10.2021 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та інструкціями, а також Актом взаємних розрахунків від 15.03.2024.

Щодо залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим, що позовна заява підписана особою, яка не має процесуальної дієздатності, судом враховано наступне.

В обґрунтування своєї позиції Відповідач зазначає, що 30 квітня 2025 року 13:37:31, 012031763, приватний нотаріус Джурук Н.В. здійснила державну реєстрацію змін до відомостей про ТОВ «ЛПГ ЛАБ» (), в результаті чого змінено кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи, зміна структури власності. Перехід юридичної особи на діяльність на підставі власного установчого документа або модельного статуту. Новим власником та керівником у ЄДР зазначено ОСОБА_1 .

ТОВ «ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ «КАРАТ» (), як законний засновник (учасник) ТОВ «ЛПГ ЛАБ» (), не приймало рішень щодо цих змін, а ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , як кінцевий бенефіціарний власник, не уповноважував жодну особу на внесення таких змін. Вказані дії суперечать фактичному волевиявленню власника.

В зв`язку з цим директором ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ ОСОБА_3 та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ ОСОБА_2 були подані заяви від 19.05.2025 до Луцького РУП ГУНП у Волинській області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 190, 206-2, 358, 364, 364-1, 365-2 та 366 КК України, зокрема з причин рейдерського захоплення ТОВ ЛПГ ЛАБ, , засновником якого було ТОВ ЦЕНТР ЯКОСТІ ПРОДУКЦІЇ КАРАТ.

При цьому, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2025 року скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Луцького РУП ГУНП у Волинській області задоволено та зобов`язано внести відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Між тим, зазначена позиція Відповідача спростовується Наказом Міністерства юстиції України № 1353-33.1.2-25 від 16.06.2025 (т.2, а.с.239-242), яким відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 від 08.05.2025 №1 у зв`язку з тим, що реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 30.04.2025 № 011031763 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» та № 012031763 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Джурук Наталією Володимирівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ ЛАБ» (ідентифікаційний код юридичної особи 42590923), відповідають законодавству у сфері державної реєстрації.

Частиною 6 ст. 75 ГПК України встановлено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

До відзиву на позовну заяву Відповідачем ані обвинувального вироку, ані витягу з ЄДР не надано.

Разом з тим, повноваження керівниці ТОВ «ЛПГ ЛАБ» підтверджуються Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, наданою Позивачем разом з позовною заявою.

Оскільки, відповідно до положень ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, підстави для залишення позову без розгляду у цій справі відсутні.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 256 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр якості продукції «Карат» (вул. Дубнівська, 15, м.Луцьк, 43010, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ «ЛАБ» (вул. Шосейна,1Г, селище Надіївка, Солонянський р-н, Дніпропетровська обл, 52405, ) 997357,58 грн (дев`ятсот дев`яносто сім тисяч триста п`ятдесят сім гривень 58 коп.) заборгованості, в т.ч.: 600746,27 грн основний борг, 329981,41 грн інфляційні втрати, 66629,90 грн 3% річних, а також 11968,30 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень30 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення суду підписано 17.09.2025.

Суддя І. О. Гарбар