ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

15 вересня 2025 року Справа № 915/1210/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001 ()

адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094

до відповідача Луцишина Юрія Миколайовича, АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення коштів в сумі 100 000, 00 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 100 000, 00 грн.

Позивач просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат.

Підставою позову позивачем зазначено наступні обставини.

В липні 2019 АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 100 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" посилався на невиконання відповідачем його обов`язку своєчасно та в повному обсязі повернути грошові кошти, надані відповідачу, як фізичній особі-підприємцю, в кредит позивачем на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" від 16.05.2017. Вважаючи, що його права порушені, АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом (основний борг) у розмірі 100 000, 00 грн.

05.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Луцишина Ю.М. до АТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору від 16.05.2017.

Банк зазначає, що відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позову, Господарський суд міста Києва в рішенні від 06.02.2020 по справі № 910/9908/19 прийшов до висновку, що АТ КБ "Приватбанк" не надав доказів, що ФОП Луцишин Ю.М. отримав електронний цифровий підпис в АТ КБ ПриватБанк, яким був підписаний кредитний договір у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" від 16.05.2017, який є підставою позову, що, в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі, черговість погашення заборгованості та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Водночас, правовою підставою первісного позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, у той час, як позивачем не доведено наявність підстав для користування відповідачем кредитними коштами банку. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що первісний позов АТ КБ "Приватбанк" про стягнення з Луцишина Ю.М. заборгованості за кредитом в розмірі 100 000, 00 грн. задоволенню не підлягає.

Разом з цим, оскільки АТ КБ "Приватбанк" не довів факту укладення між сторонами кредитного договору у формі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання послуги "КУБ" від 16.05.2017, суд дійшов висновку про те, що зустрічний позов Луцишина Ю.М. до АТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" від 16.05.2017 задоволенню також не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, Банк зазначає, що 22.05.2017 ФОП Луцишин Ю.М. отримав на свій рахунок № 0480 кошти в розмірі 100 000, 00 грн. без належної правової підстави.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 128, 173, 202-208 ГК України, ст. 15, 16, 51, 52, 509, 526, 598-609, 1212 ЦК України та судовою практикою.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Позивач в позовній заяві зазначив адресу місцезнаходження відповідача Луцишина Юрія Миколайовича, АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

19.08.2025 Господарським судом Миколаївської області направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру та отримано відповідь № 1682843 від 19.08.2025, відповідно до якої адресою реєстрації фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) є АДРЕСА_3 . Дата зняття з реєстрації 17.08.2023.

01.09.2025 Господарським судом Миколаївської області направлено на адресу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання запит від 01.09.2025 щодо доступу до персональних даних фізичної особи Луцишина Юрія Миколайовича, а саме щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі.

03.09.2025 та 08.09.2025 до Господарського суду Миколаївської області від Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання надійшли листи № 4801.4-6927/4801.4-25 від 02.09.2025 засобами поштового зв`язку та електронною поштою (вх. № 12601/25 від 03.09.2025 та вх. № 12791/25 від 08.09.2025), в яких повідомлено, що за відомостями ВОМІРМП та ВІС УДМС України у Миколаївській області гр. Луцишин Юрій Миколайович, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м. Липовець Вінницького району Вінницької області, був зареєстрований по АДРЕСА_3 , 17.08.2023 знятий з реєстрації.

05.09.2025 до Господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшло клопотання (вх. № 12746/25 від 05.09.2025), в якому відповідач просить суд без фіксації результатів розгляду розглянути дане клопотання і вирішити питання щодо передачі матеріалів справи до Господарського суду міста Києва за місцезнаходженням обох учасників справи № 915/1210/25.

Клопотання мотивоване тим, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із постійним місцем знаходження у місті Києві. В клопотанні відповідач зазначив адресу місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 12830/25 від 09.09.2025) зазначив, що АТ КБ ПриватБанк не вбачає підстав для передачі справи до іншого суду, оскільки підсудність визначена з урахуванням ч. 6 ст. 29 ГПК України.

09.09.2025 Господарським судом Миколаївської області направлено запит до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу за параметрами запиту Луцишин Юрій Миколайович, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та отримано відповідь № 1752604 від 09.09.2025 щодо наявності інформації на особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 16.10.2006 виданий Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій обл. Фактична адреса проживання: АДРЕСА_5 . Довідка ВПО № 3002- від 28.04.2022.

Розглянувши матеріали позовної заяви та клопотання відповідача (вх. № 12746/25 від 05.09.2025), суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи до іншого суду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) з огляду на наступне.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду.

За приписами Глави 2 "Юрисдикція" Розділу І ГПК України юрисдикція справ визначається за предметними і суб`єктними ознаками та за територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст. 30 ГПК України).

Так, у параграфі 3 глави 2 "Юрисдикція" розділу І ГПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення підсудності за місцезнаходження чи місцем проживання відповідача (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 ГПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійної його діяльності.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до абз. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до п. 1 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 № 646, (надалі - Порядок) цей Порядок визначає умови створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних).

Відповідно до п. 2 Порядку База даних - автоматизований банк відомостей, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними.

Власником бази даних та виключних майнових прав інтелектуальної власності на її програмне забезпечення є держава в особі Мінсоцполітики.

Володільцем інформації, що обробляється в базі даних, є Мінсоцполітики.

Відповідно до абз. 1, 2, 6, 7, 8 п. 4 Порядку до бази даних вноситься така інформація про внутрішньо переміщену особу, зокрема:

загальні відомості про особу (прізвище, ім`я, по батькові, громадянство, дата і місце народження, стать);

дані про останнє зареєстроване та фактичне місце проживання/ перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб;

дані про фактичне місце проживання особи на дату звернення;

адреса, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону.

Інформація про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є належним доказом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання / перебування особи під час визначення підсудності розгляду справ (постанови ВС від 02.09.2019 у справі № 753/20939/17, від 01.05.2024 у справі № 297/2195/22).

Враховуючи, що за інформацією Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 02.09.2025, за інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.08.2025 та за інформацією з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу від 09.09.2025 на момент звернення позивача до суду з даним позовом відповідач фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з 17.08.2023 був знятий з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_3 та як внутрішньо переміщена особа (довідка ВПО від 28.04.2022) фактично проживає за адресою АДРЕСА_5 , суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів справи № 915/1210/25 за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Приписи ч. 6 ст. 29 ГПК України в спірному випадку не застосовуються, оскільки вказаною нормою передбачено визначення підсудності спору за вибором позивача у випадку, коли місце реєстрації проживання або перебування відповідача невідоме.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 31 ГПК України спори між судами щодо підсудності не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва, оскільки на момент відкриття провадження у справі станом на 25.08.2025 відповідач ОСОБА_1 фактично проживає за адресою АДРЕСА_5 . Тобто, на момент відкриття провадження у справі справа була підсудна Господарському суду міста Києва за загальними правилами підсудності, оскільки місцезнаходженням відповідача є м. Київ.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись статтями 27, 29-31, 232-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Передати матеріали справи № 915/1210/25 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк () до відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення коштів в сумі 100 000, 00 грн. за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва (вул. Богдана Хмельницького, 44В, м. Київ, 01054).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.М. Олейняш