ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.09.2025 Справа №905/721/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Булат", смт.Райгородок, Слов`янський район, Донецька область

про стягнення 55154,93грн

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Булат" про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 55154,93грн, з яких: заборгованість з основного богу в сумі 44731,91грн, 3% річних 2676,52грн, інфляційні втрати 7746,50грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу №1980 від 01.01.2021, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за спожиту електроенергію у травні 2023 року, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою від 21.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Сторони було повідомлено про відкриття провадження у справі засобами електронного зв`язку.

05.08.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, прийняти до уваги фактичну відсутність господарської діяльності відповідача в спірний період.

06.08.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив. У наданій відповіді позивач заперечує проти доводів відповідача, підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно з положеннями статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

Відповідно до преамбули Закону України «Про ринок електричної енергії» цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно із частиною 1 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 №429 ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, з 01.01.2019 ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» є постачальником універсальних послуг на території Донецької області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Згідно із частиною 4 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно п.3.1.9. ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Відповідно до п.7 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

На офіційному сайті позивача https://www.dn.yasno.com.ua/ розміщено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційні пропозиції до нього, роздруківка якого також міститься в матеріалах справи.

Правове регулювання правовідносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії регулюються зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 №2019-VIII та Правилами роздрібного ринку електричної енергії", затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ). Цей Договір укладається на строк, зазначений у комерційній пропозиції, яку обрав Споживач. Договір, в частині виконання зобов`язань Споживача щодо оплати, діє до повного виконання Споживачем таких зобов`язань. Згідно п.3.1.9. ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно до п.7 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. На офіційному сайті Позивача https://www.dn.yasno.com.ua/ розміщено публічний договір про постачання електричної енергії Споживачу та комерційні пропозиції до нього.

Відповідач 01.01.2021 приєднався до умов публічного договору, шляхом фактичного споживання електроенергії та здійснення оплати (копія виписки по рахунку від 08.12.2020, надається).

Споживачем, згідно виписки по рахунку, здійснено оплату за спожиту електричну енергію за січень 2021 року, що в контексті абз.5 п.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про ринок електричної енергії» є вчиненням ним дій, що засвідчують його бажання укласти договір та підтверджує факт приєднання його до умов договору постачання (акцептування договору).

Для проведення розрахунків позивачем було відкрито відповідачу особовий рахунок №1980.

Відповідно до пункту 1.1 договору цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком до цього договору.

Згідно п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком до цього договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь-якому випадку не раніше строку початку дії договору (п.3.1. договору).

Згідно з п.3.2. строк дії цього договору зазначено у розділі 13 договору.

Відповідно до п.5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.5.5. договору).

Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. При цьому споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переаз, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (пункт 5.6. договору).

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п?яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п?яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п.5.7. договору).

Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору (пп.1 п.6.2 договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п.9.1. договору).

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника. Цей договір в частині виконання зобовязань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань (п.13.1 договору).

Матеріали справи містять заяву-приєднання б/н б/д до договору про постачання електричної енергії споживачу, яка є додатком до договору.

Погодившись з цією заявою-приєднанням (акцептувавши її), споживач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору в повному обсязі. З моменту акцептування цієї заяви - приєднання в установленому ПРРЕЕ та умовами комерційної пропозиції порядку, споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України. Своїм підписом споживач підтверджує згоду на обробку його персональних даних та можливу їх передачу третім особам згідно з чинним законодавством, у тому числі, але не виключно щодо кількісних та/або вартісних обсягів наданих за договором послуг та з метою забезпечення постачальником можливості реалізації прав споживача, передбачених п.4.22 ПРРЕЕ.

Згідно з даними заяви-приєднання до договору визначено початок постачання з січень 2021.

Як вказує позивач, з 01.01.2021 постачання електричної енергії за договором здійснювалось на умовах комерційної пропозиції постачальника електричної енергії ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» «Надійна-Донецьк» (далі - комерційна пропозиція).

Відповідно до розділу 4 комерційної пропозиції оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку.

Згідно з розділом 5 комерційної пропозиції, 100% попередня оплата здійснюється не пізніше ніж за 6 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію.

Розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку.

Виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду в сервісі «Особистий кабінет».

Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі «Особистий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора системи розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника. У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

У разі суперечностей (невідповідності) будь-якої з умов договору умовам, викладеним в цій комерційній пропозиції, застосовуються умови цієї комерційної пропозиції (розділ 12 комерційної пропозиції).

Доказів подання заяв про припинення дії договору сторонами не надано, а отже він є діючим і враховується судом під час розгляду справи.

За твердженнями позивача на виконання вказаних умов договору позивачем здійснювалось постачання електричної енергії у травні 2023 року, на підтвердження чого до позовної заяви додано акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) від 31.05.2023 за травень 2023 року на суму 64507,18грн у кількості 10770кВт/год. Акт підписаний лише позивачем.

Також позивачем додано до матеріалів справи сформований рахунок за спожиту електричну енергію за травень 2023 року на загальну суму 64507,18грн.

При цьому, з урахуванням залишку сплачених споживачем коштів в сумі 19775,27грн за електроенергію за травень 2023 року, разом до сплати по рахунку за травень 2023 року визначено 44731,91грн.

Відповідач у порушення умов договору та комерційної пропозиції до нього своїх зобов`язань по оплаті фактично отриманої за заявлений період електричної енергії у повному обсязі не виконав, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за договором про постачання електричної енергії №1980 становить 44731,91грн.

Претензією №24/6902 від 29.08.2023 постачальник звернувся до споживача з вимогою про сплату суми боргу у семиденний строк з дати отримання цієї претензії.

Акт, рахунок та претензія направлені споживачу (акт та рахунок - 06.06.2023; претензія - 29.08.2023) на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1, яка визначена у заяві-приєднанні як джерело обміну документами. На підтвердження направлення претензії надано роздруківки з електронної пошти представника позивача.

Оплату спожитої електричної енергії у травні 2023 року у розмірі 44731,91грн відповідач не провів.

Несплата споживачем боргу стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 44731,91грн, нарахованих на неї сум 3% річних в розмірі 2676,52грн та інфляційних втрат в розмірі 7746,50грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позову посилаючись на обставини того, що підприємство з початку повномасштабного вторгнення РФ (з лютого 2022 року) припинило свою діяльністю за юридичною адресою місцезнаходження в місті Слов`янськ Донецької області та фактичне споживання електричної енергії не здійснюється. Також на переконання відповідача, наданий позивачем акт приймання-передачі від 31.05.2023 не може бути належним доказом у справі оскільки він не підписаний споживачем, складений в односторонньому прорядку та відсутні докази його отримання споживачем. Крім того, відсутні докази отримання споживачем рахунка, претензії від 29.08.2023 та листа №24/1647 від 01.02.2024.

Разом з цим відповідачем зазначено про неправомірне нарахування штрафних санкцій та наявність обставин непереборної сили (форс-мадору) з посиланням на статті 614, 617 ЦК України.

У відповіді на відзив позивач в спростування доводів відповідача вказав про те, що споживач не звертався до постачальника щодо розірвання договору, а також щодо припинення діяльності чи зміни юридичної адреси. Матеріали справи таких доказів також не містять.

Щодо настання форс-мажорних обставин позивач зазначив про відсутність сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчує наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором. Відтак, твердження відповідача про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з причин настання форс-мажорних обставин, а саме, з початком військової агресії Російської Федерації проти України та введенням військового стану, у зв`язку з чим, строк виконання зобов`язання за договором відкладається на строк дії таких обставин, на переконання позивача є необґрунтованим.

Також позивач зазначив, що Акт прийому-передачі за травень 2023 року, сформований відповідно до обсягів споживання, що надані оператором систем розподілу, рахунок сформований в програмному комплексі «Особистий кабінет» та є належним доказом споживання електричної енергії. Позивач звертався з листом до відповідача щодо підтвердження альтернативних засобі зв`язку, відповіді на лист не отримано. Акт та рахунок, за спірний період, направлено відповідачу на електронну пошту зазначену в сервісі «Особистий кабінет», де зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 (реквізити заповнюються Споживачем). Відповідачем підтверджено електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 у відзиві на позовну заяву (зазначено в реквізитах Відповідача). Аналогічним чином, відповідачу направлено претензію від 29.08.2023, рахунок, лист 24/1647 від 01.02.2024. Заперечень чи оскаржень вказаних документів відповідачем до позивача не надходило. Позивач не застосовував до відповідача штрафних санкцій (неустойка, штраф пеня) та не звертався до суду з вимогою про їх стягнення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суду виходить з такого:

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 38 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Приписами частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до правил ринку, кодексу комерційного обліку та інших нормативно-правових актів: надає дані комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків та іншим учасникам ринку; створює та управляє базами даних комерційного обліку електричної енергії, а також централізованими реєстрами постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та автоматизованих систем, що забезпечують комерційний облік електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач склав акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) від 31.05.2023 за травень 2023 року на суму 64507,18грн у кількості 10770кВт/год.

Також позивачем сформовано рахунок за спожиту електроенергію за період травень 2023 року на загальну суму 64507,18грн. З урахуванням часткових оплат у сумі 19775,27грн, разом до сплати на 04.06.2023 визначено 44731,91грн.

Листом від 04.06.2025 №67/6416-вих АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" на запит позивача від 01.02.2024 №24/1647 щодо підтвердження обсягів спожитої електроенергії стосовно споживача ТОВ «Булат» (), повідомило, що фактичний (звітний) обсяг споживання такого споживача по точках комерційного обліку за травень 2023 року становив 10770кВт/год. Лист підписано кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом керівника Департаменту з клієнтських операцій Шашацькою К.Г. Підпис перевірено протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 05.06.2025.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що факт споживання відповідачем електроенергії у травні 2023 року в обсязі 10770кВт/год підтверджено матеріалами справи.

Оскільки відповідач приєднався до умов договору саме на умовах комерційної пропозиції, суд для визначення кінцевого строку оплати застосовує умови, визначені саме в комерційній пропозиції до якої приєднано відповідача.

Відповідно до розділу 5 комерційної пропозиції розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку.

Таким чином, виходячи з погоджених сторонами умов, остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію відповідач повинен бути здійснений протягом 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на відсутність доказів направлення та отримання відповідачем рахунку та акту приймання-передачі електричної енергії за травень 2023 року.

Суд звертає увагу, що розділом 12 комерційної пропозиції сторони погодили, що листування за цим договором здійснюється через «Особистий кабінет», за допомогою поштового та електронного зв`язку на електронну адресу, вказану у заяві-приєднанні до умов договору.

Враховуючи те, що відповідач зареєстрований в сервісі «Особистий кабінет» та мав можливість самостійно сформувати рахунок та оплатити його, або висловити свою незгоду щодо нарахованого обсягу електричної енергії, приймаючи до уваги те, що акт приймання-передачі електричної енергії та рахунок за травень 2023 року, а також претензія направлялись відповідачу на його електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про яку містяться у Заяві-приєднанні в розділи «Реквізити Споживача» та яка зазначене відповідачем у відзиві на поовну заяву, заперечення відповідача щодо неотримання таких документів є безпідставними.

Поряд із цим, щодо не неотримання претензії, суд вважає за необхідне зауважити про те, що згідно позиції, викладеній у постанові Верховного суду від 26.03.2020 у справі №1.380.2019.002646 та від 17.04.2020 № 520/6589/19, досудове врегулювання спору - це вчинення сукупності дій, за допомогою яких юридичний конфлікт вирішується без звернення до суду шляхом досягнення угоди між сторонами або відмови однієї або обох сторін від взаємних претензій. Застосування або незастосування інституту досудового врегулювання спорів є виключним правом особи, за винятком встановлений у законі випадків.

Чинним законодавством України не передбачена заборона звертатись з позовом до суду у випадку порушень договірних зобов`язань контрагентом без попереднього пред`явлення йому претензії. Обрання певного засобу правового захисту, в тому числі і досудового врегулювання спору, є правом а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів його використовує. Вказана правова позиція викладена у Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі 1-2/2002.

Щодо листа від 01.02.2024 №24/1647, суд зазначає, що вказаний лист про підтвердження обсягів спожитої електроенергії був адресований лише АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», а тому не направлення його відповідачу не спростовує встановлені судом фактичні обставини справи.

Отже, відповідачем будь-яких доказів, що спростовують розмір заборгованості, факт направлення позивачем рахунку та Акту приймання-передачі на адресу відповідача, суду не надано.

Саме лише твердження про неотримання таких документів та невизнання обставин наявності заборгованості у відповідній сумі не є достатнім у розумінні стандартів доказування, передбачених нормами господарського процесуального законодавства.

Суд також зазначає, що відповідачем не надано доказів оскарження вказаного у рахунку позивача обсягу спожитої електроенергії чи доказів звернення щодо отримання роз`яснень стосовно виставленого рахунку та обсягу споживання електроенергії, зазначеного у рахунку у зв`язку з наявністю сумнівів щодо правильності показників обсягів споживання електроенергії.

Крім того зазначені відповідачем обставини не є підставою для звільнення відповідача від виконання грошового зобов`язання, оскільки обов`язок відповідача здійснити оплату за надані послуги виникає з укладеного договору, а не з факту вручення рахунку чи підписання акту виконаних робіт.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №920/1343/21, рахунок на оплату має інформаційний характер і сам по собі не є первинним документом, який засвідчує господарську операцію. Відсутність рахунку або акту не звільняє споживача від обов`язку оплатити фактично отриману послугу, оскільки ненадання рахунку не є відкладальною умовою (ст. 212 ЦК України) та не свідчить про прострочення кредитора (ст. 613 ЦК України).

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2023 у справі №910/14570/21, факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими належними доказами в їх сукупності, які свідчать про фактичне надання послуг. Основною ознакою наявності господарської операції є її реальність, а належним чином оформлені первинні документи є лише похідним підтвердженням.

Таким чином, непідписання актів приймання-передачі послуг, на що посилається відповідач) не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати отриманих послуг, оскільки господарські наслідки створює саме реальна фактична передача послуг.

Заперечення відповідача щодо не споживання електричної енергії через не здійснення господарської діяльності відповідачем в зазначений період, відхиляються судом з огляду на те, що зупинення господарської діяльності жодним чином не спростовує факт споживання електричної енергії.

Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують факт припинення або розірвання спірного договору у спірний період. Будь-які письмові звернення відповідача до позивача про припинення договору, та докази направлення таких звернень, в матеріалах справи також відсутні.

Поряд з цим, суд звертає увагу, про відсутність доказів оскарження бездіяльності позивача (за умови наявності такої) щодо виконання вимоги про відключення та припинення постачання електричної енергії.

Згідно з п. 4.27 р. IV Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 №312, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

Відповідно до п.п. р. III 3.1.8, 3.1.9 Правил №312 договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції. Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Отже, договір постачання електричної енергії укладається між суб`єктами, тобто постачальником та споживачем, відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії тощо. В свою чергу постачання електричної енергії (товарної продукції) здійснюється до певного визначеного сторонами у договорі об`єкту, який належить на праві власності (користування) суб`єкту (споживачу) та якому (об`єкту) присвоюється відповідний код (ЕІС-код).

Факт того, що відповідач є споживачем електричної енергії за спірним об`єктом на підставі укладеного з позивачем договору не спростовані.

Посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України (ТПП України) від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, розміщений на офіційному сайті ТПП України, судом до уваги не приймається оскільки форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно Сертифікатом ТПП України про форсмажорні (обставини непереборної сили). Проте в матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий ТПП України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчує наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором №1980 від 01.01.2021.

Таким чином, станом на дату подання позову заборгованість відповідача зі сплати основного боргу з урахуванням часткової оплати становить 44731,91грн та підлягає стягненню з останнього.

Як зазначалося вище, окрім суми основного боргу, позивачем пред`явлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2676,52грн та інфляційні втрати в сумі 7746,50грн.

За приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком ціни позову розрахунок 3% річних проведено за період 14.06.2023-11.06.2025 на суму боргу 44731,91грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що позивачем правильно визначений період нарахувань, при цьому розмір таких нарахувань становить 2676,56грн.

Враховуючи, що згідно з частиною 2 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, стягненню з відповідача підлягають 3% річних у заявленій позивачем сумі 2676,56грн.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком ціни позову, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційни втрати в загальній сумі 7746,50грн за період липень 2023 рік - квітень 2024 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем правильно визначений період нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірним.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю в сумі 7746,50грн.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову повністю.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Булат" про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 55154,93грн, з яких: заборгованість за спожиту у травні 2023р. електричну енергію в сумі 44731,91грн, 3% річних 2676,52грн, інфляційні втрати 7746,50грн, задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Булат» (84150, Україна, Слов`янський р-н, Донецька обл., селище міського типу Райгородок, вулиця Східна, будинок, 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (49001, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, будинок 4Д; ) заборгованість за спожиту у травні 2023р. електричну енергію в сумі 44731,91грн, інфляційні втрати 7746,50грн, 3% річних 2676,52грн та витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 10.09.2025.

Суддя М.О. Лейба