номер провадження справи 19/64/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 Справа № 908/1559/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Давиденко І.В. при секретарі судового засідання Литвинюк А.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ОРТУС ЛТД (69006, м. Запоріжжя, вул. Мала, буд. 3, ідентифікаційний код 35037500)

про стягнення 1 936 279,88 грн.

представники сторін

від позивача: Лісяк Є.О., посвідчення №1879 від 25.03.2025

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. №1699/08-07/25 від 26.05.2025) Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ОРТУС ЛТД про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 01.02.2023 до 31.07.2024 в розмірі 1 939 279,88 грн.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 1212,1214 Цивільного кодексу України, ст.ст. 18, 20, 23 Закону України «Про оцінку землі», ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 10, 26, 59, 60 Закону України «Про місцева самоврядування» і обґрунтовано тим, що відповідач, без належних на те правових підстав, користувався земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт нерухомого майна та безпідставно зберіг кошти орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 26.05.2025, здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1559/25 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

Ухвалою суду від 02.06.2025 відкрито провадження у справі №908/1559/25; присвоєно справі номер провадження 19/64/25; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 08.07.2025

17.06.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ТОВ ОРТУС ЛТД проти позову заперечує, а також просить витребувати у Запорізької міської ради оригінал витяг №НВ-023 із технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельних ділянок від 30.11.2023 року, у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

17.06.2025 від відповідача надійшла заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Державної податкової служби України у Запорізькій області.

17.06.2025 від відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи з питань землеустрою, проведення якої просить доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На розгляд та вирішення експерта поставити наступні питання: чи відповідає виконана нормативно-грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0175 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 52, площею 1,9569 га, зазначена у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.11.2023 року № №НВ-023, сформованому за даними технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Запоріжжя, виконаної станом на 01.01.2013, розроблену Державним підприємством Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст Діпромісто ім. Ю.М. Білоконя та затвердженої рішенням №7 Запорізької міської ради від 30.06.2015 р., вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність.?

27.06.2025 від позивача до суду надійшли відповідь на відзив, відповідно до якої просить суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі; заперечення на клопотання (заяву) відповідача про залучення до участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Державної податкової служби України у Запорізькій області, яким просить відмовити у задоволенні клопотання; заперечення на клопотання про призначення судової експертизи з питань землеустрою, яким просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача.

02.07.2025 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, просить суд відповідь на відзив залишити без розгляду, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Враховуючи неможливість проведення судового засідання, призначеного на 08.07.2025, у зв`язку з перебуванням суді на лікарняному, судове засідання було призначене на 15.07.2025.

Ухвалою суду від 15.07.2025 у задоволенні клопотань відповідача про витребування оригіналу витягу з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, про залучення третьої особи, про призначення у справі судової експертизи з питань землеустрою відмовлено з мотивів викладених в ухвалі.

Також, ухвалою суду від 15.07.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 13.08.2025, 11-00.

Представник відповідача в судове засідання 13.08.2025 не з`явився, причину неявки не повідомив,про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні 13.08.2025 заслухано вступне слово представника позивача, який позов підтримав, просить стягнути з відповідача 1 939 279,88 грн доходу отриманого від безпідставно набутого майна, збережених коштів орендної плати.

В засіданні суду здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору.

У судовому засіданні 13.05.2025, на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів.

Представник Запорізької міської ради в судовому засіданні 13.08.2025 підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Заслухавши представника Запорізької міської ради, дослідивши докази, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини) та повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 02.12.2024 № 406198777, Товариству з обмеженою відповідальністю «ОРТУС ЛТЛ», належить на праві власності з 27.09.2018 року нерухоме майно, а саме: видавництво літ. А-3, склад літ. Б-2, гараж літ. Г, склад ПММ літ. Е, зарядне навантажувачів літ. К, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:006:0175 розташованої по вул. Українській, 52 в м. Запоріжжі.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.01.2023 № НВ-023, згідно якого державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0175 площею 1,9596 га по вул. Українська, 52 у м. Запоріжжі проведена 31.01.2023 на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання (поділу) земельної ділянки від 21.12.2022 ФОП Штанько В.В; категорія земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення земельної ділянки: 11.04 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0175 площею 1,9596 га по вул. Українська, 52 у м. Запоріжжі є сформованою з 31.01.2023.

Власником земельної ділянки загальною площею 1,9596 га з кадастровий номер: :01:006:0175, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 52 є Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Рішенням позачергової сесії восьмого скликання Запорізької міської ради від 05.10.2023 №50 (далі Рішення) «Про затвердження технічної документації щодо об`єднання (поділу) земельної ділянки по вул. Українській, 52 та передачу в оренду ТОВ «ОРТУС ЛТД», ТОВ «ОКТАН-ЄС» та гр. ОСОБА_1 земельних ділянок шляхом поділу для розташування майданчика газетного виробництва» встановлено та затверджено зовнішні межі та розміри земельних ділянок загальною площею 2,3800 го по вул. Український, 52 для розташування майданчика газетного виробництва, які утворилися в результаті поділу, згідно з планами, що додаються до землевпорядної документації, таким чином, зокрема: - земельна ділянка (кадастровий номер :01:006:0175) площею 1,9596 га.

У пункті 3 Рішення визначено передати в оренду на 10 років ТОВ «ОРТУС ЛТД» () земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0175 площею 1,9596 га.

Пунктом 5.1 Рішення зобов`язано ТОВ «ОРТУС ЛТД» укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі та здійснити державну реєстрацію права користування в установленому законодавством порядку.

Згідно Витягу від 30.11.2023 № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з кадастровим номером :01:006:0175, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 52, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить: 42 257 010,36 грн.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізькій області від 21.08.2024 вих. № 97835/5/08-01-04-07 Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРТУС ЛТД» не надавало податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) та відповідно не сплачувало податкові зобов`язання в належному обсязі.

Позивач посилався на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРТУС ЛТД» в належному обсязі не сплачувало та не звітувало по платі за землю за користування земельною ділянкою за адресою: м. Запоріжжя, вул.Українська, буд. 52.

Запорізькою міською радою складено розрахунок, щодо розміру недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «ОРТУС ЛТД» земельною ділянкою за кадастровим номером :01:006:0175, за адресою: м. Запоріжжя вул. Українська, буд. 52, без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.02.2023 до 31.07.2024.

За зазначеним розрахунком розмір недоотриманих доходів склав:

за 2023 рік з 01.02.2023 по 31.12.2023 1 162 067,78 грн;

за 2024 рік з 01.01.2024 по 31.07.2024 -777 212,10 грн.

Таким чином, позивач заявляє про загальний розмір недоотриманих доходів в розмірі 1 939 279,88 грн.

Позивач посилався на те, що відповідачем не було оформлено право користування земельною ділянкою в наведений період, зокрема, укладення відповідного Договору оренди та державної реєстрації права оренди. Таким чином, відповідач користувався земельною ділянкою у заявлений до стягнення період без достатніх правових підстав.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо плати за фактичне користування земельною ділянкою, стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 1 939 279,88 грн доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 01.02.2023 по 31.07.2024.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За статтею 80 Земельного Кодексу України, суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

Приписами статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. 79 ЗК України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, із визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Законом України «Про Державний земельний кадастр» визначено правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

За змістом ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону).

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 07.07.2020 у справі №922/3208/19.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оренду землі», об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

З наведеного слідує висновок, що об`єктом оренди може бути земельна ділянка, яка є сформованою як об`єкт цивільних прав.

Судом встановлено, що правом власності на спірну земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, міська рада наділена в силу закону, при цьому державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності об`єктивно не можна було здійснити раніше, ніж із часу розмежування земель державної та комунальної власності. Водночас відсутність державної реєстрації речового права на спірну земельну ділянку після не впливає на обставини виникнення та наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку.

Як вже зазначалося судом вище, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 02.12.2024 № 406198777, Товариству з обмеженою відповідальністю «ОРТУС ЛТД», належить на праві власності з 27.09.2018 року нерухоме майно, а саме: видавництво літ. А-3, склад літ. Б-2, гараж літ. Г, склад ПММ літ. Е, зарядне навантажувачів літ. К, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:006:0175 розташованої по вул. Українській, 52 в м. Запоріжжі.

Рішенням позачергової сесії восьмого скликання Запорізької міської ради від 05.10.2023 №50 «Про затвердження технічної документації щодо об`єднання (поділу) земельної ділянки по вул. Українській, 52 та передачу в оренду ТОВ «ОРТУС ЛТД», ТОВ «ОКТАН-ЄС» та гр. ОСОБА_1 земельних ділянок шляхом поділу для розташування майданчика газетного виробництва» встановлено та затверджено зовнішні межі та розміри земельних ділянок загальною площею 2,3800 га по вул. Український, 52 для розташування майданчика газетного виробництва, які утворилися в результаті поділу, згідно з планами, що додаються до землевпорядної документації, зокрема таким чином: - земельна ділянка (кадастровий номер :01:006:0175) площею 1,9596 га.

Пунктом 3 цього Рішення визначено передати в оренду на 10 років ТОВ «ОРТУС ЛТД» () земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0175 площею 1,9596 га.

Пунктом 5.1 Рішення зобов`язано ТОВ «ОРТУС ЛТД» укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі та здійснити державну реєстрацію права користування в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що Договір оренди землі між сторонами у період з 01.02.2023 по 31.07.2023 не укладався.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що в порушення ст. 125 ЗК України, ТОВ «ОРТУС ЛТД» користувалось спірною земельною ділянкою без документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою в період з 01.02.2023 по 31.07.2024.

Використання спірної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило Запорізьку міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати.

Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України).

Позивач, мотивуючи заявлені позовні вимоги, посилається на положення статей 1212 - 1214 ЦК України, як на правову підставу своїх вимог, а обґрунтовуючи вимоги про стягнення 1 939 279,88 грн, зауважує, що ця сума є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за використання спірної земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення Договору оренди, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду саме відповідачеві.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення.

Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

За змістом пункту 4 частини 3 ст. 1212 ЦК України, положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Підстави та порядок стягнення коштів, які особа мала б отримати за звичайних умов, втім не отримала, визначені також ст. 22 ЦК України та ч. 2 ст. 224, ст. 225 ГК України, за змістом яких упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а інша сторона додержувалась правил здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав).

При цьому на відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК України вина не має значення, оскільки важливим є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, з моменту державної реєстрації земельної ділянки (з 31.01.2023) з кадастровим номером :01:006:0175, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд.52, у відповідача виник обов`язок укласти Договір оренди спірної земельної ділянки та зареєструвати на підставі нього право оренди землі, оскільки на цій земельній ділянці розташований належний відповідачу на праві власності об`єкт нерухомості.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ОРТУС ЛТД» (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного Договору, збільшило вартість власного майна, а Запорізькою міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), на отримання яких позивач цілком підставно очікував.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

За таких обставин, з огляду на те, що речові права відповідача на земельну ділянку у не зареєстровано, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Згідно зі ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини «Федоренко проти України» від 03.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути існуючим майном або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У спірних правовідносинах неотриманні Запорізькою міською радою кошти від використання земельної ділянки підпадають під визначене Європейським судом з прав людини поняття «майно, на яке особа цілком виправдано очікувала», право на яке підлягає захисту.

Також поняття майна, як грошових коштів, які особа очікувала отримати та, відповідно, набула права на судовий захист, розкривається в рішенні Європейського суду з прав людини «Кечко проти України».

Відповідно до вимог ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Згідно з п. 14.1.54 ст. 14 Податкового кодексу України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у т.ч. від будь-яких видів їх діяльності на території України, визнається доходом підприємства.

До доходів включається будь-яке збільшення активу або зменшення зобов`язання, згідно з Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 Дохід, затвердженим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153.

Разом з цим, дохід підприємства зменшується на суми витрат, до яких відносяться суми нарахованих податків.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

За приписами п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Статтею 10 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих податків належить у т.ч. податок на майно.

Згідно ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до положень п.12.5 ст. 12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів с нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

В свою чергу п. 12.3.4 ст. 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Також слід зазначити, що базою оподаткування, відповідно до статті 271 Податкового кодексу України, є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК.

За змістом пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України та частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель», для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»).

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою (частина перша статті 23 цього Закону).

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а виходячи з вимог статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону.

Як вже зазначалося раніше, за приписами статті 14.1.147 Податкового кодексу України, плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Рішенням Запорізької міської ради № 26 від 28.11.2018 було встановлено розмір орендної плати за землю. Зазначеним рішенням було встановлено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки).

Відповідно до додатку до вказаного рішення річний розмір орендної плати за земельні ділянки, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробки, машинобудівної та іншої промисловості становить 3 відсотки від їх нормативної грошової оцінки.

З наведеного слідує, що Запорізька міська рада в межах наділених повноважень, у відповідності до законодавства України, затвердила та встановила податок, та збори на користування землями міста Запоріжжя.

Запорізька міська рада, формуючи розрахунок, встановила та розрахувала відсоток нормативної грошової оцінки землі, та розрахувала у відповідності до вищевказаних рішень суму завданих збитків, які Запорізька міська рада понесла від безпідставно набутого майна ТОВ «ОРТУС ЛТД».

Як вже було зазначено вище, згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.11.2023 нормативна грошова оцінка земельної ділянки :01:006:0175, за користування якою зроблено розрахунок, складає 42257010,36 грн.

Згідно з ст. 289 Податкового Кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативно грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв) з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до даних офіційного сайту Державної податкової служби України державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання ст.289 ПК України, листом від 12.01.2024 № 6-28-0.222-600/2-24 поінформувала про значення коефіцієнтів індексації нормативно-грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996-2023 роки.

Так, коефіцієнти індексації нормативно-грошової оцінки земель і земельних ділянок складали: за 2017 рік 1,0; за 2018 рік 1,0; за 2019 рік 1,0; за 2020 рік- 1,0; за 2021 рік- 1,1; за 2022 рік 1,15; за 2023 рік- 1,051.

Значення коефіцієнта за попередній рік застосовується для розрахунку податкового зобов`язання на наступник рік.

Згідно вказаного вище розрахунку загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування), становить 1 939 279,88 грн, зокрема:

за 2022 рік з 01.02.2023 по 31.012.2023 1 162 067,78 грн;

за 2023 рік за період з 01.01.2023 по 31.07.2024 777 212,10 грн;

Відповідачем контррозрахунку розміру доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, заявленого позивачем до стягнення, суду не надано.

Відновлення порушених прав Запорізької міської ради за таких обставин і в заявлений позивачем спосіб, шляхом стягнення з ТОВ «ОРТУС ЛТД» на користь Запорізької міської ради до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна у вигляді несплаченої орендної плати не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як фактичний добросовісний землекористувач.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Разом з тим, для кондиційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набутті (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Вказана правова позиція місцевого господарського суду відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц.

У постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.04.2023 у справі № 357/8975/20 викладено правові висновки про те, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20 вересня 2018 у справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18) на які як на підставу касаційного оскарження посилається заявник. Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів (коштів) за безпідставне користування земельною ділянкою є за своїм змістом кондикційними. Разом з тим, для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18).

Неповернення Запорізькій міській раді безпідставно збереженої орендної плати за користування земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що він здійснений правильно.

Щодо заперечень відповідача проти розрахунку заявленого розміру безпідставно збережених коштів орендної плати та нормативно-грошової оцінки земельної ділянки які викладені у відзив на позов, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель» (далі - Закон № 1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, плати за суборенду (у разі передачі в суборенду земельних ділянок державної власності, які орендуються акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, що утворилося шляхом перетворення державного підприємства, у постійному користуванні якого перебували такі земельні ділянки), втрат лісогосподарського виробництва, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1378-IV дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до частини 5 статті 20 Закону № 1378-IV технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, звіти про експертну грошову оцінку земельних ділянок державної та комунальної власності, звіти про експертну грошову оцінку земельних ділянок, що проводиться для цілей оподаткування, нарахування та сплати інших обов`язкових платежів, що справляються відповідно до законодавства, є публічною інформацією.

Статтею 23 зазначеного Закону передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації (крім випадків, визначених частиною третьою цієї статті).

Центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, є Держгеокадастр (постанова Кабінету міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру»).

Згідно з підпунктом 4 пункту 4 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розробляє нормативно-технічні документи, державні стандарти, норми і правила у сфері земельних відносин в установленому законодавством порядку; стандарти і технічні регламенти у сфері Державного земельного кадастру відповідно до закону, а також порядки створення та актуалізації картографічних матеріалів, кадастрових класифікаторів, довідників та баз даних; нормативно-технічну документацію з питань геодезії, картографії, геоінформаційних систем;

Нормативна грошова оцінка виконана для земель всіх категорій за основним цільовим призначенням, які розташовані в адміністративних межах міста Запоріжжя, та складена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель м. Запоріжжя, Схема економіко-планувального зонування міста Запоріжжя, Схеми прояву локальних факторів оцінки міста Запоріжжя, Картосхема розповсюдження агровиробничих груп ґрунтів міста Запоріжжя.

30.06.2015 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя", згідно з яким вирішено, зокрема, впровадити оподаткування земель міста на підставі нової нормативної грошової оцінки з 01.01.2016.

Рішення № 7 оприлюднене 14.07.2015 року в газеті Запорізька Січ та набрало чинності з 01 січня 2016 року та на сьогодні є чинним та загальновідомим.

10.11.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147 Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, якою затверджено Методику нормативної грошової оцінки земельних ділянок (далі - Методика). Пунктом 4 постанови встановлено, що затверджена з урахуванням вимог пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України до набрання чинності Методикою, затвердженою згідно з пунктом 1 цієї постанови, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, технічна документація із загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (на відповідній території) є чинною до початку застосування рішення відповідного органу місцевого самоврядування про затвердження нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

При формуванні витягів з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок розрахунок нормативної грошової оцінки земельних ділянок м. Запоріжжя здійснюється за допомогою ліцензійного програмного продукту «Геодезична Інформаційна Система 6» (ГІС-6) в автоматичному режимі, розробленого на підставі даних Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Запоріжжя, яка затверджена рішенням Запорізької міської ради від 30.06.2015 за № 7.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату.

Програма Геодезична інформаційна система 6 є ліцензійним програмним продуктом і рекомендована для використання Державним комітетом України із земельних ресурсів.

Судом враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28 лютого 2020 року у справі № 913/169/18 (п. 49, 50) «…З огляду на викладене ТОВ «Боремер», як фактичний користувач земельної ділянки, що у спірний період (з 08.06.2016 по 31.03.2018) без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. Перевіривши розрахунок розміру безпідставно збережених коштів, дослідивши витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку від 15.02.2018 № 382/0/195-18 та від 12.03.2018 № 458/0/195-18, надані Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області, та інші наявні у справі докази в їх сукупності, а також зважаючи на ненадання відповідачем контррозрахунку, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі…»

Алгоритм розрахунку розміру заборгованості зі сплати орендної плати та розміру безпідставно збережених коштів в даній справі та наведеній є однаковим.

Поряд з наведеним, Велика Палата Верховного Суду України у справі № 823/902/17 вказала, що у правовідносинах, пов`язаних з оцінкою земель та земельних ділянок, Держгеокадастр і його територіальні органи здійснюють публічно-владні управлінські функції. Тому перевірка законності їх дій (бездіяльності), рішень, зокрема під час формування даних про НГО окремої земельної ділянки, оформлення таких даних у вигляді витягу з технічної документації з НГО земель, має здійснюватися адміністративним судом.

Відповідачем не надано власного контр розрахунку розміру орендної плати та доказів скасування чи оскарження рішення щодо визначення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0175.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ОРТУС ЛТД (69006, м. Запоріжжя, вул. Мала, буд. 3, ідентифікаційний код 35037500) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915, на реквізити: отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку (IBAN): UA0008479, код класифікації доходів бюджету: 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 01.02.2023 до 31.07.2024 в розмірі 1 939 279 грн 88 коп (один мільйон дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять грн 88 коп.)

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ОРТУС ЛТД (69006, м. Запоріжжя, вул. Мала, буд. 3, ідентифікаційний код 35037500) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915, на розрахунковий рахунок UA0034816 в Державній казначейській службі України м. Київ, отримувач: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 23 271 грн 36 коп. (двадцять три тисячі двісті сімдесят одна грн 36 коп.)

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено після виходу судді з відпустки 09.09.2025.

Суддя І.В. Давиденко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.