ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2025 р. Справа № 910/3527/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою з відповідальністю "МБС-ІНЖИНІРІНГ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025

у справі № 910/3527/25 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою з відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ"

до Товариства з обмеженою з відповідальністю "МБС-ІНЖИНІРІНГ"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою з відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (далі позивач; ТОВ "Оператор ГТС України") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою з відповідальністю "МБС-ІНЖИНІРІНГ" (надалі відповідач; ТОВ "МБС-ІНЖИНІРІНГ"; апелянт; скаржник) про стягнення 119 468,33 грн, з яких 111 390,35 грн - пеня та 8 077,98 грн - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежно виконані зобов`язання за договором № про закупівлю послуг від 09.10.2023 щодо виконання робіт, передбачених п. 1-2 Графіку виконання робіт (додаток №3) у встановлений графіком строк, у зв`язку з чим позивачем нараховані штрафні санкції у вказаному вище розмірі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 позовні вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "МБС-ІНЖИНІРІНГ" на користь ТОВ "Оператор ГТС України" пеню - 111 390,35 грн, штраф - 8 077,98 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Приймаючи рішення у даній справі місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач та відповідач у договорі погодили застосування пені і штрафу за несвоєчасне виконання будь-яких робіт, які передбачені Графіком (Додаток № 3) - етапами, у зв`язку з чим правомірним є нарахування позивачем штрафних санкцій за прострочення виконання відповідачем 1 та 2 етапів робіт.

Крім того суд зазначив, що представником відповідача подано клопотання про зменшення суми штрафних санкцій на 95%, тобто до 5 973,41 грн, яке мотивоване тим, що: затримка у виконанні робіт сталася в результаті об`єктивних причин, зокрема: всі військовозобов`язані працівники відповідача у 2024 році, впродовж значного проміжку часу, були вимушені проходити процедуру оновлення даних в ТЦК та СП; на час виконання Договору продовжувала тривати широкомасштабна збройна агресія російської федерації і в зв`язку із масованими ракетно-дроновими обстрілами росією енергосистеми України, відбувалися планові та екстренні відключення електропостачання, що суттєво вплинуло на виробничі можливості відповідача та як наслідок, стало однією з причин затримки у виконанні зобов`язань по деяким договорам, в тому числі і по договору № від 09.10.2023. ТОВ МБС-ІНЖИНІРІНГ прикладало всіх можливих зусиль для вчасного та якісного виконання робіт, про що свідчить зміст листів, направлених під час виконання Договору на адресу позивача. Також зазначив, що у разі задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення штрафних санкцій у повному обсязі, відповідач опиниться у вкрай важкому матеріальному становищі, що поставить під загрозу виконання інших укладених договорів. ТОВ Оператор ГТС України в позовній заяві не зазначило, до яких саме негативних наслідків призвело незначне прострочення виконання робіт відповідачем та який розмір збитків в результаті зазнав позивач. ТОВ МБС-ІНЖИНІРІНГ, під час виконання умов Договору діяло добросовісно, приймало всі можливі заходи для вчасного виконання робіт, передбачених Договором. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про спричинення збитків ТОВ Оператор ГТС України або можливість їх понесення, що є підставою для зменшення судом розміру штрафних санкцій.

Так, згідно висновків суду першої інстанції надані відповідачем листи, які були адресовані позивачу, щодо обставин виконання умов договору № про закупівлю послуг від 09.10.2023 не є належними та допустимими доказами, які підтверджують доводи відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій. Розмір штрафних санкцій не є надмірно значним, а ступінь виконання зобов`язання підрядником не дає підстав вважати, що ТОВ "МБС-ІНЖИНІРІНГ" належним чином виконувало умови договору.

За таких обставин, встановивши наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та врахувавши, що питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто з урахуванням сукупності з`ясованих обставин, зважаючи на відсутність у наведеному випадку тих виключних обставин, з якими положення законодавства (ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України) пов`язують можливість зменшення розміру санкцій, за висновками господарського суду відсутні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій, в т.ч. з урахуванням їх розміру. Також суд не визнав заявлене клопотання виключним випадком (відсутність документального підтвердження, тощо) для можливості зменшення суми пені та штрафу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "МБС-ІНЖИНІРІНГ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме зменшити суму штрафних санкцій на 95% від розміру заявленого ТОВ "Оператор ГТС України", до 5 973,41 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, в результаті чого суд неправильно застосував норми матеріального права.

Апелянт наголошує, що оскаржуване рішення не містить належного обґрунтування обов`язку відповідача по сплаті штрафних санкцій в максимальних розмірах, а також у ньому відсутнє посилання на докази спричинення шкоди позивачу в результаті порушення відповідачем строків виконання робіт. Також господарський суд жодним чином не оцінив та не врахував, що: безперервні атаки на енергетичну інфраструктуру України призвели до планових та екстрених відключень електропостачання, порушили роботу систем водопостачання й опалення, що мало суттєвий негативний вплив на строки виконання робіт, передбачених договором; всі військовозобов`язані працівники відповідача у 2024 році, впродовж значного проміжку часу, були вимушені проходити процедуру оновлення даних в Територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і військово-лікарську комісію, - як такі, що заслуговують на увагу та жодним чином не з`ясував причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025, апеляційна скарга відповідача у справі № 910/3527/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "МБС-ІНЖИНІРІНГ" на рішення Господарського міста Києва від 10.06.2025 у справі № 910/3527/25; справу № 910/3527/25 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Про перегляд справи в апеляційному порядку сторони повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа від 18.07.2025 до електронних кабінетів останніх.

23.07.2025 на адресу апеляційного господарського суду, через підсистему «Електронний суд», надійшов відзив ТОВ "Оператор ГТС України" на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Свої доводи позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази дійшов правильних висновків щодо порушення відповідачем строків виконання робіт, передбачених Графіком виконаних робіт (Додаток №3), що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт № 3 від 01.03.2024, № 5 від 08.07.2024 та № 6 від 01.08.2024.

Також позивач наголошує, що жоден отриманий від відповідача та згаданий ним документ не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії російської федерації проти України, в зв`язку із чим було введено воєнний стан із відповідними наслідками, відповідач був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання за договором у домовлені строки.

Крім того, ТОВ "Оператор ГТС України" наполягає, що відповідачем не наведено доводів та не надано жодних належних і допустимих доказів, які підтверджували б наявність виняткових випадків, які надають право суду застосувати положення статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК України.

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія зазначає, що за частиною 1 статті 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 09.10.2023 між ТОВ "Оператор ГТС України" (замовник) та ТОВ "МБС-ІНЖИНІРІНГ" (підрядник) укладено договір № про закупівлю послуг (скорочено - Договір), відповідно до умов якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги: інші завершальні будівельні роботи (ремонт допоміжних будівель та елементів благоустрою території Олишівського проммайданчика Боярського ЛВУМГ) відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (зі змінами та доповненнями) є послугами, а відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України є роботами, далі іменуються - роботи), а замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору (пункт 1.1. Договору).

Склад, обсяги, вартість робіт та строки, визначені технічними, якісними та кількісними характеристиками (додаток № 1), договірною ціною (додаток № 2) та графіком виконання робіт (додаток № 3), які є невід`ємною частиною договору (пункт 1.2. Договору).

Відповідно по пункту 3.1. Договору, загальна вартість виконуваних робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно з Договірною ціною (Додаток №2), становить: 8 148 000,00 грн. (вісім мільйонів сто сорок вісім тисяч гривень 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% 1 358 000,00 грн. грн (один мільйон триста п`ятдесят вісім тисяч гривень 00 коп.).

Оплата за цим Договором проводиться в такому порядку: замовник оплачує вартість прийнятих замовником робіт на розрахунковий рахунок підрядника протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але не раніше ніж через 20 (двадцять) календарних днів з моменту прийняття робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт. При складанні актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3. Виконання робіт за Договором у повному обсязі підтверджується підписаним сторонами актом про завершення виконання робіт, складеним у довільній формі (пункт 3.3. Договору).

Відповідно до пунктів 4.1.-4.2. Договору, підрядник зобов`язується виконати роботи до 30.06.2024. Підрядник зобов`язується виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (Додаток № 3).

Згідно із пунктом 4.3. Договору, строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей Договір у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Датою закінчення виконання підрядником робіт за Договором вважається дата підписання сторонами акта про завершення виконання робіт. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника. Місце виконання робіт (надалі - об`єкт): Чернігівська обл. Чернігівський р-н, смт. Олишівка, вул. Козацька 37 (пункти 4.4. - 4.5. Договору).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Згідно з пунктом 5.7. Договору, виконання підрядником робіт за Договором у повному обсязі підтверджується підписаним сторонами актом про завершення виконання робіт, який складає підрядник і надає на підпис замовнику. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів підписує акт про завершення виконання робіт, або надає підряднику мотивовану відмову від його підписання. Фіксація, усунення недоліків та підписання за результатами їх усунення акта про завершення виконання робіт здійснюється в порядку, встановленому пунктами 5.4., 5.5. та 5.6. Договору.

Відповідно до пункту 6.13. Договору для виконання робіт підрядник зобов`язаний забезпечити робочу силу в потрібній кількості та відповідної кваліфікації.

Підрядник, у письмовій формі, за 5 (п`ять) робочих днів інформує замовника про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт з незалежних від нього обставин. Замовник зобов`язаний виконати залежні від нього заходи для усунення цих обставин (пункт 6.17 Договору).

Замовник приймає повністю виконані (завершені) роботи в порядку та умовах, визначених цим Договором. Невиконання, неналежне виконання, часткове виконання робіт підрядником, вважається невиконання робіт в цілому. В цьому випадку замовник має право вимагати повернення грошових коштів, якщо вони були сплачені за роботи, та вимагати відшкодування в повному обсязі понесених збитків (пункт 6.19. Договору).

Згідно із підпунктом 7.3.13. Договору підрядник зобов`язаний інформувати в установленому порядку замовника про хід виконання зобов`язань за цим Договором, обставини, що перешкоджають його виконанню, а також про заходи, необхідні для їх усунення.

У пункті 9.1. Договору передбачено, що жодна зі сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов Договору у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору, зокрема, але не виключно: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємства, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, збройних дій (актів) держави, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Сторони погоджуються, що оскільки відносини між ними, врегульовані цим Договором, виникли під час дії воєнного стану на території України, воєнний стан не може бути надзвичайною та невідворотною обставиною (форс-мажорною обставиною), що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше, ніж протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі (пункт 9.2. Договору).

Доказом виникнення обставин непереборної сили на строк їх дії є документ (сертифікат) Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати. Строк для надання відповідних документів - протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (пункт 9.3. Договору).

У випадку невиконання вимог пунктів 9.2., 9.3. Договору сторона, що їх не виконала, позбавляється права посилатися на обставину непереборної сили (форс-мажорну обставину), як на таку що виключає її відповідальність (пункт 9.4. Договору).

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до пункту 11.2. Договору підрядник несе відповідальність за порушення своїх зобов`язань за Договором, зокрема, у таких випадках:

у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (Додаток № 3), виконання робіт не у повному обсязі до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) відсотка вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості несвоєчасно виконаних робіт (пункт 11.2.1.);

підрядник зобов`язується сплатити замовнику кожну з передбачених пунктом 11.2. цього Договору штрафних санкцій у строк, що визначений у відповідній письмовій вимозі замовника, якщо інше не визначено Договором (пункт 11.2.8.).

У пункті. 11.3. Договору визначено, що виплата штрафних санкцій, передбачених цим Договором, не звільняє підрядника від обов`язку по відшкодуванню будь-яких збитків завданих підрядником замовнику. У разі якщо в результаті невиконання або неналежного виконання підрядником зобов`язань за цим Договором замовнику завдано збитків, замовник має право вимагати від підрядника відшкодування таких збитків у повному обсязі.

Пунктом 11.10. Договору передбачено, що зобов`язання підрядника, встановлені даним Договором, забезпечується оперативно-господарськими санкціями, що передбачені статтею 236 Господарського кодексу України, зокрема, але не виключно:

11.10.1. Замовник має право утримати суму нарахованих штрафних санкцій та збитків, заподіяних невиконанням та/або неналежним виконанням Договору підрядником, з сум, які підлягають виплаті підряднику. Оперативно-господарська санкція застосовується до підрядника після того, як він не сплатив у визначений строк штрафні санкції та/або збитки згідно з розрахунком штрафних санкцій, та/або збитків, та/або вимогою замовника, що направлені на його адресу. Про застосування оперативно-господарської санкції замовник зобов`язаний письмово повідомити підрядника.

11.10.2. Замовник має право відмовитись від встановлення на майбутнє господарських відносин з підрядником на підставі пункту 4 частини 1 статті 236 Господарського кодексу України у разі невиконання та/або неналежного виконання підрядником зобов`язань за цим Договором. Замовник самостійно приймає рішення про застосування такого виду оперативно-господарських санкцій та повідомляє підрядника впродовж 7 (семи) робочих днів з дати прийняття відповідного рішення із зазначенням дати, з якої починається їх застосування, шляхом направлення відповідного письмового повідомлення на адресу підрядника, вказану в розділі 17 Договору та/або електронну адресу підрядника, вказану в пункті 16.13. Договору.

Відповідно до умов пункту «б» розділу 4 тендерної документації процедури закупівлі по предмету закупівлі *Інші завершальні будівельні роботи (Ремонт допоміжних будівель та елементів благоустрою території Олишівського проммайданчика Боярського ЛВУМГ)* згідно оголошення про проведення процедури закупівлі N UA-2023-08-23-010679-а, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу « 23» серпня 2023 року, Підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (надалі - Гарантія) на суму 407 400,00 грн. (Чотириста сім тисяч чотириста гривень 00 коп.), що становить 5 (п`ять) відсотків ціни цього Договору. Права та обов`язки сторін за цим Договором настають за умови настання відкладальної обставини (згідно частини 1 статті 212 Цивільного кодексу України), а саме: надання підрядником замовнику в забезпечення виконання цього Договору Гарантії згідно пункту 12.1. цього Договору. Термін дії Гарантії - до « 01» вересня 2024 року включно (пункти 12.1.- 12.3. Договору).

Сторони у пункті 13.1. погодили, що договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 31.07.2024. В частині гарантійних зобов`язань Договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим Договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (пункт 13.2. Договору).

Позивачем та відповідачем підписані Додатки до Договору № 1 "Технічні вимоги і якісні характеристики предмета закупівлі"; № 2 "Договірна ціна", № 3 "Графік виконання робіт".

Відповідно до Додатка № 2 до Договору договірна ціна становить: 8 148 000,00 грн.

Згідно Додатка № 3 до Договору граничний термін виконання робіт визначено таким чином:

1. Ремонт допоміжних будівель і споруд (благоустрій території) Олишківського ПМ Боярського ЛВУМГ, граничний термін виконання робіт - 30.06.2024;

2. Ремонт будівлі гаража, диспетчерського КТП на Олишківському ПМ Боярського ЛВУМГ, граничний термін виконання робіт - 31.12.2023;

3. Ремонт будівлі склад № 4 на Олишківському Олишківському ПМ Боярського ЛВУМГ, граничний термін виконання робіт - 31.05.2024.

У березні 2024 року сторонами підписано акт № 3 від 01.03.2024 приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат щодо виконання ІІ етапу робіт.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем за вказаним актом було передано, а позивачем прийнято роботи без зауважень та претензій на загальну суму 115 399,68 грн.

29.04.2024 позивач скерував на юридичну адресу відповідача претензію № 8 на суму 14 886,56 грн за № ТОВВИХ-24-6471, в якій замовник вказав, що підрядник порушив граничний термін виконання робіт по ІІ етапу "ремонт будівлі гаража, диспетчерського КТП на Олишківському ПМ Боярського ЛВУМГ, граничний термін виконання робіт", а саме 31.12.2023.

На підтвердження направлення вказаної претензії позивач долучив копію опису вкладення у цінний лист та поштової накладної № 396.

Вказана претензія залишена без відповіді.

Також, на виконання умов Договору, сторонами були підписані:

- у липні 2024 року - акт № 5 від 08.07.2024 приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат;

- у серпні 2024 року - акт № 6 від 01.08.2024 приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем за вказаними актами було передано, а позивачем прийнято роботи без зауважень та претензій на суми за актом № 5 у розмірі 1 256 376,02 грн та за актом № 6 - 3 234 783,59 грн.

02.12.2024 позивач скерував на юридичну адресу відповідача претензію № 10 на суму 104 581,77 грн за № ТОВВИХ-24-18578, в якій замовник вказав, що в порушення пункту 4.1. Договору та пункту 1 графіку (Додаток № 3), відповідач виконав роботи з пропуском встановленого строку, що підтверджується актами за липень від 08.07.2024 та за серпень від 01.08.2024.

На підтвердження направлення претензії № 10 позивач долучив копію опису вкладення у цінний лист та поштової накладної № 716.

Зазначена претензія залишена без відповіді.

Отже, на момент подачі позову, на думку позивача, у зв`язку з простроченням строку виконання робіт за укладеним Договором, відповідачу було нараховано пеню - 111 390,35 грн та штраф - 8 077,98 грн, які останнім не були сплачені.

З огляду на вказані фактичні обставини цієї справи колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів вказує, що виходячи із змісту укладеного між позивачем та відповідачем Договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною 2 статті 837 Цивільного кодексу України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За приписами пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось, Додатком № 3 до Договору визначені такі граничні терміни виконання робіт:

1. Ремонт допоміжних будівель і споруд (благоустрій території) Олишківського ПМ Боярського ЛВУМГ, граничний термін виконання робіт - 30.06.2024;

2. Ремонт будівлі гаража, диспетчерського КТП на Олишківському ПМ Боярського ЛВУМГ, граничний термін виконання робіт - 31.12.2023;

3. Ремонт будівлі склад № 4 на Олишківському Олишківському ПМ Боярського ЛВУМГ, граничний термін виконання робіт - 31.05.2024.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як перевірено судом апеляційної інстанції та не заперечується сторонами, відповідачем передано, а позивачем прийнято роботи:

- згідно акту № 3 від 01.03.2024 на суму 115 399,68 грн;

- згідно акту № 5 від 08.07.2024 на суму 1 256 376,02 грн;

- згідно акту акт № 6 від 01.08.2024 на суму 3 234 783,59 грн.

Колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи відповідач здійснив передачу робіт позивачу з порушенням граничних термінів виконання робіт, а саме за актом № 3 - на 59 днів, за актом № 5 на 6 днів та за актом № 6 на 30 днів, що мало наслідком нарахування позивачем пені та штрафу за всі дні прострочення відповідно до пункту 11.2.1. Договору, а саме пені - 111 390,35 грн та штрафу - 8 077,98 грн.

За статтею 193 Господарського кодексу України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо дотримання граничних термінів виконання робіт, підтверджено матеріалами справи та не заперечується самими сторонами.

Колегія суддів зауважує, що відповідач не заперечує проти розрахунку пені та штрафу, що були надані позивачем, однак не погоджується з позицією місцевого господарського суду щодо стягнення штрафних санкцій у повному розмірі, оскільки просив суд попередньої інстанції зменшити розмір штрафних санкцій на 95% та стягнути на користь позивача штрафні санкції у сумі 5 973,41 грн.

Щодо питання зменшення розміру штрафних санкцій судова колегія враховує наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін. Таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що, з огляду на судову практику, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18).

Також, при вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 р. у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 р. у справі № 904/2847/19).

Колегія суддів акцентує на тому, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України, тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду. Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо. Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд з дотриманням правил статті 86 ГПК України вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір. Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). (Аналогічний висновок неодноразово викладено Верховним Судом зокрема, але не виключно у постановах: від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 06.11.2019 у справі № 917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19 від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19).

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18 від 21.11.2019 зі справи № 916/553/19).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами існування обставин, за яких можливе зменшення розміру неустойки.

При цьому, доводи відповідача про те що, позивач не довів існування збитків, суд апеляційної інстанції відхиляє, як безпідставні, оскільки наявність збитків ніяким чином не впливає на передбачену Договором відповідальність скаржника за неналежне виконання своїх зобов`язань.

Колегія суддів зазначає, що встановлені обставини справи, які підтверджуються матеріалами справи, спростовують доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі.

В свою чергу, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження позивача знайшли своє підтвердження в спростування викладених відповідачем в апеляційні скарзі доводів.

Окремо колегія суддів вказує, що інші доводи апелянта, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті до уваги апеляційним господарським судом однак вони не спростовують вищенаведені висновки про наявність підстав для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у цій постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За висновками колегії суддів, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, в результаті чого суд неправильно застосував норми матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі № 910/3527/25 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.

Згідно зі статтею 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою з відповідальністю "МБС-ІНЖИНІРІНГ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі № 910/3527/25 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою з відповідальністю "МБС-ІНЖИНІРІНГ".

4. Справу № 910/3527/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков