ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2025 р. Справа №910/4451/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Владимиренко С.В.

секретар судового засідання Ярітенко О.В.

представники сторін:

від позивача: Рябко Р.О.

від відповідача: Страшок Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіменс медицина"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2025

у справі №910/4451/25 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіменс медицина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірум"

про стягнення 22 090 417,70 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються

07.07.2025, через систему "Електронний суд", Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіменс медицина" (далі ТОВ "Сіменс медицина") подано заяву про повернення 50% судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Заява мотивована тим, що позивач має право на повернення 50% судового збору у розмірі 165 678,14 грн, у зв`язку з затвердженням мирової угоди та закриттям провадження у справі №910/4451/25.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 у справі №910/4451/25 відмовлено ТОВ "Сіменс медицина" у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про повернення 165 678,14 грн судового збору.

Постановляючи вищенаведену ухвалу, суд першої інстанції послався на відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення про повернення судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Сіменс медицина" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 у справі №910/4451/25 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "Сіменс медицина" та повернути 50% суми сплаченого судового збору у розмірі 165 675,14 грн.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ТОВ "Сіменс медицина" посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, частину 1 статті 130, пункт 5 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) та частину 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Сіменс медицина" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 у справі №910/4451/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сіменс медицина" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 у справі №910/4451/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 03.09.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4451/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 08.08.2025.

14.08.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4451/25.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2025, у зв`язку з перебуванням суддів Буравльова С.І. та Шапрана В.В., які входять до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем з 25.08.2025 до 12.09.2025 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025, для розгляду справи №910/4451/25 визначено новий склад колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді: Кропивна Л.В., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ "Сіменс медицина" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 у справі №910/4451/25 у складі колегії суддів: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді: Кропивна Л.В., Владимиренко С.В.

Узагальнені доводи, заперечення та пояснення учасників справи

04.08.2025, через систему "Електронний суд", Товариством з обмеженою відповідальністю "Мірум" (далі ТОВ "Мірум") подано заяву про визнання апеляційної скарги.

В силу приписів статті 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. Визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, визнання апеляційної скарги позивача відповідачем враховується апеляційним судом при розгляді даної справи.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 03.09.2025 з`явилися представники сторін.

Представники сторін у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, з викладених у ній підстав, просили її задовольнити. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 у справі №910/4451/25 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "Сіменс медицина" та повернути 50% суми сплаченого судового збору у розмірі 165 675,14 грн.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1 статті 271 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом

ТОВ "Сіменс медицина" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ТОВ "Мірум" заборгованості у розмірі 22 090 417,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 відкрито провадження у справі №910/4451/25 та вирішено здійснювати її розгляд в порядку загального позовного провадження.

ТОВ "Сіменс медицина" та ТОВ "Мірум" подали спільну заяву про затвердження мирової угоди, а також текст цієї угоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 затверджено мирову угоду, укладену між ТОВ "Сіменс медицина" та ТОВ "Мірум", а також закрито провадження у справі №910/4451/25.

07.07.2025, через систему "Електронний суд", ТОВ "Сіменс медицина" подано заяву про повернення з державного бюджету 165 675,14 грн судового збору (50%).

Обґрунтування заяви наведено вище за текстом цієї постанови.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на частину 4 статті 130 ГПК України, відповідно до якої якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

Так, місцевий господарський суд виходив з того, що він затвердив пункт 6 мирової угоди у такій редакції: "Також, на виконання цієї мирової угоди та домовленостей, відповідач зобов`язується сплатити на користь позивача 100% суми сплаченого судового збору за подання позивачем позовної заяви, що складає 331 356,27 грн. Вказану суму відповідач зобов`язується сплатити позивачу протягом 30-ти днів, з моменту набрання судовим рішенням, яким буде затверджено цю мирову угоду, законної сили", з огляду на що заява не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, частина 1 статті 130 ГПК України встановлює спеціальні правила, які стосуються певних окремих випадків розподілу судового збору, зокрема, у разі укладення мирової угоди.

Такі положення статті 130 ГПК України кореспондуються з частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", в якій, зокрема встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Отже, наведені норми дають підстави стверджувати, що у разі укладення між сторонами спору мирової угоди, суд у відповідній ухвалі чи рішенні зазначає про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

У постанові Верховного Суду від 17.11.2022 у справі №910/14479/21 зазначено:

"8.24. Аналізуючи підстави повернення судового збору, передбачені частиною першої статті 130 ГПК України та частиною третьою статті 7 Закону України "Про судовий збір" у сукупності з пунктом 12 частини третьої статті 2 та частиною першою статті 2 ГПК України видається, що закріплення цих підстав виступає проявом паритетності інтересів держави на отримання компенсаційних витрат за проведення судового розгляду та здійснення судочинства і інтересів особи на фактичне здійснення самого правосуддя та зацікавленості особи максимально і ефективно реалізувати свої процесуальні справа.

8.25. Такий підхід дає змогу урівноважити як інтереси учасників судового процесу, так і держави в питанні співвідношення доступу до правосуддя та компенсації витрат, котрі були задіяні на розгляд такої справи.

8.26. Запровадження законодавцем можливості повернути з Державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору позивачу, у передбачених частиною першою статті 130 ГПК України випадках, встановлює практичну реалізацію завдань господарського судочинства, які направлені на своєчасний, неупереджений та справедливий розгляд справи у відповідності з реалізацією прав самих учасників справи, зокрема шляхом визнання позову до початку розгляду справи по суті тощо.

8.26.1. При цьому, обґрунтовуючи можливість повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у відповідності до вимог частини першої статті 130 ГПК України, враховується, що судом при здійсненні правосуддя, у випадку визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, затрачається менше технічних, економічних та людських ресурсів для розгляду самої справи з огляду на міркування вказані у пунктах 8.19, 8.20, 8.21 цієї Постанови.

8.27. Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у разі визнання позову відповідачем, ключовим є питання чи визнання позову відбулось саме до початку розгляду справи по суті чи на іншій стадії.".

У даній справі сторони спору заявили про намір укласти мирову угоду на стадії підготовчого провадження у першому підготовчому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті. Мирову угоду затверджено у другому підготовчому засіданні.

За таких умов, з огляду на укладення мирової угоди, суд першої інстанції витратив набагато менше технічних, економічних та людських ресурсів для розгляду цієї справи, у порівнянні з тим, якщо б ця справа розглядалась по суті.

Саме тому, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право повернути з державного бюджету 50% суми сплаченого судового збору, а 50% залишити державі з огляду на витрачений нею ресурс для розгляду спору та з огляду на висловлений Верховним Судом принцип паритету між інтересами держави та особи.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема частину 1 статті 130, пункт 5 частини 1 статті 237 ГПК України та частину 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга "Сіменс медицина" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 у справі №910/4451/25 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ "Сіменс медицина" про ухвалення додаткового рішення.

Розподіл судових витрат

Розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом апеляційної скарги судом не здійснюється, оскільки позивачем оскаржено ухвалу щодо вирішення питання про розподіл судових витрат. Натомість, сплата судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення Законом України "Про судовий збір" не передбачена.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіменс медицина" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 у справі №910/4451/25 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 у справі №910/4451/25 скасувати.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіменс медицина" про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Сіменс медицина" (03038, місто Київ, вулиця Миколи Грінченка, будинок 4-В; ідентифікаційний код 40321110) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 165 678 (сто шістдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят вісім) грн 14 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення від 02.04.2025 №520001392.

5. Матеріали справи №910/4451/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.09.2025.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Л.В. Кропивна

С.В. Владимиренко