ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2025 р. Справа№ 910/16220/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 30.04.2025 (повний текст складено 19.05.2025, суддя Мандичев Д.В.)

у справі №910/16220/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Синеон

до Товариства з обмеженою відповідальністю Євробудзахід (код 40890162)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 у справі № 910/16220/24 визнано кредитором по відношенню до боржника:

- Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Синеон з грошовими вимогами на суму 2307193,22 грн, з яких 102280 грн вимоги першої черги, 1840137,63 грн вимоги четвертої черги, 364775,59 грн вимоги шостої черги;

- Головне управління ДПС у Львівській області з грошовими вимогами на суму 8489,72 грн, з яких 6056 грн вимоги першої черги, 2433,72 грн вимоги третьої черги;

відмовлено Головному управлінню ДПС у Львівській області у визнанні кредитором боржника на суму 2904,05 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС у Львівській області звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог Головного управління ДПС у Львівській області.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що податковий борг виник у зв`язку із самостійно задекларованим податковим зобов`язанням з земельного податку, а платник податку у відповідності до п. 50.1 ст. 50, п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України зобов`язаний уточнити самостійно задекларовану суму грошового зобов`язання. Боржник не подав уточнюючу декларацію у визначені строки, у зв`язку з чим такі задекларовані податкові зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2025 апеляційну скаргу залишено без руху; встановлено спосіб усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання Північному апеляційному господарському суду протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали доказів сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 продовжено строк для усунення недоліку апеляційної скарги на 30 днів, тобто до 27.06.2025.

11.06.2025 скаржник надіслав докази сплати судового збору в сумі 9084 грн (платіжна інструкція № 1444 від 06.06.2025), усунувши таким чином недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №910/16220/24 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області; розгляд справи призначено на 09.09.2025.

Розпорядник майна боржника подав відзив, у якому просив залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 у справі № 910/16220/24 без змін, а апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області без задоволення.

За доводами розпорядника майна, враховуючи положення Податкового кодексу України та факт припинення права власності боржника на земельну ділянку у липні 2023, земельний податок з юридичних осіб має бути нарахований виключно по 30.06.2023 у розмірі 2 433,72 грн.

Тобто, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо виключення суми заборгованості з земельного податку за сім місяців, нарахованого за період липень 2023 - січень 2024, внаслідок чого правомірно відмовлено у визнанні кредиторських вимог у розмірі 2904,05 грн.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги про те, що спірну заборгованість становлять самостійно нараховані суми коштів, які зазначені у податкових розрахунках земельного податку до податкових декларацій, як наслідок сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою, арбітражний керуючий зазначив, що не подання уточнюючого розрахунку не може спростовувати той факт, що боржник не є платником податку за вказану земельну ділянку з моменту її відчуження, як наслідок не виникає податкового обов`язку зі сплати земельного податку за землю, власником якого боржник не являється. Тобто, позиція скаржника прямо суперечить вищенаведеним нормам Податкового кодексу України.

Представники учасників справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та місце засідання суду були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що неявка представників не перешкоджає апеляційному розгляду справи, колегія суддів ухвалила розглянути справи без участі представників учасників справи, за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 09.09.2025 суд підписав скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законодавчими актами України.

За визначеннями ст. 1 КУзПБ грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України;

кредитор - юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2025 відкрито провадження у справі № 910/16220/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Євробудзахід.

01.04.2025 Головне управління ДПС у Львівській області звернулось із заявою з грошовими вимогами до боржника на суму 5 337,77 грн.

Заява обґрунтована наявністю податкового боргу, що виник на підставі самостійно поданих боржником декларацій, а саме з земельного податку з юридичних осіб, яка обрахована боржником у податкових розрахунках земельного податку від 18.02.2022 у розмірі 359,37 грн за 1 місяць, від 08.02.2023 у розмірі 4563,57 грн за 11 місяців та 414,83 грн за 1 місяць.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка загальною площею 0,279 га з кадастровим номером :06:000:0617, що розташована за адресою: Львівська обл., Кам`янка-Бузький р., с. Ременів, вулиця Куземського С., 12.

Відповідно до п. 269.1.1.1. ст. 269 Податкового кодексу України платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Згідно з п. 270.1.1.1 ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування платою за землю є земельні ділянки, які перебувають у власності.

25.07.2023 зазначена земельна ділянка відчужена боржником на користь Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу Ременівський (код 39711274), що підтверджується інформаційною довідкою 420094087 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абз. 3 п. 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Тобто, з липня 2023 року боржник не є платником земельного податку з юридичних осіб у зв`язку з припиненням права власності на земельну ділянку з 25.07.2023.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що земельний податок з юридичних осіб підлягає нарахуванню та сплаті по 30.06.2023 у розмірі 2 433,72 грн, враховуючи факт припинення права власності боржника на земельну ділянку у липні 2023 року. А решту грошових вимог, які складаються із податкового боргу, який виник у зв`язку з нарахованим, але не сплаченим податковим зобов`язанням за період з липня 2023 року по січень 2024 року, належить відхилити, позаяк боржник не є платником земельного податку у цей період.

Такі висновки суду узгоджуються із спеціальними нормами пункту 287.1 статті 287 (власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році) та пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця).

З огляду на наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги із посиланням на п. 50.1 ст. 50, п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України щодо виправлення у раніше поданій податковій декларації та пп. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України щодо визначення податкового боргу, які є загальними нормами.

Одночасно належить відхилити і доводи апеляційної скарги щодо обов`язку платника податку подати уточнюючу декларацію у разі припинення права власності на земельну ділянку, позаяк такий обов`язок не установлений податковим законодавством і не є помилкою у раніше поданій податковій декларації в розумінні Податкового кодексу України.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскільки доводи апеляційної скарги відхилені судом при апеляційному розгляді справи, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 30.04.2025 у справі № 910/16220/24 в частині грошових вимог Головного управління ДПС у Львівській області належить залишити без змін.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 у справі № 910/16220/24 залишити без змін в частині грошових вимог Головного управління ДПС у Львівській області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 10.09.2025.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх