ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2276/25

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання за наявними матеріалами справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПП Право», м. Київ

до Комунального підприємства «Хотів» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, Київська обл., Обухівський р-н., с. Хотів

про стягнення заборгованості

без виклику представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПП Право» б/н від 14.07.2025 року (вх. №6559 від 15.07.2025) (далі позивач) до Комунального підприємства «Хотів» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Договором №014/2021 на надання абонентських консультативно-інформаційних та юридичних послуг від 15.04.2021 року у сумі 284241,26 грн., з яких 143800,00 грн. основного боргу, 71900,00 грн. штрафу, 55568,53 грн. інфляційних втрат та 12972,73 грн. 3% річних.

Позовну заяву обгрунтовано неналежним виконанням відповідачем Договору №014/2021 на надання абонентських консультативно-інформаційних та юридичних послуг від 15.04.2021 року.

У позовній заяві позивач просить суд розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки, ціна позову у справі №911/2276/25 не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня 2025 року, в якому подано відповідну позовну заяву, справа є не складною з огляду на наявні в ній матеріали, суд, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2276/25 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень", судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який належним чином повідомлений про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами.

Враховуючи, що ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 ГПК України визначено, що суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПП Право» (за договором виконавець) та Комунальним підприємством "Хотів" Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (за договором клієнт) 15.04.2021 року укладено Договір №014/2021 на надання абонентських консультаційно інформаційних та юридичних послуг (далі Договір), згідно умов п. 1.1 якого, виконавець зобов`язується надавати абонентські юридичні та консалтингові послуги по наданню консультаційно-інформаційної та професійної правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти послуги та оплачувати їх в обсязі та в строки, визначені договором.

Згідно п. 4.2 Договору, вартість помісячних послуг за домовленістю сторін встановлюється у розмірі, кратному 2 встановленим на момент укладення договору розмірам мінімальних заробітних плат, що відповідає 12000,00 грн./місяць і оплачується клієнтом у період дії договору.Встановлена договором вартість послуг у сумі 12 000,00 грн./місяць за базовий перший місяць дії договору підлягає перерахунку у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати на підставі відповідних нормативно-правових актів шляхом її приведення до розміру, кратного розміру 2 законодавчо встановленим мінімальним заробітним платам.

Враховуючи, що відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", розмір мінімальної зарплати, починаючи з січня 2022 року складає 6500,00 гривень на місяць, а з жовтня 2022 року складає 6700,00 гривень, отже, відповідно, вартість щомісячних абонентських послуг за договором, починаючи з січня 2022 року місяць 2022 року включно, складає 13000,00 грн./місяць, а починаючи з жовтня 2022 року складає 13400,00 грн./місяць.

Відповідно до п. 4.3 Договору, строком оплати послуг визначено період з 01 по 10 число, наступного за тим, в якому надавались послуги, місяця. Підставою для перерахування оплати помісячних абонентських юридичних та консалтингових послуг виконавцю є даний договір, як документ первинної звітності.

Згідно п. 4.4 Договору, виконавець не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому надавались послуги, має право подати клієнту акт прийому-передачі послуг та в разі необхідності виставляє рахунок за послуги згідно умов договору. Відсутність чи не підписання клієнтом акту прийому-передачі послуг не звільняє останнього від обов`язку негайно прийняти та оплатити виконавцю обумовлену договором вартість помісячних послуг.

Відповідно до п. 5.2 Договору, за прострочення виконання грошових зобов`язань більш, ніж на два місяці, винна сторона сплачує штраф у розмірі 50% від суми заборгованості за кожен місяць.

У п. 7.1 Договору сторони погодили, що даний договір укладений строком на дванадцять місяців з 15.04.2021 по 15.04.2022 і підлягає пролонгації на наступний календарний рік на тих же умовах у разі, якщо жодна з сторін не пізніше, ніж за два місяці до закінчення строку його дії письмово не повідомить іншу про розірвання.

Як зазначає позивач, відповідачем в порушення умов Договору допускались порушення зі здійснення платежів за абонентське обслуговування, відповідачем протягом січня - листопада 2022 року обумовлені Договором платежі своєчасно та в повному обсязі не вносились, у зв`язку із чим, за відповідачем виникла заборгованість у сумі 143800,00 грн.

Згідно умов Договору Сторони також досягли згоди, що у разі прострочення виконання грошових зобов`язань за договором строком, більш ніж на два місяці, винна сторона сплачує штраф у розмірі 50% від суми простроченого платежу за кожен місяць (п.5.2 Договору).

У відповідності з вимогами п.5.2 Договору, враховуючи ту обставину, що Відповідач, не здійснював у встановлені відповідно з п.4.3 Договору строки щомісячну оплату за послуги, починаючи з січня 2022 року по листопад 2022 року включно, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 50% від суми простроченого грошового зобов`язання за кожен місяць, а саме:

- за січень 2022 року штраф у сумі 6000,00 грн.(12000,00 грн. х 50%=6000,00грн.);

- за лютий 2022 року штраф у сумі 6500,00 грн.(13000,00 грн. х 50%=6500,00грн.)

- за березень 2022 року штраф у сумі 6500,00 грн.(13000,00 грн. х 50%=6500,00грн.)

- за квітень 2022 року штраф у сумі 6500,00 грн.(13000,00 грн. х 50%=6500,00грн.)

- за травень 2022 року штраф у сумі 6500,00 грн.(13000,00 грн. х 50%=6500,00грн.)

- за червень 2022 року штраф у сумі 6500,00 грн.(13000,00 грн. х 50%=6500,00грн.)

- за липень 2022 року штраф у сумі 6500,00 грн.(13000,00 грн. х 50%=6500,00грн.)

- за серпень 2022 року штраф у сумі 6500,00 грн.(13000,00 грн. х 50%=6500,00грн..

- за вересень 2022 року штраф у сумі 6500,00 грн.(13000,00 грн. х 50%=6500,00грн.)

- за жовтень 2022 року штраф у сумі 6700,00 грн.(13400,00 грн. х 50%=6700,00грн.);

- за листопад 2022 року штраф у сумі 6700,00 грн.(13400,00 грн. х 50%=6700,00грн.);

Також, позивач у позові в обґрунтування дотримання строків позовної давності (ст.258 ЦК України) для стягнення неустойки зауважив на продовженні відповідних строків згідно п.12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України),зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача в сумі 143800,00 грн. за Договором №014/2021 від 15.04.2021 року за період січень- листопад 2022 року включно, що відповідачем не спростовано.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення штрафу у сумі 71900,00 судом встановлено наступне.

На підставі п.5.2 Договору, враховуючи що відповідач не здійснював у встановлені відповідно п.4.3 Договору строки щомісячну оплату за послуги за період січень листопад 2022 включно, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 50% від суми простроченого грошового зобов`язання за кожен місяць за період січень - листопад 2022 у загальній сумі 71900,00 грн., які заявлені у позові.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що за прострочення виконання грошових зобов`язань більш, ніж на два місяці, винна сторона сплачує штраф у розмірі 50% від суми заборгованості за кожен місяць.

З огляду на те, що оплата за спірний період прострочена відповідачем більше ніж на 2 місяці, суд погоджується з тим, що у позивача наявне право нарахувати та стягнути передбачений договором штраф. Суд, перевіривши правильність нарахування штрафу, встановив, що такий здійснено арифметично вірно та відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 71900,00 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання з оплати вартості наданих послуг та штрафу, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача 55568,53 грн. інфляційних втрат та 12972,73 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача за кожним абонентським платежем окремо,згідно виконаного ним розрахунку

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у сумі 55568,53 грн. та 3% річних у сумі 12972,73 грн., суд дійшов висновку, що такі розрахунки є обґрунтованими, арифметично вірними, а тому, вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПП Право» до Комунального підприємства «Хотів» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Хотів» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (08171, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хотів, площа Паширова, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПП Право» (04071, м. Київ, вул. Лук`янівська, 21, кв. 93, ) 143800 (сто сорок три тисячі вісімсот) грн. 00 коп. заборгованості, 71900 (сімдесят одну тисячу дев`ятсот) грн. 00 коп. штрафу, 55568 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн. 53 коп. інфляційних втрат, 12972 (дванадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн. 73 коп. 3% річних та 3410 (три тисячі чотириста десять) грн. 90 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць