номер провадження справи 19/82/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2025 Справа № 908/1803/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Давиденко І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), ідентифікаційний код юридичної особи 43877338 (вул. Незалежної України, буд. 72-А, м. Запоріжжя, 69035)

до відповідача : Комунального підприємства «Венеція», ідентифікаційний код юридичної особи 32818920 (71716, Запорізька обл., Пологівський район, м.Молочанськ, вул.Щаслива, буд. 9)

про стягнення 219 154,08 грн

без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 1960/08-07/25 від 13.06.2025) Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) до відповідача Комунального підприємства «Венеція» про стягнення на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) 219 154,08 грн збитків, заподіяних порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 13, 16, 131-1 Конституції України, ст. ст. 68, 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, ст.ст. 11, 15, 16, 96, 1166 Цивільного кодексу України та обґрунтовано встановленням факту спеціального водокористування без дозволу на спеціальне водокористування у період з 25.05.2018 по 25.05.2021 включно, що є порушенням статей 44, 49 Водного Кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2025, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/1803/25 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

Оскільки, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача суми 219 154,08 грн, розмір якої не перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справа не відноситься до визначеного ч. 4 ст. 247 ГПК України виключного переліку категорій справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, суд прийшов до висновку, що дана справа є справою незначної складності та може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1803/25, присвоєно справі номер провадження 19/82/25.

Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу строк - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження / п`ятнадцяти днів з дня опублікування тексту даної ухвали на офіційному веб-сайті судової влади України у справі надати відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України та заперечень із урахуванням вимог ст. 167 ГПК України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, зареєстрований в у Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне підприємство «Венеція» зареєстроване на тимчасово окупованій території: 71716, Запорізька область, Пологівський район, м.Молочанськ, вул.Щаслива, буд. 9. Укрпошта на вказаний індекс пошту не відправляє.

Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач про відкриття провадження у даній справі був повідомлений належним чином, у відповідності до статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, шляхом розміщення тексту відповідної ухвали на вказаному сайті та шляхом надсилання ухвали на відому суду адресу електронної пошти відповідача.

Отже, судом вжито всі можливі заходи для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/1803/25.

Судом також враховано, що не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, тридцятиденний термін, наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, сплив. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому, суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України).

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відзив на адресу суду від відповідача не надходив, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача не надходило.

Згідно зі ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За таких обставин, суд визнав наявні в матеріалах справи № 908/1803/25 письмові докази достатніми для всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 18.08.2025.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) на підставі ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 6,7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 № 61, погодження Державної екологічної інспекції України від 30.04.2021 № 2.3/786ПГ, у період з 18.05.2021 по 25.05.2021 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання КП «Венеція» вимог законодавства у сфері навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Перевіркою встановлено, що КП «Венеція» в період з 25.05.2018 по 25.05.2021 включно здійснювало спеціальне водокористування без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням ст.ст. 44, 49 Водного Кодексу України.

Згідно з Актом № 06/1-14/335/21 від 25.05.2021, складеним за результатами проведення заходу державного нагляду (контролю) встановлено:

«У період з 22.02.2021 по 25.05.2021 КП «Венеція» здійснювало забір води з підземних водоносних горизонтів: артезіанські свердловини № 2001-ре; №1; №1924-ре розташовані в м.Молочанськ Токмацького району Запорізької області без дозволу на спеціальне водокористування.

У період з 01.01.2016 по 25.05.2021 КП «Венеція» здійснювало забір води з підземних водоносних горизонтів артезіанські свердловини: №11 розташована в с.Любимівка Токмацького району Запорізької області , №17 розташована в с. Долина Токмацього району Запорізької області , №12 розташована в с.Рибалівка Токмацього району Запорізької області, №16 розташована в с.Левадне Токмацього району Запорізької області без дозволу на спеціальне водокористування. Порушено пункт 9 частини 1 ст. 44 Водного Кодексу України.

Не здійснюється засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматичними, облік забору воли, а саме: не встановлено прилади обліку використання води на свердловинах №№1, 1924-ре, 11, 12, 16, 17; своєчасно не проведена державна повірка приладів обліку води. Порушено пункт 7 частини 1 ст. 44 Водного Кодексу України.».

25.05.2021 Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) винесено припис щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства № 06/1-14/335/21 від 25.05.2021.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 001933 від 25.05.2021 Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) Тітов Ю.Ю., директор КП «Венеція», здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.48 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тим, що о 8.30 год. 25.05.2021 року від час позапланової перевірки КП «Венеція» за адресою: 71716, Запорізька область, Токмацький район, м.Молочанськ, вул.Щаслива, б.9, виявлено, що у період з 01.01.2016 по 25.05.2021 з артезіанських свердловин №1; №12; №16; №17 та у період з 22.02.2021 по 25.05.2021 з артезіанських свердловин №1№ 2021-рэ; №1924-рэ, підприємство здійснювало забір води з підземних водоносних горизонтів без дозволу на спеціальне водокористування.

Також, 25.05.2021 Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 212/03/2-08, якою визнано директора КП «Венеція» ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 48 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. Штраф сплачено, що підтверджено квитанцією № 13 від 27.05.2025.

На підставі звіту про використання води за формою 2ТП-водгосп за 2018-2020 роки, довідки та журналів обліку про кількість забраної води КП «Венеція» з артезіанських свердловин №11, №12, №16, №17 та відповідно до методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону, раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього України від 20.07.2009 №389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783 (із змінами), здійснено розрахунок завданих збитків.

Згідно з ст. 255.7 Податкового Кодексу України житлово-комунальні підприємства застосовують до ставок рентної плати коефіцієнт 0,3. Таким чином 84,39 грн х 0,3 +25,317 грн за 100 м.куб.

У разі відсутності вимірювальних приладів, якщо можливість їх встановлення існує,Тар збільшується в 2 рази.

Згідно звіту про використання води за формою №2ТП-водгосп за 2018-2019 роки, журналу обліку про кількість забраної води за 2021 рік КП «Венеція», за період з 25.05.2018 по 25.05.2021 включно, забрано зі свердловин 86564 м.куб. води.

Сума збитків, завданих відповідачем державі за розрахунком позивача складає 219 154,08 грн.

Розрахунок був здійснений за формулою З сам = 5 х W x Tap (грн), де:

W об`єм води, що використана самостійно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, м.куб.;

Tap розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового Кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних. Шахтних, кар`єрних та дренажних вод грн./100 м.куб. води для потреб гідроенергетики та рибництва-грн/10000м.куб, води, яка входить до складу напоїв, - грн./м.куб.). Для води з лиманів Тар аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання поверхневих вод для показника «інші водні об`єкти», встановленої статтею 225 Податкового Кодексу України, на дату виявлення порушення.

Зсам = 5 х 86564 м.куб х 25,317 грн /100 м.куб х 2 =219 154,08 грн.

27.03.2025 позивач склав на адресу КП «Венеція» претензію про відшкодування шкоди в розмірі 219 154,08 грн, проте лист повернуто відправнику в зв`язку з закриттям ВПВ.

Згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне підприємство «Венеція» не перебуває у стані припинення чи ліквідації, засновником відповідача є Молочанська міська рада.

Відповідно до Указу Президента України № 197/2023 від 07.04.2023 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Запорізькій області» утворено Молочанську міську військову адміністрацію Пологівського району.

Інспекцію на адресу Молочанської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, як засновнику підприємства, направлено лист з претензією та розрахунком завданої шкоди. Адресовану КП «Венеція» для доведення д відома або вручення керівнику КП «Венеція».

Молочанська міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області листом №01-25/0556 від 08.07.2025 повідомила, що в зв`язку з призупиненням діяльності підприємства на час дії воєнного стану в країні, знаходженням юридичної адреси підприємства та фактичного його перебування на тимчасово окупованій території, враховуючи фактичну відсутність керівника підприємства, доведення до відома або вручення претензії не вбачається можливим.

Відповідач збитки у розмірі 219 154,08 грн не відшкодував, що і стало причиною звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків, заподіяних державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Приписами частини 1 статті 149, статті 151 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 3 Водного кодексу України підземні води та джерела належать до водного фонду України, а згідно зі статтями 1, 6 Кодексу України про надра вони є частиною надр.

Отже, підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Відповідно до положень статей 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це збір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (пункт 9 частини 1 статті 44 Водного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу України про надра - надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно зі статтею 21 Кодексу України про надра - надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу па підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Саме такої позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2020 року по справі №922/1699/15.

Чинним законодавством передбачено обов`язок господарюючого суб`єкта отримати дозвіл на спеціальне водокористування та спеціальний дозвіл на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/1718/18.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10 січня 2002 року № 2918-ІІІ (далі - Закон № 2918) питна вода - це вода, призначена для споживання людиною (водопровідна, фасована, з бюветів, пунктів розливу, шахтних колодязів та каптажів джерел), для використання споживачами для задоволення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб, а також для виробництва продукції, що потребує її використання, склад якої за органолептичними, мікробіологічними, паразитологічними, хімічними, фізичними та радіаційними показниками відповідає гігієнічним вимогам.

Забезпечення споживачів питної води централізованим питним водопостачанням, а також за допомогою пунктів розливу питної води (в тому числі пересувних) або фасованою питною водою здійснюють підприємства питного водопостачання.

Відповідно Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Питне водопостачання - діяльність, пов`язана з виробництвом, транспортуванням та/або постачанням питної води споживачам питної води, охороною джерел та/або систем питного водопостачання.

Статтею 16 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначено, що забезпечення споживачів питної води централізованим питним водопостачанням, а також за допомогою пунктів розливу питної води (в тому числі пересувних) або фасованою питною водою здійснюють підприємства питного водопостачання.

Підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність на підставі таких документів:

дозволу на спеціальне водокористування або дозволу на користування надрами (у разі використання підземних вод);

ліцензії на господарську діяльність з централізованого водопостачання;

державного акту на право постійного користування або на право власності на землю;

технічного проекту на розміщення водопровідних мереж, споруд та устаткування, погодженого і затвердженого в установленому порядку^

Статтею 17 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначено, що підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність відповідно до порядку спеціального водокористування, пов`язаного із застосуванням водопровідних мереж, споруд, технічних пристроїв для забору води безпосередньо з водних об`єктів.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, який видається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У дозволі на спеціальне водокористування визначаються ліміти та строки спеціального водокористування.

Строки спеціального водокористування встановлюються органом, який видає дозвіл на спеціальне водокористування.

У разі використання підземних вод для питного водопостачання відповідне підприємство повинне одержати згідно з законом дозвіл на користування надрами.

Статтею 30 Водного кодексу України передбачено, що збори за спеціальне водокористування справляються з метою стимулювання раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів і включають рентну плату за спеціальне використання води та екологічний податок за скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, які встановлюються Податковим кодексом України.

Відповідно ст. 255.1 Податкового кодексу України платниками рентної плати за спеціальне використання води є суб`єкти господарювання незалежно від форми власності:

юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.

Статтею 255.3. ПКУ визначено, що об`єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі.

Згідно із ст. 40 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» завданням державного обліку у сфері питної води та питного водопостачання є систематизація даних про: джерела питного водопостачання: кількість і якість питної води; обсяги використання питної води; споживачів питної води; підприємства питного водопостачання.

Державний облік у сфері питної води, питного водопостачання здійснюється шляхом систематизації даних, отриманих на основі форм звітності, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Статтею 41 цього Закону визначено, що підприємства питного водопостачання незалежно від форми власності ведуть первинний контроль якості питної води та здійснюють комерційний облік послуг з централізованого питного водопостачання, безстроково зберігають первинні дані та безоплатно надають їх центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади в межах їх повноважень, визначених законами України.

Згідно ст. 46 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» («Відповідальність за порушення законодавства у сфері питної води та питного водопостачання») особи, винні у провадженні діяльності з централізованого питного водопостачання без ліцензії або з порушенням ліцензійних умов та невиконанні обов`язкових приписів посадових осіб, притягаються до відповідальності згідно із законами України.

У відповідності до приписів статті 65 Кодексу України про надра, порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у самовільному користуванні надрами.

Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що шкода, завдана внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності зараховуються на розрахункові рахунки місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Отже, чинним законодавством передбачено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема, внаслідок самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідної правової позиції дотримується і Верховний Суд України в своїй постанові від 03.09.2013 року у справі №13/333-38/463-2012.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» одним з основних принципів охорони навколишнього природного середовища є пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов`язковість додержання екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності.

Заподіяння шкоди іншій особі є підставою виникнення зобов`язання. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди;

причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана шкоди; вину. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

- протиправної поведінки;

- шкоди;

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

- вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Частинами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, в діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача полягає у здійсненні забору води без спеціального дозволу на користування надрами всупереч чинному законодавству, що підтверджується матеріалами перевірки; наявна сама шкода, яка правомірно розрахована відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389; причинний зв`язок, що виражений у заподіянні зазначеної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача; вина відповідача, виражена у самовільному користуванні надрами.

В матеріалах справи відсутні докази відшкодування відповідачем збитків, заподіяних державі внаслідок порушення ним законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню повністю, у заявленій до стягнення сумі.

Судовий збір, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається відповідача в розмірі 2629,85 грн.

Також, суд констатує наявність підстав для повернення позивачу з Державного бюджету суми зайво сплаченого судового збору.

З матеріалів справи слідує, що Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області),сплачено судовий збір у розмірі 3 287,31 грн (платіжна інструкція № 369 від 02.06.2025).

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.25 встановлений на рівні 3 028,00 грн.

У відповідності до п.п. 1-2 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Одночасно, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Беручи до уваги викладене, враховуючи, що заявлено вимоги майнового характеру, у розумінні Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання означеного позову із застосуванням коефіцієнту 0,8 становить 2629,85 грн ( 219 154,08 х 1,5% х 0,8).

З даного слідує, що позивач сплатив суму судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено. Сума зайво сплаченого судового збору складає 657,46 грн 3287,31 2629,85).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, сума зайво сплаченого Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) судового збору в розмірі 657,46 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету - за наявності відповідного клопотання позивача.

Позиція суду щодо необхідності розрахунку судового збору із застосуванням пониженого коефіцієнту узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Венеція», ідентифікаційний код юридичної особи 32818920 (71716, Запорізька обл., Пологівський район, м.Молочанськ, вул.Щаслива, буд. 9) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (вул. Незалежної України, 72А, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 43877338) збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) за період з 25.05.2018 по 25.05.2021 в розмірі 219 154,08 грн за наступними реквізитами: отримувач Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області/Молочанська міська територіальна громада, р/р № UА 0008495; код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997; код бюджетної класифікації 24062100 Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Венеція», ідентифікаційний код юридичної особи 32818920 (71716, Запорізька обл., Пологівський район, м.Молочанськ, вул.Щаслива, буд. 9) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (вул. Незалежної України, 72А, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 43877338) кошти, витрачені у 2025 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 2629,85 грн (дві тисячі шістсот двадцять дев`ять гривень 85 коп.) за наступними реквізитами: одержувач Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області), рахунок: ІВАN UА 0104314, . Казначейство України (ел. адм. подат.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У зв`язку з постійними повітряними тривогами через загрозу ракетних обстрілів обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці, рішення складено та підписано 09.09.2025.

Суддя І.В. Давиденко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.