ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/328/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.,

Секретаря судового засідання Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача (скаржника): не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Від органу ДВС: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (вх. №2-1329/25 від 21.08.2025) на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, подану по справі за позовом державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до товариства з обмеженою відповідальністю «Лагуна-Рені» про стягнення 2 910,28 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.04.2016 у даній справі позов державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі по тексту ДП «АМПУ») було задоволено шляхом присудження до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Лагуна-Рені» (далі по тексту ТОВ «Лагуна-Рені») суми основного боргу в розмірі 2 910,28 грн, судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

29.04.2016 судом було видано наказ про примусове виконання рішення суду від 13.04.2016.

13.07.2017 до суду надійшла постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. про закінчення виконавчого провадження №51464837 від 30.06.2017, відкритого для примусового виконання наказу суду від 29.04.2016, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

21.08.2025 до суду від ДП «АМПУ» надійшла скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельниченко А.В. (далі по тексту Відділ примусового виконання рішень), відповідно до якої позивач просить суд поновити пропущений з поважних причин строк для подання скарги, скасувати постанову державного виконавця Мельниченко А.В. від 30.06.2017 про закінчення виконавчого провадження № 51464837 з примусового виконання наказу від 29.04.2016 у справі № 916/328/16.

В обґрунтування поданої скарги позивач зазначає, що отримані ним кошти під час примусового виконання наказу суду від 29.04.2016 були повернуті на користь Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2025 у справі № 916/4414/24. Таким чином, з дати виконання зазначеного рішення позивач вважає порушеним своє право на виконання остаточного судового рішення у справі № 916/328/16.

Ухвалою від 25.08.2025 судом було поновлено ДП «АМПУ» процесуальний строк для подання скарги на рішення державного виконавця, прийнято скаргу до розгляду у засіданні суду на 10.09.2025 о 12:00 год., встановлено Відділу примусового виконання рішень термін до 08.09.2025 для надання письмових пояснень на скаргу.

Відділ примусового виконання рішень заперечував проти задоволення скарги позивача, вказуючи про дотримання вимог чинного законодавства на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Так, Відділом було наголошено, що вимоги ДП «АМПУ» до відповідача були задоволені за рахунок продажу майна ТОВ «Лагуна-Рені» на публічних торгах. Наведене, за переконанням Відділу примусового виконання рішень, свідчить про відсутність правових підстав для задоволення скарги ДП «АМПУ».

ДП «АМПУ» та Відділ примусового виконання рішень у судове засідання, призначене для розгляду скарги не з`явилися, у поданих до суду заявах просили проводити розгляд скарги за відсутності їх представників.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

ТОВ «Лагуна-Рені», яким не було виконано обов`язку в частині реєстрації електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», було повідомлено про розгляд скарги шляхом направлення ухвали суду від 25.08.2025 на його юридичну адресу. Проте направлене на адресу відповідача поштове повідомлення було повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Таким чином, за правилами ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка відповідача, належним чином повідомленого про розгляд скарги, не перешкоджає розгляду скарги.

Розглянувши скаргу ДП «АМПУ» постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, господарський суд дійшов наступного висновку.

Рішенням суду від 13.04.2016 у даній справі з ТОВ «Лагуна-Рені» на користь ДП «АМПУ» було присуджено до стягнення суму боргу у розмірі 2 910,28 грн та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн, тобто всього 4 288,28 грн.

29.04.2016 судом було видано наказ про примусове виконання рішення суду від 13.04.2016.

30.06.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №51464837, відкритого для примусового виконання наказу суду від 29.04.2016, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з абц. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Вимоги ДП «АМПУ» до ТОВ «Лагуна-Рені» у межах виконавчого провадження №51464837 були задоволені в результаті продажу майна відповідача на публічних торгах, переможцем яких було визнано ТОВ «Скарбниця Бессарабії», що підтверджується актом державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 29.12.2016, а також протоколом електронних торгів.

В подальшому рішенням Господарського суду Одеської області від 07.06.2017 у справі №916/24/17, залишеним без змін постановою суду касаційної інстанції, електронні торги з реалізації арештованого майна ТОВ «Лагуна-Рені», а саме: майнового комплексу нежитлової будівлі, площею 562,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188б (лот №183175), що відбулися 21.12.2016, визнано недійсними; визнано недійсними протокол проведення електронних торгів №221791 від 21.12.2016 та акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 29.12.2016.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 у справі №916/3626/20, з урахуванням ухвали від 07.05.2021, позов ТОВ «Скарбниця Бессарабії» було задоволено частково, присуджено до стягнення з держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області шляхом списання з рахунків державного бюджету України на користь ТОВ «Скарбниця Бессарабії» суму, сплачену в якості розрахунку за об`єкт нерухомості на прилюдних торгах в розмірі 6 884 650,00 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.01.2025 по справі №916/4414/24, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, позов Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було задоволено, присуджено до стягнення з ДП «АМПУ» грошові кошти у розмірі 4288,28 грн та 2422,40 грн судового збору.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву законність судового акту, який набрав законної сили.

З змісту рішення суду від 10.01.2025 по справі №916/4414/24 можна встановити, що з ДП «АМПУ» були присуджені до стягнення кошти у розмірі 4288,28 грн, які ДП «АМПУ» отримало у межах виконавчого провадження №51464837 з примусового виконання наказу від 29.04.2016 у справі №916/328/16. Підставою для стягнення з ДП «АМПУ» на користь Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вказаних коштів стало визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна у судовому порядку.

Рішення суду від 10.01.2025 по справі №916/4414/24 було виконано у добровільному порядку, що підтверджується платіжною інструкцією №10 від 05.06.2025.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку, що кошти отримані ДП «АМПУ» у 2017 році на виконанні рішення суду від 13.04.2016 у даній справі, були повернуті позивачем на користь органу державної виконавчої служби у 2025 році у зв`язку з визнанням торгів з продажу майна боржника недійсними.

Таким чином, незважаючи на наявність постанови про закінчення виконавчого провадження №51464837 від 30.06.2017 рішення суду від 13.04.2016 у даній справі залишається невиконаним.

Господарський суд відхиляє доводи Відділу примусового виконання рішення про відсутність підстав для задоволення скарги з посиланням на винесення спірної постанови з дотриманням вимог закону. Так, постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена у зв`язку із виконанням наказу суду за рахунок майна боржника. Проте, як було встановлено судом у рішенні від 07.06.2017 у справі №916/24/17, майно ТОВ «Лагуна-Рені» було відчужено на публічних торгах незважаючи на наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованого обтяження арешту нерухомого майна на підставі ухвали слідчого судді. Таким чином, відчуження майна було здійснено з порушенням вимог закону, в тому числі, з вини органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 326 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Згідно зі ст. 339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги порушення права ДП «АМПУ» на виконання остаточного судового рішення від 13.04.2016 у даній справі з причин, які не залежать від позивача, враховуючи неможливість пред`явлення наказу суду від 29.04.2016 до примусового виконання за наявності постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, господарський суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення скарги позивача шляхом скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. про закінчення виконавчого провадження №51464837 від 30.06.2017.

При цьому підстави для покладення на Відділ примусового виконання рішень сплаченого позивачем судового збору відсутні, оскільки судовий збір за звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця не сплачується.

Водночас позивач не позбавлений права повернути сплачений судовий збір у позасудовому порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» від 03.09.2013 № 787.

Керуючись ст. ст. 86, 234, 339-1, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (вх. №2-1329/25 від 21.08.2025) на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження - задовольнити.

2. Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. про закінчення виконавчого провадження №51464837 від 30.06.2017, відкритого для примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 29.04.2016 у справі №916/328/16.

Ухвала набирає законної сили згідно зі ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку. Повна ухвала складена 15.09.2025.

Суддя С.П. Желєзна