ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2025 р. Справа № 910/16501/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Тищенко О.В.

Гончарова С.А.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 11.09.2025

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025

повний текст рішення складено 15.05.2025

у справі № 910/16501/23 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва Акціонерного товариства Українська залізниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю КМГ Трейд

про стягнення 154 897,47 грн. та зобов`язання здійснити заміну неякісної продукції,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КМГ Трейд" (відповідач), в якому викладено позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

(1) зобов`язати відповідача здійснити заміну неякісної продукції, поставленої за договором поставки від 22.06.2022 № ЦЗВ-01-02022-01 на аналогічну продукцію належної якості, а саме: вкладиші нижні 2-5Д49.2.1.СБ.КV у кількості 36 шт., вкладиші верхні 2-5Д49.2.2. СБ.КV у кількості 36 шт., вкладиші верхні 5Д49.17.9.СБ-3 КV у кількості 16 шт., вкладиші верхні 5Д49.17.8.СБ-3 КV у кількості 22 шт.;

(2) стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції у розмірі 154 897,47 грн., з них: штрафу 81 098,11 грн. та пені 73 799,36 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач здійснив поставку товару, який не відповідає вимогам якості, визначених технічною документацією, у зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити заміну неякісної продукції на нову та стягнути з відповідача штраф у розмірі 154 897,47 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16501/23, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2023 ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2024 призначено у справі № 910/16501/23 судову товарознавчу експертизу проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст судового рішення та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/16501/23 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що подані позивачем докази, які вказують на неналежну якість переданого відповідачем товару за договором поставки, не доводять того факту, що такі недоліки товару не відповідають вимогам Державних стандартів, що діють в Україні, нормативно-технічній документації та вимогам зазначеним в специфікації до цього договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги на рішення та узагальнення її доводів

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/16501/23, 30.05.2025 Акціонерне товариство Українська залізниця звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/16501/23 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази які б свідчили, що недоліки продукції виникли внаслідок порушення кінцевим вантажоодержувачем (структурними підрозділами позивача) правил зберігання продукції, а відповідач визнав поставку продукції неналежної якості шляхом здійснення її заміни, що підтверджується актом приймання-передачі від 06.12.2022 та актом про фактичну якість і комплектність продукції від 02.05.2023 № 24, яким судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, тому вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити заміну продукції неналежної якості на аналогічну продукцію належної якості та стягнення з відповідача штрафних санкцій за поставку продукції неналежної якості є обґрунтованими.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2025 матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця у справі № 910/16501/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В.

06.06.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16501/23.

19.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/16501/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/16501/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 та призначено розгляд справи на 17.07.2025.

17.07.2025 судове засідання призначено не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2025 розгляд справи призначено на 28.08.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2025 розгляд справи відкладено на 11.09.2025.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця слід задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/16501/23 скасувати, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 22.06.2022 між Філією "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КМГ Трейд" (надалі відповідач, постачальник) укладено договір про закупівлю № ЦЗВ-01-02022-01 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, що є невід`ємною частиною договору, на умовах, які викладені у цьому договорі.

Згідно з п. 1.2. договору найменування продукції: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до тепловозів серії 2ТВ11 б, 2М62,2ТЕ10).

Відповідно до п. 2.1. договору якість продукції, яка поставляється постачальником, повинна відповідати вимогам Державних стандартів, що діють в Україні, нормативно- технічній документації, вимогам зазначеним в специфікації до цього договору.

В п. 2.2. договору визначено, що підтвердженням якості продукції з боку постачальника є наступні документи: сертифікат виробника; декларація постачальника про відповідність (продукція поз 1-7, 13-19, -26, 35-39 специфікації № 1 до цього договору); декларація виробника про відповідність Технічному регламенту низьковольтного електричного обладнання (продукція поз. 8-12, 20-23, 29-3.. специфікації № 1 до цього договору); копія сертифікату відповідності продукція поз. 27, 28специфікації № 1 до цього договору).

Пунктом 2.3. договору визначено, що гарантійні строки на продукцію, що поставляється складають: гарантійний строк експлуатації 24 місця з дати вводу в експлуатацію, гарантійний строк зберігання 1 рік з дня отримання продукції кінцевим одержувачем. Гарантійні строки експлуатації та зберігання на продукцію встановлюється в будь-якому випадку не гіршими, ніж визначеного нормативно-технічною документацією та виробником.

Згідно з п. 2.7. договору при виявленні невідповідності якості та/або кількості продукції, замовник може викликати представника постачальника для участі в прийманні по кількості, якості.

Якщо протягом гарантійного строку будуть виявлені дефекти (недоліки) та/або неякісність продукції, постачальник за свій рахунок зобов`язується усунути недоліки або замінити невідповідну продукцію на якісну в 20-ти денний строк з дати направлення відповідної вимоги на адресу постачальника (п. 2.8. договору).

Відповідно до п. 4.3. договору сума договору на момент його підписання становить 4 413 672,95 грн.

За умовами п. 7.4. договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до "Інструкції про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю" (П-6) та "Інструкції про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю" (П-7) (зі змінами та доповненнями).

В п. 7.5. договору визначено, що у разі виявлення невідповідності асортименту, та/або кількості, та/або якості продукції при прийманні, постачальник в погоджений строк, але не пізніше 20 днів, робить за свій рахунок постачання недопоставної або заміну невідповідної асортименту, неякісної продукції, або усуває за свій рахунок виявити недоліки.

Пунктом 9.4. договору визначено, що у разі поставки продукції, що не відповідає по якості вимогам цього договору, постачальник зобов`язаний за свій рахунок замінити її на продукцію належної якості, а також сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості, крім того компенсацію всіх витрат по ввезенню та поверненню (включаючи всі податки та збори) зазначеної продукції. Збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції.

При порушенні строків заміни дефектної та/або неякісної продукції, визначених пунктом 2.8, 7.4. даного договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми не заміненої у строк дефектної та/або неякісної продукції за кожен день прострочення. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань здійснити заміну дефектної та/або неякісної продукції, якщо про інше його не попередив письмово замовник.

Строк дії договору з моменту його підписання до 23.08.2022, а у випадку внесення змін до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, - до кінця дії воєнного стану в Україні (п. 12.7. договору).

До договору № ЦЗВ-01-02022-01 від 22.06.2022 укладено специфікацією № 1, в якій визначено найменування, кількість та вартість продукції.

На виконання умов договору № ЦЗВ-01-02022-01 від 22.06.2022 відповідач поставив, а позивач прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними від 25.08.2022 № 102, від 13.10.2022 № 132 та товарно-транспортними накладними від 25.08.2022 № Р102, від 13.10.2022 № Р131.

28.10.2022 комісією ВСП «Локомотивне депо Гребінка» (кінцевий вантажоодержувач) складено акт № 4 про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції.

25.11.2022 комісією ВСП «Локомотивне депо Гребінка» (кінцевий вантажоодержувач) складено акти № 38, № 39, № 40 про фактичну якість і комплектність продукції.

В актах зафіксовано, що при проведенні випробувань товару виявлено, що 110 шт. вкладишів мають ознаки неякісності: не відповідають розмірам у вільному стані, невідповідність натягу, невідповідність геометрії торців.

Листами від 11.11.2022 № ЦЗВ-20/3132, від 30.11.2022 № ЦЗВ-20/3296 позивач звернувся до відповідача щодо необхідності здійснення заміни забракованої продукції на аналогічну належної якості.

Згідно з актом приймання-передачі від 06.12.2022 забракована продукція в кількості 110 шт. вкладишів повернута ВСП «Локомотивне депо Гребінка» відповідачу.

20.04.2023 відповідач здійснив заміну неякісної продукції.

Актами про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції від 25.04.2023 № 2, № 3, № 4, № 5 замінена продукція ВСП «Локомотивне депо Гребінка» визнана неякісною.

В акті про фактичну якість і комплектність продукції від 02.05.2023 № 24 зафіксовано необхідність заміни неякісної продукції.

Позивач зазначає, що питання заміни поставленої за договором неякісної продукції на аналогічну належної якості не вирішено.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Предметом спору в цій справі є матеріально-правова вимога Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва Акціонерного товариства Українська залізниця до Товариства з обмеженою відповідальністю КМГ Трейд про стягнення штрафних санкцій у розмірі 154 897,47 грн. та зобов`язання замінити неякісний продукцію та аналогічну продукцію належної якості у кількості 110 штук.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, 22.06.2022 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як постачальником, укладено договір про закупівлю № ЦЗВ-01-02022-01, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору № ЦЗВ-01-02022-01 від 22.06.2022 відповідач поставив, а позивач прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними від 25.08.2022 № 102, від 13.10.2022 № 132 та товарно-транспортними накладними від 25.08.2022 № Р102, від 13.10.2022 № Р131.

Судом встановлено, що 28.10.2022 комісією ВСП «Локомотивне депо Гребінка» (кінцевим вантажоодержувачем) складено акт № 4 про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції.

В подальшому, 25.11.2022 комісією ВСП «Локомотивне депо Гребінка» (кінцевим вантажоодержувачем) складено акти № 38, № 39, № 40 про фактичну якість і комплектність продукції.

У вказаних актах зафіксовано, що при проведенні випробувань товару виявлено, що 110 шт. вкладишів мають ознаки неякісності: не відповідають розмірам у вільному стані, невідповідність натягу, невідповідність геометрії торців.

Відповідно до статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Умова договору щодо якості продукції характеризує предмет купівлі-продажу (поставки) з точки зору придатності до використання за цільовим призначенням. Якість продукції - це сукупність властивостей і характеристик, які відображають рівень новизни, надійність, довговічність, економічність продукції (товарів) і зумовлюють її здатність задовольнити відповідно до свого призначення потреби споживача. Предметом договору купівлі-продажу (поставки) може бути річ тільки належної якості, що обумовлена договором.

Вимоги щодо якості товару визначаються сторонами в договорі або встановлюються законом. У разі відсутності таких вимог у договорі чи законі на продавця покладається обов`язок передати товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2023 у справі № 904/8414/21.

Так, за умовами п. 2.1. договору якість продукції, яка поставляється постачальником, повинна відповідати вимогам Державних стандартів, що діють в Україні, нормативно- технічній документації, вимогам зазначеним в специфікації до цього договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

В пункті 2.3. договору визначено, що гарантійні строки на продукцію, що поставляється складають: гарантійний строк експлуатації 24 місця з дати вводу в експлуатацію, гарантійний строк зберігання 1 рік з дня отримання продукції кінцевим одержувачем. Гарантійні строки експлуатації та зберігання на продукцію встановлюється в будь-якому випадку не гіршими, ніж визначеного нормативно-технічною документацією та виробником.

Згідно зі статтею 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 679 Цивільного кодексу України, відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару. І відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця у такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару.

Водночас, у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації) (частина 2 статті 679 Цивільного кодексу України), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 679 Цивільного кодексу України викладена у постановах Верховного Суду від 13.12.2019 у справі № 904/5002/18, від 30.09.2020 у справі № 927/787/19, від 29.07.2021 у справі № 904/5217/19, від 12.09.2024 у справі № 910/13396/23.

З системного аналізу наведених норм чинного законодавства та умов укладеного договору слідує, що у даному випадку обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару покладається на покупця (позивача).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до сталої та послідовної позиції Верховного Суду (щодо застосування положень частини другої статті 679 ЦК України) у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 910/18335/20, від 02.07.2024 у справі № 910/9544/23, від 07.07.2021 у справі № 591/2641/20.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, внесено зміни до ст. 79 ГПК України, а саме: змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив з того, що факти, встановлені в експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20.

В обґрунтування неякісності поставленого товару за договором позивач надав: (1) акт № 4 про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції від 28.10.2022, складений комісією ВСП «Локомотивне депо Гребінка» (кінцевий вантажоодержувач); (2) акти № 38, № 39, № 40 про фактичну якість і комплектність продукції від 25.11.2022, складені комісією ВСП «Локомотивне депо Гребінка» (кінцевий вантажоодержувач); (3) акти № 2, № 3, № 4, № 5 про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції від 25.04.2023, відповідно до яких замінена продукція ВСП «Локомотивне депо Гребінка» визнана неякісною; (4) акт № 24 про фактичну якість і комплектність продукції від 02.05.2023, в якому зафіксовано необхідність заміни неякісної продукції.

Судом встановлено, 20.04.2023 відповідач здійснив заміну неякісної продукції у кількості 110 штук.

Таким чином, здійснивши 20.04.2023 заміну неякісної продукції відповідач фактично визнав факт поставки позивачу неякісної продукції.

В той же час, наявними у матеріалах справи актами № 2, № 3, № 4, № 5 про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції від 25.04.2023 підтверджується, що замінена продукція у кількості 110 штук також виявилася неякісною, а саме: вкладиші 5Д49.17.8, 5Д49.17.9, 2-5Д49.49.2.1, 2-5Д49.49.2.2 знаходяться в упаковці без консервованого мастила; вкладиші 5Д49.17.8, 5Д49.17.9, № 0517, № 0153, № 0123, № 0719 мають порушену геометрію торців (мають ручну обробку торців); № 0134, № 0139, № 0627, № 0864, № 0813, № 0837, № 0053, № 0720, № 0628, № 0087, № 0742, № 0875, № 0114 мають потускніння бабітового шару; зовнішні поверхні всіх вкладишів мають сліди окислів, які були видалені механічною обробкою, окисли на бокових поверхнях вкладишів не оброблялися; вкладиші зберігалися з порушенням правил зберігання (порушення температурного режиму, зі збільшеною вологістю (в результаті чого мають окисли).

Позаяк, відповідачем доведено, що недоліки продукції виникли внаслідок порушення кінцевим вантажоодержувачем (структурним підрозділом позивача) правил зберігання продукції.

Суд зазначає, що факт необхідності заміни неякісної продукції зафіксовано в акті № 24 про фактичну якість і комплектність продукції від 02.05.2023, який підписано комерційним директором ТОВ «СВП «Квазар» без зауважень та заперечень.

За умовами п. 7.5. договору у разі виявлення невідповідності асортименту, та/або кількості, та/або якості продукції при прийманні, постачальник в погоджений строк, але не пізніше 20 днів, робить за свій рахунок постачання недопоставної або заміну невідповідної асортименту, неякісної продукції, або усуває за свій рахунок виявити недоліки.

Виходячи з умов п. 7.5. договору та акту № 24 від 02.05.2023, відповідач зобов`язаний здійснити заміну неякісної продукції до 22.05.2023 (включно).

Втім, відповідач в порушення п. 7.5. договору не здійснив заміну неякісної продукції у кількості 110 штук, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити заміну продукції неналежної якості на продукцію належної якості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення. Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 154 897,47 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В п. 9.4. договору визначено, що у разі поставки продукції, що не відповідає по якості вимогам цього договору, постачальник зобов`язаний за свій рахунок замінити її на продукцію належної якості, а також сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості, крім того компенсацію всіх витрат по ввезенню та поверненню (включаючи всі податки та збори) зазначеної продукції. Збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції. При порушенні строків заміни дефектної та/або неякісної продукції, визначених пунктом 2.8, 7.4. даного договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми не заміненої у строк дефектної та/або неякісної продукції за кожен день прострочення. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань здійснити заміну дефектної та/або неякісної продукції, якщо про інше його не попередив письмово замовник.

Так, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 73 799,36 грн. Відповідне нарахування позивач здійснює за період з 21.12.2022 по 20.06.2023.

Як зазначалося судом, у відповідності до умов договору відповідач зобов`язаний здійснити заміну неякісної продукції до 22.05.2023 (включно).

Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з 23.05.2023, отже правомірним є нарахування пені за період з 23.05.2023 по 20.06.2023 (граничний строк нарахування пені визначений позивачем).

Здійснивши розрахунок пені за порушення строків заміни неякісної продукції, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 11 759,23 грн., в іншій частині позовних вимог про стягнення пені в сумі 62 040,13 грн. позивачу належить відмовити. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені підлягає частковому скасуванню.

При перевірці розрахунку штрафу, колегією суддів встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 81 098,11 грн. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні штрафу підлягає скасуванню.

Виходячи з встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення зокрема є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 ГПК України).

При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, невірно встановив обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду у даній справі - скасуванню з прийняттям нового про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) за подачу позову до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю КМГ Трейд.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/16501/23 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/16501/23 - скасувати, прийняти нове, яким позов задовольнити частково.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю КМГ Трейд (ідентифікаційний код 43248421, адреса: 04114, м. Київ, вул. Пріорська, 21) здійснити заміну неякісної продукції, поставленої за договором поставки від 22.06.2022 № ЦЗВ-01-02022-01 на аналогічну продукцію належної якості, а саме: вкладиші нижні 2-5Д49.2.1.СБ.КV у кількості 36 шт., вкладиші верхні 2-5Д49.2.2. СБ.КV у кількості 36 шт., вкладиші верхні 5Д49.17.9.СБ-3 КV у кількості 16 шт., вкладиші верхні 5Д49.17.8.СБ-3 КV у кількості 22 шт.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю КМГ Трейд(ідентифікаційний код 43248421, адреса: 04114, м. Київ, вул. Пріорська, 21) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) в особі філії Центр забезпечення виробництва Акціонерного товариства Українська залізниця (ідентифікаційний код 40081347, адреса: 03049, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 11/15) штраф у розмірі 81 098,11 грн. (вісімдесят одна тисяча дев`яносто вісім гривень 11 копійок), пеню у розмірі 11 759,23 грн. (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 23 копійки) та судовий збір у розмірі 4293,00 грн. (чотири тисячі двісті дев`яносто три гривні).

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю КМГ Трейд(ідентифікаційний код 43248421, адреса: 04114, м. Київ, вул. Пріорська, 21) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) в особі філії Центр забезпечення виробництва Акціонерного товариства Українська залізниця (ідентифікаційний код 40081347, адреса: 03049, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 11/15) 5151,59 грн. (п`ять тисяч сто п`ятдесят одна гривня 59 копійок) судового збору за подачу апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази на виконання даної постанови.

8. Матеріали справи № 910/16501/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.09.2025.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров