УХВАЛА

м. Київ

15.09.2025Справа № 910/10644/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Корал" про забезпечення судових витрат від 12 вересня 2025 року в справі № 910/10644/25 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корал", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - фізичної особи ОСОБА_1 , про стягнення 18 366,75 грн,

без повідомлення/виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корал" (далі - Товариство) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 18 366,75 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як роботодавець винної у вказаній ДТП фізичної особи, всупереч статті 1172 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 1 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі № 910/10644/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання). Цією ж ухвалою суду залучено фізичну особу ОСОБА_1 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, та зобов`язано позивача надіслати на адресу вказаної третьої особи копію позовної заяви з доданими до неї документами, а також надати суду відповідні докази.

8 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача на виконання вимог вказаної узвали суду надійшли докази направлення ОСОБА_1 копій позовної заяви з додатками.

9 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив від 8 вересня 2025 року.

11 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від цієї ж дати.

12 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення від цієї ж дати з клопотанням про зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн відповідно до частини 4 статті 125 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилався на те, що позивач фактично мав у своєму штаті юриста, який і готував відповідь на відзив, а відтак додаткове залучення адвоката Войціховського А.А. для представництва інтересів Компанії в даній справі мало на меті виключно подальше стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача. Крім того, у разі відмови в задоволенні позову Компанії, враховуючи факт ліквідації останньої, Товариство фактично буде позбавлене можливості відшкодувати власні судові витрати. Вказане, на думку відповідача, ставить сторони у нерівні умови та є підставою для забезпечення судових витрат Товариства шляхом внесення позивачем грошової суми в розмірі 15 000,00 грн на депозитний рахунок суду в порядку статті 125 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 125 ГПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Частиною 4 статті 125 ГПК України визначено, що як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу). Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, - у розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови в позові. Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови в позові.

З вищевказаних положень статті 125 ГПК України вбачається, що забезпечення судових витрат є правом, а не обов`язком суду, яке він реалізує виходячи із конкретних обставин справи.

При цьому, за приписами частини 1 статті 74 ГПК України на кожну із сторін спору покладений обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, відповідач у встановленому законом порядку до свого клопотання не додав жодних доказів на підтвердження того, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, у розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат Товариства у випадку відмови в задоволенні позову, як і не надав суду будь-яких доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 31 грудня 2024 року "Про застосування до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії на здійснення діяльності із страхування", відповідачу було анульовано ліцензію на здійснення діяльності із страхування, а також вирішено звернутися до господарського суду із заявою про відкриття ліквідаційної процедури відповідача. Одночасно, рішенням НБУ було встановлено заборону на будь-які видаткові операції за рахунками відповідача.

Отже, з 31 грудня 2024 року Компанія позбавлена можливості здійснювати розрахунки за своїми зобов`язаннями.

23 січня 2025 року НБУ звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про прийняття рішення про ліквідацію Компанії. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28 січня 2025 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/850/25. Рішенням Господарського суду міста Києва від 9 квітня 2025 року в справі № 910/850/25, яке набрало законної сили в установленому законом порядку, вказаний позов НБУ задоволено, ліквідовано Компанію та призначено ліквідатора.

У свою чергу, факт перебування Компанії в стані припинення не позбавляє відповідача права та можливості заявляти свої кредиторські вимоги у порядку, визначеному законом та рішенням Господарського суду міста Києва від 9 квітня 2025 року в справі № 910/850/25, - шляхом направлення їх ліквідатору Компанії - арбітражному керуючому Григор`єву В.В., до 20 листопада 2025 року включно.

Разом із цим, за приписами частини 5 статті 125 ГПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини 4 статті 126, частини 5 статті 127 та частини 5 статті 129 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Однак, відповідачем до клопотання про забезпечення судових витрат не надано належного документального підтвердження витрат Товариства на правничу професійну допомогу саме в сумі 15 000,00 грн, з урахуванням приписів частини 4 статті 126 та частини 5 статті 129 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 15 000,00 грн для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу Товариства, з огляду на його необґрунтованість. У зв`язку з цим вказане клопотання задоволенню не підлягає

Керуючись статтями 125, 126, 129, 233-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Корал" про забезпечення судових витрат від 12 вересня 2025 року в справі № 910/10644/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 15 вересня 2025 року.

СуддяЄ.В. Павленко