ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 року м.Дніпро Справа № 904/4848/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чус О.В. (доповідач),

судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.

секретар судового засідання Солодова І.М.

За участю:

Представник прокуратури: Карюк Д.О. (в залі суду) прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури

Представник позивача: Сова Ю.В. (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) самопредставництво

Представник відповідача: Акулов Є.В. (в залі суду) - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенко Олександра Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 (повний текст ухвали складено 21.02.2025, суддя Мельниченко І.Ф.) у справі № 904/4848/24

за позовом керівника Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна та права оренди на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Криворізької міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР", в якому просить:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР" () усунути перешкоди територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради () у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 22г, загальною площею 0,0028 га, кадастровий номер :03:633:0145, та повернути земельну ділянку, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: будівлі, площею 24,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10);

- скасувати державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР" () на об`єкт нерухомого майна (нежитлову будівлю), площею 24,5 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового 22г (номер запису про право власності: 32631929) шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 10;

- скасувати державну реєстрацію права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР" () на земельну ділянку з кадастровим номером :03:633:0145 площею 0,0028 га, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового 22г (реєстраційна номер об`єкта нерухомого майна 10, номер запису про речове право: 37904685).

Судові витрати керівник Криворізької східної окружної прокуратури просить покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги останній посилається на те, що рішенням Криворізької міської ради № 1878 від 27.03.2013 користувачу - ТОВ "САЛТІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ КР" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж їх частин, на які поширюється право сервітуту, та надано дозвіл на укладення договору особистого сервітуту під тимчасовою спорудою за адресою: Довгинцівський район, вул. Лісового, біля будівлі 22а, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :03:633:0133 площею 0,0020 га.

У подальшому Криворізькою міською радою та ТОВ "САЛТІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ КР" укладено договір особистого сервітуту № 12013037 від 10.07.2013, згідно з яким останньому надано частину земельної ділянки житлової та громадської забудови з кадастровим номером :03:633:0133 площею 0,0020 га, щодо якої встановлено особистий сервітут, для розміщення тимчасової споруди торговельного павільйону, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового біля будинку 22а у Довгинцівському районі.

Так, за твердженням прокурора, жодних підстав для будівництва нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером :03:633:0133 площею 0,0020 га за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, біля будинку 22а у Довгинцівському районі, що належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Кривого Рогу, договором особистого сервітуту № 12014013 від 30.01.2014 не передбачено.

В той же час, окружною прокуратурою встановлено, що Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у Дніпропетровській області 13.02.2014 за № ДП 09 зареєстровано декларацію ТОВ "САЛТІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ КР" про готовність об`єкта до експлуатації за адресою: вул. Лісового, буд. 22г, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50093, код 1230.2, категорія складності II, вид будівництва реконструкція торговельного павільйону під магазин продовольчих та непродовольчих товарів, яка містить завідомо неправдиві відомості.

Так, за твердженням прокурора, факт внесення до декларації про готовність об`єкта до експлуатації завідомо неправдивих відомостей підтверджується, зокрема, ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19.10.2015 у справі № 212/6303/15-к, згідно якої директор ТОВ "САЛТІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ КР" визнав свою вину в тому, що він надавав до відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції завідомо підроблені документи, у тому числі декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за № ДП 09 від 13.02.2014.

Отже, фактично вищевказаний об`єкт збудовано на місці тимчасової споруди та на земельній ділянці, яка перебувала у користуванні ТОВ "САЛТІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ КР" згідно відповідного договору особистого сервітуту без права забудови.

У подальшому, 26.02.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Ребрій А.О., на підставі вищевказаної декларації про готовність об`єкта до експлуатації та технічного паспорту від 31.01.2014 та рішення Довгинцівської районної в місті ради № 124 про присвоєння поштової адреси, здійснено вперше державну реєстрацію права власності за ТОВ "САЛТІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ КР" на нежитлову будівлю площею 24,5 кв.м за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, буд. 22г, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10) та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно за індексним № 18306715 від 26.02.2014.

Надалі, відповідно до договору купівлі-продажу будівлі від 21.03.2014, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 225, ТОВ "САЛТІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ КР" передало у власність ТОВ "ДНІПРО СВІТ" будівлю загальною площею 24,5 кв.м, розташовану по вул. Лісового, буд. 22г у м. Кривому Розі.

Відповідно до рішення Криворізької міської ради № 3697 від 27.05.2015 розглянуто звернення ТОВ "САЛТІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ КР" та вирішено, у зв`язку з закінченням терміну дії договору особистого строкового сервітуту (який закінчився 10.07.2014), припинити право комунальної власності територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :03:633:0133 для подальшого закриття в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділів на зазначений об`єкт.

Рішенням Криворізької міської ради № 3808 від 22.07.2015 ТОВ "ДНІПРО СВІТ" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:633:0145 площею 0,0028 га по вул. Лісового, 22г у м. Кривому Розі, реєстрацію права комунальної власності на неї та надання в оренду для розміщення будівлі магазину продовольчих та непродовольчих товарів.

На підставі вказаного рішення 14.08.2015 Криворізькою міською радою та ТОВ "ДНІПРО СВІТ" укладено договір оренди земельної ділянки № 215427, для розміщення будівлі магазину продовольчих та непродовольчих товарів на земельній ділянці з кадастровим номером :03:633:0145 площею 0,0028 га по вул. Лісового, 22г у м. Кривому Розі, строком на 5 років.

У подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3040, ТОВ "ДНІПРО СВІТ" передало у власність ТОВ "АС-ТРЕЙД КР" будівлю магазину продовольчих та непродовольчих товарів по вул. Лісового, буд. 22г у м. Кривому Розі загальною площею 24,5 кв.м, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :03:633:0145 площею 0,0028 га, право користування на яку оформлено шляхом укладення договору оренди земельної ділянки № 2020390 від 30.07.2020.

Таким чином, прокурор зазначає про те, що з метою реєстрації права власності на спірний об`єкт та приховування факту самочинного будівництва ТОВ "САЛТІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ КР" у дозвільні документи на будівництво (декларацію про готовність об`єкта до експлуатації) внесено завідомо неправдиві відомості щодо наявності у товариства права користування земельною ділянкою та наявності присвоєної поштової адреси, що призвело до передумов до подальшого незаконного заволодіння останнім земельною ділянкою та створення видимості обґрунтованого її зайняття та вжито заходи, спрямовані на безпідставну державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на ній.

Щодо представництва прокурором інтересів держави останній посилається, серед іншого, на статтю 23 Закону України "Про прокуратуру" та зазначає про те, що перед поданням позову звертався до позивача із листом (№ 60-5106вих-24 від 18.09.2024), зокрема, про виявлені порушення та щодо надання інформації про вжиті або заплановані міською радою заходи, у тому числі представницького характеру, спрямовані на захист порушених інтересів держави.

Однак, органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту та поновлення прав територіальної громади на спірну земельну ділянку не вжито, що підтверджується листом Криворізької міської ради № 12/18/6962 від 18.10.2024.

Таким чином, зазначене свідчить про нездійснення уповноваженим органом захисту порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку. Враховуючи, що вказані інтереси до цього часу залишаються незахищеними, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Криворізької міської ради.

Разом з позовною заявою прокурором подана заява про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме земельну ділянку кадастровий номер :03:633:0145, площею 0,0028 га, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Лісового, 22г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10), та нежитлову будівлю - магазин продуктових та непродуктових товарів, площею 24,5 кв.м, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 22г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10), та заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та державним кадастровим реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії;

- заборони відповідачу ТОВ "АС-ТРЕЙД КР" () та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження, у тому числі, шляхом укладання договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, здійснення поділу та об`єднання тощо, щодо нерухомого майна, що є предметом позову, а саме, земельну ділянку кадастровий номер :03:633:0145, площею 0,0028 га, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Лісового, 22г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10), та нежитлову будівлю - магазин продуктових та непродуктових товарів, площею 24,5 кв.м, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 22г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10).

Ухвалою від 06.11.2024 господарським судом частково задоволено заяву керівника Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме земельну ділянку кадастровий номер :03:633:0145, площею 0,0028 га, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Лісового, 22г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10), та нежитлову будівлю - магазин продуктових та непродуктових товарів, площею 24,5 кв.м, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 22г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10). В решті вимог, викладених в заяві, - відмовлено.

07.01.2025 від Криворізької міської ради та 08.01.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР" через систему "Електронний суд" до суду надійшли спільні заяви про затвердження мирової угоди, до яких долучено мирову угоду від 26.12.2024, підписану їх повноважними представниками.

Ухвалою суду від 20.02.2025, задоволено спільні заяви Криворізької міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР" про затвердження мирової угоди у справі № 904/4848/24.

Затверджено мирову угоду від 26.12.2024, укладену Криворізькою міською радою (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР" (50027, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, пр. Металургів, будинок 42А, приміщення 1; ) у справі № 904/4848/24, у наступній редакції:

Мирова угода

у справі № 904/4848/24

м. Кривий Ріг 26 грудня 2024 року

Криворізька міська рада (далі по тексту - позивач) (юридична адреса: 50101, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Молодіжна, будинок 1; ), в особі Кудіна Максима Вікторовича, що діє на підставі довіреності, іменована надалі позивач, з однієї сторони, та

Товариство з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР" (далі по тексту - ТОВ "АС-Трейд КР" та/або відповідач) (юридична адреса: 50027, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, пр. Металургів, будинок 42А, приміщення 1; ), в особі директора Єремєєва Віталія Вікторовича, що діє на підставі Статуту, іменоване надалі відповідач, з іншої сторони, (спільно іменовані надалі Сторони, а окремо Сторона), уклали цю Мирову угоду у справі № 904/4848/24 про наступне:

1. З метою врегулювання господарського спору у справі № 904/4848/24 за позовом керівника Криворізької східної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Криворізької міської ради до відповідача ТОВ "АС-Трейд КР" про скасування державної реєстрації права оренди, усунення перешкод у користуванні самовільно зайнятою земельною ділянкою з кадастровим номером :03:633:0145, припинення володіння нерухомим майном, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Лісового, 22г, та скасування державної реєстрації права приватної власності, що розглядається Господарським судом Дніпропетровської області, Сторони досягли взаємоприйнятної домовленості відносно предмету спору по справі № 904/4848/24.

2. На земельній ділянці з кадастровим номером :03:633:0145, розташовується об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, загальною площею 24,5 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Лісового, 22Г, реєстраційний номер 10, власником якого є ТОВ "АС-Трейд КР" відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Рисіною С.В. 31.07.2019 року, та зареєстрованого в реєстрі за номером: 3040.

3. Криворізька міська рада не заперечує про надання земельної ділянки з кадастровим номером :03:633:0145 в оренду ТОВ "АС-Трейд КР", яка вже перебуває в оренді ТОВ "АС-Трейд КР" під нерухоме майно, та не заперечує проти права власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "АС-Трейд КР".

4. ТОВ "АС-Трейд КР" зобов`язується протягом 36 місяців після затвердження цієї Мирової угоди сплачувати Криворізькій міській раді орендну плату за земельну ділянку з кадастровим номером :03:633:0145, на якій розміщено нерухоме майно, визначене у пункті 2 цієї Мирової угоди, у подвійному розмірі та з передплатою на 6 (шість) місяців (звичайний розмір орендної плати встановлений договором оренди земельної ділянки).

5. Після спливу 36 місяців після затвердження цієї Мирової угоди відповідач зобов`язується сплачувати позивачу оренду плату відповідно до умов укладеного договору оренди земельної ділянки та/або іншого договору, яким буде визначено розмір орендної плати чи іншого платежу за земельну ділянку під нерухомим майном, визначеного у пункті 2 цієї Мирової угоди.

6. Протягом 30 днів з моменту затвердження цієї Мирової угоди Господарським судом Дніпропетровської області ТОВ "АС-Трейд КР" зобов`язується перерахувати на розрахунковий рахунок Криворізької східної окружної прокуратури грошові кошти на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання органами прокуратури в інтересах держави в особі позивача - Криворізької міської ради позовної заяви, апеляційної скарги, касаційної скарги, в тому числі і добровільного перерахування сум судового збору, щодо яких судом вже прийняті рішення про їх стягнення.

7. Сторони гарантують та підтверджують, що з дня затвердження Господарським судом Дніпропетровської області цієї Мирової угоди та після виконання всіх умов цієї Мирової угоди Сторони не матимуть і не заявлятимуть в майбутньому одна до одної жодних вимог, претензій, позовів тощо з приводу предмету спору та правовідносин, що випливають та/або пов`язані з цією справою.

8. Сторони цієї Мирової Угоди дійшли згоди, що у разі невиконання відповідачем своїх зобов`язань, визначених пунктом 4 цієї Мирової угоди, ухвала про затвердження мирової угоди у справі № 904/4848/24 є виконавчим документом згідно із статтею 193 Господарського процесуального кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" передається для примусового стягнення в органи ДВС.

9. Сторони заявляють, що ані в процесі укладення цієї Мирової угоди, ані в процесі виконання її умов не були, не будуть, і не можуть бути порушені права та охоронювані законом інтереси будь-яких третіх осіб. Сторони підтверджують, що ця Мирова угода укладена з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і стосуються виключно прав та обов`язків Сторін, а умови цієї Мирової угоди не суперечать закону, є виконуваними та такими, що не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

10. Сторони з цією Мировою угодою ознайомлені та заперечень не мають. Наслідки укладення цієї Мирової угоди та її затвердження, передбачені статтями 192, 193 та 231 Господарського процесуального кодексу України, Сторонам відомі та зрозумілі. Представники Сторін, що підписали цю Мирову угоду, уповноважені на її підписання/укладання.

11. Ця Мирова угода набуває чинності з дня її затвердження Господарським судом Дніпропетровської області і є обов`язковою для Сторін по справі.

12. Цю Мирову угоду укладено у трьох примірниках: один примірник залишається у позивача, другий - у відповідача, третій - в матеріалах справи № 904/4848/24.

РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН

Криворізька міська рада

50101, Дніпропетровська область,

місто Кривий Ріг, вулиця Молодіжна, 1

тел. 0564-92-13-05

ел. пошта:

підпис/печатка Максим Кудін

Товариство з обмеженою

відповідальністю "АС-Трейд КР"

50027, Дніпропетровська область, місто

Кривий Ріг, пр. Металургів, будинок 42А,

приміщення 1

засоби зв`язку: +71

підпис/печатка Віталій Єремєєв

3. Провадження у справі № 904/4848/24 закрити.

4. Ухвала є виконавчим документом відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження".

Стягувачем за цією ухвалою є Криворізька міська рада (50101, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Молодіжна, 1; )

Боржником за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР" (50027, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, пр. Металургів, будинок 42А, приміщення 1; )

Не погодившись з ухвалою суду, через систему «Електронний суд», заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенко Олександра Анатолійовича, звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду від 20.02.2025 та направити справу для продовження її розгляду до господарського суду Дніпропетровської області; стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір. Одночасно скаржник просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 20.02.2025 у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом розгляду даної справи №904/4848/24 є позовні вимоги керівника Криворізької східної окружної прокуратури про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої будівлі магазину та скасування державної реєстрації.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 затверджено мирову угоду та закрито провадження у справі без надання належної правової оцінки запереченням прокуратури на вказану мирову угоду.

Зокрема, судом не прийнято до уваги, що мирова угода не містить жодних умов про знесення самочинно збудованого об`єкту, що виключає виконання мирової угоди щодо основних позовних вимог прокуратури про знесення самочинно збудованої будівлі магазину, як виконавчого документу в порядку ст. 193 ГПК України, та унеможливлює подальше звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованої будівлі магазину.

Предметом даного позову є об`єкт самочинного будівництва - магазин продовольчих та непродовольчих товарів, площею 24,5 кв.м, який знаходиться на вул. Лісового, 22г у м. Кривому Розі, відомості про право власності щодо якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі документів, які містять ознаки фальсифікації, що в свою чергу свідчить про те, що право приватної власності на вказану будівлю не виникло в установлений законом спосіб.

Станом на 26.02.2014 процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначалась відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013.

Скаржник наполягає, що державна реєстрація права власності з видачею свідоцтва на реконструйовану будівлю магазину проведено на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка містить завідомо неправдиві відомості, та за відсутності документів, що підтверджують виникнення речових прав на нерухоме майно та на земельну ділянку під ним.

Первинна державна реєстрація права власності на нежитлову будівлю магазину продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 22г, здійснена за відсутності належних правових підстав, що порушує встановлений чинним законодавством порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а тому така державна реєстрація є незаконною.

Отже, враховуючи самочинність будівнитва та незаконність державної реєстрації, право власності ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат КР» не виникло в установлений законом спосіб.

Апелянт зазначає, що правочини, укладені щодо самочинно збудованого нерухомого майна (у тому числі договір купівлі-продажу від 31.07.2019), на яке право власності не набуто, вчинені виключно з метою протиправного заволодіння земельною ділянкою комунальної форми власності, є нікчемними в силу статті 228 ЦК України як такі, що порушують публічний порядок.

Отже, враховуючи самочинність будівництва та нікчемність правочинів щодо нього, в установлений законом спосіб право власності не набуто ні ТОВ «Дніпро Світ» ні ТОВ «АС-ТРЕЙД КР».

Спірний об`єкт самочинного будівництва збудовано на земельній ділянці комунальної форми власності, що не була відведена для цієї мети, його не прийнято в експлуатацію, а тому він не є створеним в розумінні ст. 331 ЦК України.

Оскільки згідно з приписом частини другої статті 376 ЦК України відповідач не набув право власності на спірний самочинно збудований об`єкт, вказане унеможливлює набуття ним земельної ділянки під цим об`єктом у неконкурентний спосіб на підставі абзацу другого частини другої статті 134 ЗК України.

Отримання земельної ділянки в обхід процедури земельних торгів під самочинно збудований об`єкт нерухомості, за мовчазного потурання міської ради, позбавили територіальну громаду можливості ефективного використання земельних ділянок добросовісними суб`єктами господарювання. А наявність зареєстрованого права оренди земельної ділянки, набутого на підставі завідомо неправдивих даних, не свідчить про узаконення будівлі магазину. Вона була та залишається об`єктом самочинного будівництва.

З огляду на вказане, набуття відповідачем права користування на умовах оренди земельною ділянкою у неконкурентний спосіб у порядку абзацу другого частини другої статті 134 ЗК України на підставі зареєстрованого права власності на самочинно збудовану будівлю магазину за жодних обставин не може свідчити про її легітимізацію.

Зважаючи на загальний доступ до відомостей державних реєстрів, відповідач був достовірно обізнаний про самочинність будівництва будівлі магазину, а отже ТОВ «АС-Трейд КР» не могло набути на неконкурентних умовах (без проведення земельних торгів) в оренду земельну ділянку.

Скаржник відмічає, що при винесенні ухвали про затвердження мирової угоди суд не дослідив правову природу спору у справі №904/4848/24.

Разом з тим, предметом розгляду даної справи №904/4848/24 є позовні вимоги керівника Криворізької східної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Криворізької міської ради до ТОВ «АС-Трейд КР» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої будівлі магазину та скасування державної реєстрації.

Слід наголосити, що Криворізька міська рада у справі № 904/4848/24 не представляє власні інтереси як юридичної особи щодо власного майна, а є представницьким органом територіальної громади м. Кривого Рогу, відповідно до вимог ст.ст. 5, 13, 14 Конституції України, ст. 324 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

При цьому, саме територіальна громада м. Кривого Рогу є власником спірної земельної ділянки, від імені якої Криворізька міська рада здійснює права власника в силу вимог ст.ст. 5, 13, 14 Конституції України, ст. 324 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», які також містять застереження про здійснення таких повноважень виключно в межах, встановлених Конституцією України.

При цьому, господарським судом Дніпропетровської області при затвердженні мирової угоди не звернуто увагу на пряму заборону органам, які мають право звертатися до суду в інтересах осіб, укладати мирові угоди, передбачену ч. 2 ст. 55 ГПК України.

В даній справі Криворізька міська рада представляє інтереси територіальної громади м. Кривого Рогу в силу вимог ст.ст. 5, 13, 14 Конституції України, ст. 324 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з огляду на що має право звертатися до суду в її інтересах, та відповідно до ч. 2 ст. 55 ГПК України позбавлена права на укладення від імені територіальної громади м. Кривого Рогу мирових угод, предметом яких є земельні ділянки комунальної власності.

В даній справі порушені права значного кола жителів м. Кривого Рогу, що підтверджується безліччю голосів членів територіальної громади, які підписали петиції, що свідчить про суперечність волі власника земельних ділянок, тому мирова угода від 26.12.2024 не могла бути укладена між ТОВ «АС-Трейд КР» та Криворізькою міською радою і не підлягала затвердженню судом.

Мирова угода від імені міської ради підписана начальником юридичного управління Виконкому Криворізької міської ради Кудіним М.В. в умовах зловживання своїми правами та конфлікту інтересів.

Так, Кудін М.В. не мав повноважень на підписання мирової угоди, оскільки на пленарному засіданні міської ради рішення відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не приймалося.

Відповідно до п. 3 Мирової угоди Криворізька міська рада не заперечує про надання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :03:633:0145 в оренду ТОВ «АС-Трейд КР» під розміщення спірного самочинно збудованої будівлі магазину.

Крім цього, п. 4 мирової угоди від 26.12.2025, у порушення рішень міської ради, якими визначені ставки орендної плати та вимог чинного законодавства, якими не передбачено сплата орендної плати у подвійному розмірі, ТОВ «АС-Трейд КР» зобов`язується протягом 36 місяців після затвердження мирової угоди сплачувати Криворізькій міській раді орендну плату за земельну ділянку, у подвійному розмірі та з передплатою на 6 (шість) місяців (звичайний розмір орендної плати встановлений договором оренди земельної ділянки). При цьому, таке зобов`язання щодо подвійного розміру та щодо передплати не містить жодних часових графіків та не містить визначення жодних сум.

Таким чином, оскільки п.п. 3-4 мирової угоди вирішено питання щодо земельної ділянки комунальної власності та встановлено змінену орендну плату за її використання, що є істотною умовою договору оренди, вказане свідчить про те, що вказані повноваження належать до виключної компетенції пленарного засідання сесії Криворізької міської ради, відповідно до вимог п.п. 28, 34, 35 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України».

Однак, ніяких рішень на пленарних засіданнях сесії міської ради з цього питання не приймалися, що підтверджується інформацією із сайту Криворізької міської ради, згідно із якою рішення міської ради про затвердження мирової угоди від 26.12.2024 відсутні, що також не заперечується міською радою.

Начальник Юридичного управління Виконкому Криворізької міської ради фактично перебрав на себе повноваження, яке відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» може бути розглянуто виключно на пленарному засіданні міської ради.

Крім цього, встановлено ознаки підписання Кудіним М.В. мирової угоди від імені міської ради в умовах конфлікту інтересів.

Так, рішенням Виконкому Криворізької міської ради №1393 від 01.11.2024 створено комісію з перевірки фактів, викладених у зверненнях органів прокуратури, у сфері земельних відносин, головою якої є ОСОБА_1 .

Тобто у період функціонування комісії, яка повинна була надати висновок щодо наявності порушень законодавства та завдання майнової шкоди територіальній громаді міста, її голова підписав мирову угоду, відповідно до умов якої визнається право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що може свідчити про прийняття рішення в умовах конфлікту інтересів та зловживання своїми правами.

Укладання мирової угоди у даній справі фактично створить прецедент необов`язковості дотримання вимог містобудівного та земельного законодавства, що неминуче спровокує інших осіб на здійснення самочинного будівництва на підставі документів, що можуть містити неправдиві відомості.

Тим більше, що така мирова угода несе в собі корупційні ризики, оскільки фактично керівник Юридичного управління Виконкому Криворізької міської ради одноособово вирішує чи підписувати мирову угоду з конкретною особою, чи наполягати на знесенні самочинно збудованого нерухомого майна.

Отже, погодившись на укладання незаконної мирової угоди, Криворізька міська рада діє не в інтересах територіальної громади, а в інтересах конкретного суб`єкта господарювання яким отримано земельну ділянку комунальної власності під самочинно збудований об`єкт нерухомого майна.

Скаржник наполягає, що при винесенні ухвали про затвердження мирової угоди, судом не дотримано дві імперативні вимоги ч. 5 ст. 192 ГПК України щодо обов`язкових підстав для відмови у затвердженні мирової угоди.

Доказами у справі підтверджено, що умови мирової угоди суперечать ст.ст. 5, 13, 14 Конституції України, ст.ст. 3, 13, 15, 16, 324, 376, 178, 228, 328, 376 ЦК України, ст. ст. 116, 134, 152, 212 ЗК України, ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 5 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними, що відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 192 ГПК України є обов`язковою самостійною підставою для відмови судом у затвердженні мирової угоди.

Судом проігноровано, що основною позовною вимогою прокурора є саме знесення самочинно збудованого об`єкту, однак мирова угода від 26.12.2024 не містить жодних умов про знесення самочинно збудованого об`єкту, що свідчить про намагання ТОВ «АС-Трейд КР», за потуранням Криворізької міської ради, усупереч вимог чинного законодавства та інтересів територіальної громади, узаконити самочинно збудовану будівлю магазину з метою недопущення його знесення.

Зміст мирової угоди від 26.12.2024 суперечить закону та порушує права та охоронювані законом інтереси мешканців територіальної громади м. Кривого Рогу, оскільки самочинною забудовою міста торговими павільйонами, безпідставною реєстрацією права власності на них та отримання земельних ділянок за пільговою процедурою поза конкурсом, без проведення земельних торгів під їх розміщення, територіальну громаду фактично позбавлено можливості користуватись та розпоряджатися цими земельними ділянками, грубо знівельовано рівність усіх перед законом та порядок і правила забудови населених пунктів, що провокує інших осіб на здійснення самочинного будівництва на території міста Кривого Рогу.

Окремо слід звернути увагу, що засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «АС-Трейд КР» є ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ).

Із загальнодоступних джерел відомо, що ОСОБА_2 до 2020 року був депутатом Криворізької міської ради, у 2020 році не був обраний депутатом міської ради (посилання на декларацію на сайті НАЗК https://public.nazk.gov.ua/documents/ca1bf038-3837-4273-acd931e0803193f.

Враховуючи вказану інформацію, наявні об`єктивні підстави вважати, що Криворізька міська рада шляхом укладання незаконної мирової угоди намагається легалізувати самочинне будівництво та заволодіння земельною ділянкою в обхід процедури земельних торгів особами, які є наближеними до керівництва міста.

Таким чином, укладання вказаної незаконної мирової угоди нівелює принцип законності, оскільки створює прецедент легалізації не просто самочинно збудованого майна, а самочинно збудованого майна, право власності на яке зареєстровано документів, які містять недостовірну інформацію (декларація про готовність об`єкта до експлуатації). Сам факт її укладання є підтвердженням умисних дій спрямованих на проведення незаконної державної реєстрації права власності на нерухоме майно та уникнення процедури земельних торгів з продажу обраної земельної ділянки.

Умови мирової угоди від 26.12.2024 не містять жодних поступок зі сторони ТОВ «АС-Трейд КР», оскільки фактично, у порушення вимог ст. 376 ЦК України, легалізують самочинно збудовану будівлю магазину. Така мирова угода порушує принцип рівності всіх перед законом та створює умови для нечесної економічної конкуренції серед суб`єктів господарювання, оскільки доброчесний підприємець чи юридична особа не може проводити незаконну реєстрацію права власності на нерухоме майно з метою уникнення процедури земельних торгів та розміщення своїх торгівельних павільйонів у найбільш привабливих місцях з економічної точки зору.

Апелянт наполягає, що мирова угода від 26.12.2024 у справі №904/4848/24 суперечить ст.ст. 5, 13, 14 Конституції України, ст.ст. 3, 13, 15, 16, 324, 376, 178, 228, 328, 376 ЦК України, ст. ст. 116, 134, 152, 212 ЗК України, ст.ст. 1, 2, 6, 10, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 55 ГПК України та грубо порушує права та охоронювані законом інтереси мешканців територіальної громади міста Кривого Рогу, тому мирова угода, укладена 26.12.2024 між ТОВ «АС-Трейд КР» та Криворізькою міською радою, не підлягала затвердженню судом.

Також скаржник зазначає про нерелевантності висновків викладених в ухвалі Верховного Суду у справі №904/3912/23 від 10.12.2024 року та постанові Верховного Суду по справі №922/436/22 від 22.05.2024 року та необхідності застосувати висновки, які викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 року по справі №907/825/22.

Згідно до протоколу автоматичногорозподілу судової справи між суддямивід 03.03.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді:, Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.03.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/4848/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/4848/24.

14.03.2025 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенко Олександра Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 у справі № 904/4848/24. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 02.07.2025 о 11 год. 40 хв.

10.04.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "АС-Трейд КР" до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про те, що оскаржувана ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 року по справі №904/4848/24 є повною та обґрунтованою у зв`язку з тим, що судом було всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для укладання мирової угоди між Позивачем та Відповідачем у цій справі.

ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» керуючись наданими правами ст. 263 ГПК України, заперечує проти вимог викладених у апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 року по справі №904/4848/24, оскільки вважає вимоги прокуратури необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 року у справі №904/4848/24 законною, обґрунтованою та прийнятою з дотримання норм матеріального та процесуального права враховуючи наступне.

Підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно (нежитлове приміщення) за ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» є ДОГОВІР КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ нежитлової будівлі від 31.07.2019 року укладеного між ТОВ «ДНІПРО СВІТ» (Продавець) та ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» (Покупець), нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі відповідно до якого Продавець передав а ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» прийняло: будівлю магазину продовольчих та непродовольчих товарів, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Лісового, будинок 22г загальною площею 24,5 кв.м що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :03:633:0145.

З матеріалів справи не вбачається, що прокуратурою ставиться питання про незаконність складання і використання у господарській діяльності ТОВ «АС- ТРЕЙД КР» вищезазначених правовстановлюючих документів і також не ставиться питання щодо підробки відповідних документів, на підставі яких було здійснено первинну реєстрацію права власності саме за ТОВ «АС- ТРЕЙД КР».

Також зазначає, що ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» сумлінно дотримується вимог податкового законодавство згідно з яким подає податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки а також податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) та сплачує відповідні податки та збору у повному обсязі, що забезпечує надходження грошових коштів до відповідних бюджетів (місцевого та державного).

Жодною посадовою особою органу державної влади та/або місцевого самоврядування не пред`явлено позову до ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» з приводу стягнення завданої шкоди, тобто, будь-які збитки а також цивільні позови про відшкодування збитків до ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» з приводу нежитлової будівлі не пред`являлися.

Добросовісність набуття права власності на нерухоме майна (шляхом придбання відповідного майна ТОВ «АС-ТРЕЙД КР») і як наслідок в подальшому добросовісності прав на набуття земельної ділянки у користування (ч.2 ст. 134 ЗК України) підтверджується первинними документами долученими до матеріалів справи.

На теперішній власник ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» не вчиняв жодних протиправних дій в межах процедур при вчиненні правочинів з нерухомим майном.

ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» відповідно до вимог чинного законодавства України є добросовісним набувачем майна і не має ніякого відношення до начебто самочинного будівництва відповідного майна, що в свою чергу (з приводу самочинного будівництва) є припущенням органу прокуратури так як не ґрунтується на жодному доказу долученому до матеріалів справи та більш того спростовується відповідними матеріалами справи.

Криворізька міська рада наділена повноваженнями щодо укладання мирової угоди у цій справі а в свою чергу прокуратура позбавлена відповідних повноважень на укладання мирової угоди у будь-якій справі де вона діє в інтересах Криворізької міської ради.

Щодо наявності петицій, які начебто підтверджують факт суперечності волі власника і начебто порушення права власника земельної ділянки, зазначає про те, що ці петиції не мають ніякого відношення до нерухомого майна, що є предметом розгляду цієї справи і не стосуються майна яке належить ТОВ «АС-ТРЕЙД КР».

У петиціях на які посилається прокуратура, мова йде про 2023 рік а в свою чергу, відповідне нерухоме майно перебуває у власності ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» з 2019 року (вже 6 років), а до цього у власності іншого товариства і таким чином, відповідне майно не може мати ніякого відношення до відповідних петицій.

Більш того, Криворізькою міською радою були розглянуті відповідні петиції та прийняті рішення від 27.06.2023 року №2055 та №2056, однак, жодних оскаржень відповідних рішень зі сторони будь-якої фізичної чи юридичної особи не відбувалося і таким чином відповідні рішення набрали законної сили та не підлягають перегляду зі сторони Криворізької міської ради.

Додатково зазначає, що Криворізька міська рада, ТОВ «АС- ТРЕЙД КР» ТОВ «ДНІПРО СВІТ» не мають ніякого відношення до справи №212/6303/15к, єдиною стороною хто приймав участь при розгляді справи і був повністю обізнаний з її суттю були органи прокуратури міста Кривого Рогу.

В апеляційній скарзі прокуратура зазначає, що начебто висновки викладені у постанові Верховного Суду по справі №922/436/22 від 22.05.2024 року є нерелевантними по відношенню до цієї справи, так як у справі №922/436/22 міська рада отримала майно у власність а у справі №904/4389/24 Криворізька міська рада не отримує жодного майна.

Однак відповідні твердження не відповідають дійсності, так як у п.4 Мирової угоди від 26.12.2024 року по справі №904/4848/24 зазначено, що Криворізька міська рада отримує орендну плату за земельну ділянку з кадастровим номером :03:633:0145, на якій розміщено нерухоме майно визначене у пункту 2 цієї Мирової угоди у подвійному розмірі.

Відповідач наголошує, що у справі №904/4848/24, Криворізька міська рада, після затвердження відповідної мирової угоди Господарським судом Дніпропетровської області, набуває права на майно, а саме грошові кошти, які вносить наше підприємство за користування земельною ділянкою і тому твердження прокуратури про нерелевантність відповідної справи по відношенню до постанови Верховного Суду по справі №922/436/22 від 22.05.2024 року є хибними.

Щодо необхідності звернення на сесію міської ради для підписання мирової угоди, прокуратура посилається на постанову Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №911/15/19, постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №907/825/22 та постанову Верховного Суду України від 14.11.2011 у справі № 3-119гс11.

Однак, висновки викладені в постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №911/15/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №907/825/22 та постанові Верховного Суду України від 14.11.2011 у справі №3- 119гс11 є нерелевантними по відношенню до нашої справи.

Ухвалою від 26.02.2024 року по справі №904/4848/24, якою було затверджено Мирову угоду не передавалася земельна ділянка у власність чи користування ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» та також не приймалося рішення щодо передачі земельної ділянки в оренду, припинення права користування земельною ділянкою, укладення, та продовження, а також розірвання договорів оренди землі ТОВ «АСТ-ТРЕЙД КР»

Вищезазначене вбачається з пункту 3 Мирової угоди, затвердженої ухвалою ГСДО від 20.02.2025 року №904/4848/24 відповідно до якого: «Криворізька міська рада не заперечує про надання земельної ділянки з кадастровим номером :03:633:0145 в оренду ТОВ «АС-ТРЕЙД КР», яка вже перебуває в оренді ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» під нерухоме майно, та не заперечує проти права власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «АС-ТРЕЙД КР».

У справі 904/4848/24 Криворізькою міською радою на сесії приймалося рішення щодо надання земельної ділянки в оренду нашому товариству і на підставі цих рішень ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» було укладено договір оренди земельної ділянки.

Без відповідних рішень Криворізької міської ради неможливо було би укласти договори оренди відповідних земельних ділянок, які долучені прокуратурою та відповідачем по справі до матеріалів цієї справи.

В свою чергу, Криворізька міська рада затверджуючи мирову угоду не приймає рішення щодо надання відповідних земельних ділянок в оренду ТОВ «АС-ТРЕЙД КР», так як відповідні рішення щодо надання земельних ділянок в оренду, ще до звернення прокуратури до суду, були прийняті на сесії міської ради (за яке віддали свої голоси депутати міської ради) та на підставі яких були укладені договори оренди земельних ділянок з ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» і таким чином відповідні висновки Верховного Суду по справі №907/825/22, №911/15/19 є нерелевантними по відношенню до нашої справи.

Таким чином, сторони по справі, підписуючи мирову угоду не намагаються в обхід визначеної процедури отримати земельну ділянку у користування і в цьому випадку підлягає застосуванню постанова Верховного Суду по справі №922/436/22 від 22 травня 2024 року та ухвала Верховного суду по справі №904/3912/23 від 10.12.2024, відповідно до якої товариству також була надана можливість звернутися до міської ради для отримання земельної ділянки, відповідно до порядку передбаченому чинним законодавством України, в користування та/або власність і тільки у разі винесення позитивного рішення на сесії, відповідна земельна ділянка може бути надана товариству у користування чи власність.

ТОВ «АС-ТРЕЙД КР» виконані у повному обсязі всі обов`язкові дії щодо отримання відповідної земельної ділянки у користування шляхом звернення до міської ради, для отримання рішення сесії (де рішення приймається більшістю голосів) про надання відповідної земельної ділянки у користування а тому посилання на постанову Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №911/15/19, постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №907/825/22 та постанову Верховного Суду України від 14.11.2011 у справі № 3-119гс11 є нерелевантними по відношенню до нашої справи і підлягає застосуванню правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №922/436/22 від 22 травня 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції при винесенні ухвали повно та всебічно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка матеріалам справи, у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 року у справі №904/4848/24 відсутні.

Ухвалою суду від 02.07.2025 розгляд апеляційної скарги заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенко Олександра Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 у справі № 904/4848/24, відкладено на 30.07.2025 о 12:30 годині.

30.07.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача Чус О.В.

Ухвалою суду від 06.08.2025 розгляд апеляційної скарги заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенко Олександра Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 у справі № 904/4848/24, призначено у судовому засіданні на 12.08.2025 о 15:00 год.

У судовому засіданні 12.08.2025 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши присутніх представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного судового рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 у справі № 904/4848/24, якою затверджено мирову угоду від 26.12.2024 та закрито провадження у справі.

Ухвалюючи відповідне судове рішення, Господарський суд Дніпропетровської області, керуючись положеннями статей 192, 193 Господарського процесуального кодексу України, виходив з того, що мирова угода є вираженням взаємного волевиявлення сторін, що спрямоване на вирішення спору між ними на основі компромісу та припинення його подальшого судового розгляду.

Суд врахував, що у пункті 10 мирової угоди сторони підтвердили обізнаність з правовими наслідками її укладення та затвердження судом, передбаченими статтями 192, 193 і частиною третьою статті 231 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких повторне звернення до суду із спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд врахував висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 22.05.2024 у справі № 922/436/22.

Звертаючись з апеляційною скаргою Прокурор наголошує на неправильному застосуванні судом апеляційної інстанції статті 192 Господарського процесуального кодексу України з огляду на: 1) неможливість підписання мирової угоди Кудіним М. В., як представником Ради; 2) обов`язковість наявності позитивного рішення сесії відповідної ради про передачу земельної ділянки у користування для такої передачі; 3) неможливість затвердження мирової угоди у разі якщо вона суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права та інтереси; 4) заборону набуття права власності на самочинно збудовані об`єкти; 5) необхідність дотримання забудовником принципів порядку здійснення будівництва та відповідальності щодо достовірності даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації; 6) залежність правового порядку знесення самочинно збудованого майна від підстав, за якими його віднесено до такого об`єкта; 7) неможливість набуття права користування землею під самочинно збудованими об`єктами, підтверджуючи відповідні висновки практикою Верховного Суду.

Колегія суддів не погоджується з відповідною позицією Скаржника з огляду на таке.

Щодо застосування статей 192, 193 Господарського процесуального кодексу України при затвердженні мирової угоди в процесі судового розгляду.

Верховний Суд у постанові від 14.05.2025 у справі № 904/39/24, за аналогічних обставин спору, переглядаючи правильність застосування судом апеляційної інстанції положень статей 192, 193 Господарського процесуального кодексу України при затвердженні мирової угоди, посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 922/436/22, зазначив таке: "Одним зі способів вирішення господарського спору (в контексті прояву принципу диспозитивності в господарському процесі) є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав та обов`язків сторін щодо предмета позову.

За статтями 192, 193 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору та на умовах, погоджених сторонами. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт через самостійне врегулювання розбіжностей на погоджених умовах.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, що дозволяє добросовісній стороні без зайвого звернення до суду вимагати примусового її виконання.

На відміну від звичайного договору, мирова угода у позовному провадженні укладається в процесі розгляду справи у господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення. У цих висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20.

Мирова угода є вираженням взаємного волевиявлення сторін, що спрямоване на вирішення спору між ними на основі компромісу та припинення його подальшого судового розгляду. У ній можуть вирішуватися питання, що стосуються виключно прав і обов`язків сторін.

До основних завдань та переваг мирової угоди належать процесуальна економія, спрощення роботи суду, можливість сторонам самостійно врегулювати основні питання, пов`язані із захистом порушених прав, за умови комплексного врахування інтересів всіх сторін.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України закриття провадження у справі є наслідком затвердження судом мирової угоди у позовному провадженні, відтак процесуальні дії щодо затвердження судом мирової угоди між сторонами спору та закриття у зв`язку з цим провадження у справі перебувають у нерозривному зв`язку і не можуть розглядатися окремо одна від одної.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії (частина третя статті 192 Господарського процесуального кодексу України).

Надавши учасникам справи право на врегулювання спору між собою на засадах диспозитивності, законодавець в той же час визначив межі реалізації такого права, дотримання яких є обов`язковим і для учасників правовідносин, і для суду.

Повноваження суду щодо ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди також є обмеженими та передбачають можливість відмови у затвердженні мирової угоди та продовження судового розгляду у вказаних випадках.

Укладення мирової угоди як способу реалізації процесуальних прав є правом сторони, яке, в свою чергу, згідно процесуального закону неможливо реалізувати, якщо такі дії суперечать законодавству або це призводить до порушення чиїхось прав і охоронюваних законом інтересів.

У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 375 Цивільного кодексу України передбачає, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до частин першої, другої статті 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Положення частини другої статті 331 Цивільного кодексу України слід розуміти у системному зв`язку з положеннями статті 182 цього ж кодексу щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації.

Тобто для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття в експлуатацію; 3) державна реєстрація. Без виконання цих умов особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна).

Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Цивільного кодексу України, згідно якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 Цивільного кодексу України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Частиною восьмою статті 39 вказаного закону передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами Цивільного кодексу України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 27.05.2015 у справі № 6-159цс15, від 02.12.2015 у справі № 6-1328цс15, у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 501/1256/17.

Зміст положень статті 376 Цивільного кодексу України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 680/214/16, від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22).

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Водночас необхідно враховувати, що знесення самочинного об`єкта нерухомості є крайньою мірою впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством заходи з метою усунення порушень та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18, від 08.12.2021 у справі № 520/3777/18.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, прокурор не заявляє вимог про перебудову чи приведення спірних правовідносин у правове поле іншим чином, крім знесення нерухомого майна.

Тобто прокурор доводить суду, що будівництво проводиться відповідачем самочинно з огляду на відсутність будь-яких прав на земельну ділянку під цим будівництвом.

Проте у справі, що розглядається, прокурором пред`явлено позов в інтересах власника земельної ділянки, а висловленим при укладенні мирової угоди волевиявленням Міська рада погодилася з будівництвом Відповідачем на цій ділянці житлового комплексу та з подальшим оформленням прав на неї у встановленому порядку.

За таких обставин та з огляду на норми статей 375 та 376 Цивільного кодексу України Суд вважає доводи Прокурора про знесення самочинного будівництва надмірними, враховуючи правові наслідки надання власником земельної ділянки згоди на її використання та можливість у подальшому визнання права власності на такий об`єкт".

Як уже зазначалося, обґрунтовуючи позовні вимоги, Прокурор у даній справі стверджував про те, що у спірних правовідносинах мала місце безпідставна передача земельної ділянки в оренду з порушенням законодавчо встановленої процедури, без проведення земельних торгів, під самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна, що, на його думку, спричинило порушення права територіальної громади на дотримання законного порядку володіння, користування і розпорядження землями комунальної власності, належної державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вимог містобудівного законодавства.

При цьому Прокурор фактично прагне усунути, на його переконання, допущені Радою порушення земельного законодавства через знесення самочинно збудованого нерухомого майна, не пропонуючи інших способів приведення спірних правовідносин у відповідність до закону. Так, Прокурор не заявляє жодних вимог про приведення спірних правовідносин у правове поле іншим чином, окрім знесення нерухомого майна.

Ураховуючи встановлені обставини та підстави заявленого позову, колегія суддів вважає релевантним для розгляду справи № 904/4848/24 правовий висновок, сформульований у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 922/436/22, щодо надмірності вимоги про знесення самочинного будівництва у разі погодження при укладенні мирової угоди власником земельної ділянки будівництва на ній.

У даній справі сторони мирової угоди, погодили факт існування об`єкта нерухомого майна та урегулювали спірні правовідносини шляхом компромісу, чим фактично досягли врегулювання спору, що за встановлених судами обставин не суперечить інтересам територіальної громади та не порушує вимог чинного законодавства.

Доводи Скаржника про те, що оскаржена ухвала прийнята без урахування, зокрема, висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07.04.2021 у справі № 911/15/19, від 18.12.2024 у справі № 907/825/22, від 24.01.2020 у справі № 911/5310/14, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 є безпідставними, оскільки у жодній із перелічених справ спірні правовідносини не були подібними тим, що мають місце у справі № 904/4848/24. Справи, на які посилається Прокурор, суттєво відрізняються за предметом і підставами позовних вимог, установленими фактичними обставинами, змістом правовідносин та їх матеріально-правовим регулюванням від справи, судове рішення в якій переглядається. Крім того, більшість висновків, на які посилається скаржник, стосуються розгляду справи по суті позовних вимог та оцінки матеріально-правових аспектів спору.

Так, предметом дослідження Верховного Суду у постановах від 18.12.2024 у справі № 907/825/22, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 не була надана оцінка дотримання судами положень статей 192, 193 Господарського процесуального кодексу України. У зазначених постановах Верховний Суд здійснював перевірку правильності вирішення спорів по суті позовних вимог та застосування судами норм матеріального права у відповідних правовідносинах, що зумовлює їх нерелевантність для оцінки правомірності затвердження мирової угоди у справі № 904/4848/24.

У постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 911/15/19 оцінка дотримання судом положень статей 192, 193 Господарського процесуального кодексу України здійснювалася у контексті урегулювання правовідносин щодо погодження відмови від розірвання чинного договору оренди земельної ділянки. Натомість предметом мирової угоди у цій справі є врегулювання питань, пов`язаних із ініціюванням оформлення прав користування земельною ділянкою і приведенням правовідносин у відповідність до вимог чинного законодавства, за результатами чого має бути прийнято відповідне рішення Радою. Ураховуючи наведене, правові висновки, сформульовані у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 911/15/19, не є релевантними для оцінки правомірності укладення мирової угоди у справі № 904/4848/24, з огляду на відмінність фактичних обставин справи та правового характеру спірних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 911/5310/14 оцінка дотримання судом положень статей 192, 193 Господарського процесуального кодексу України здійснювалася з огляду на перевірку правомірності затвердження мирової угоди у спорі, предметом якого було стягнення заборгованості за договором про закупівлю товару. Предмет правовідносин у справі № 911/5310/14 стосувався зобов`язальних відносин, що істотно відрізняються за своїм характером від правовідносин у справі № 904/4848/24, пов`язаних із оформленням та користуванням земельною ділянкою. З огляду на відмінність фактичних обставин і предмета спору, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.01.2020 у справі № 911/5310/14, не є релевантними для оцінки правомірності затвердження мирової угоди у справі № 904/4848/24.

Аргументи про відсутність у Кудіна Максима Вікторовича повноважень на підписання мирової угоди від імені Ради були спростовані судом першої інстанції. Так, господарський суд з`ясував, що повноваження представника Криворізької міської ради - Кудіна Максима Вікторовича підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичний осіб-підприємців та громадських формувань та довіреністю від 10.01.2024 №17/26/49, якою начальнику юридичного управління виконкому міської ради Кудіну Максиму Вікторовичу надано право, зокрема, на укладення мирової угоди, копії яких містять в матеріалах справи. Наведені документи не містять даних щодо обмеження права вказаної особи підписувати та подавати мирові угоди. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Крім цього, колегія суддів враховує, що Верховний Суд ухвалою від 10.12.2024 у справі № 904/3912/23 (спір про повернення земельних ділянок шляхом знесення самочинного будівництва) затвердив мирову угоду між міською радою та товариством, яка зі сторони Позивача також була підписана Кудіним Максимом Вікторовичем, а відтак суд касаційної інстанції у тій справі підтвердив повноваження вказаної особи на підписання мирових угод від імені Ради у подібних правовідносинах.

На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що під час здійснення апеляційного провадження у цій справі неправильного застосування або порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права не встановлено. Доводи апеляційної скарги не підтверджують наявності підстав для перегляду судового рішення, а обґрунтування заявленої Скаржником підстави апеляційного оскарження не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення підлягає залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенко Олександра Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 у справі № 904/4848/24 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 у справі № 904/4848/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повна постанова підписана: головуючим суддею Чус О.В, у зв`язку з перебуванням у відпустці - 10.09.2025; суддею Дарміним М.О. - 10.09.2025; суддею Кощеєвим І.М., у зв`зяку з перебуванням у відпустці - 15.09.2025.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін