ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025 Справа № 904/3323/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маніпулятор-центр", с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке променерго", с. Коломійцеве, Криворізький район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (виклику) представників сторін

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАНІПУЛЯТОР-ЦЕНТР" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЗЬКЕ ПРОМЕНЕРГО" про стягнення заборгованості за договором № 86/09 від 01.09.2024 у розмірі 821 796, 41 грн, з яких: основна заборгованість у розмірі 679 320 грн, пеню у розмірі 94 807, 02 грн, штрафні санкції у вигляді встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 47 669, 39 грн.

Ухвалою суду від 25.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/3323/25. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснені всі необхідні заходи щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд цієї справи.

Згідно із частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального суду України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи, що відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Зі змісту повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету відповідача вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі від 25.06.2025 була доставлена в кабінет системи Електронний суду 25.06.2025 19:30 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Вказаний факт свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із частиною 2 статті 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 86/09 від 01.09.2024 в частині своєчасної оплати за надані послуги.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

01.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІПУЛЯТОР-ЦЕНТР» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЗЬКЕ ПРОМЕНЕРГО» (замовник) укладено договір № 86/09.

Відповідно до пункту 1.1 договору, виконавець зобов`язується надати замовнику транспортні послуги крана-маніпулятора (в т.ч. перевезення вантажів), а замовник зобов`язується оплатити отримані послуги.

Пунктом 3.1 договору, визначено, що вартість робіт (послуг) за даним договором розраховується за годину роботи одиниці спецтехніки (кран-маніпулятор) та за 1 км пробігу автотранспорту.

Ціна формується з урахуванням ПДВ-20%, та вартості палива (пункт 3.2 договору).

Вартість послуг визначається в рахунках-фактурах та/або актах наданих послуг та/або в інших документах за погодженням сторін (пункт 3.3 договору).

Згідно з п.4.1 договору, оплата послуг здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів у розмірі 100% передоплати відповідно до виставленого рахунку, на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до пункту 5.1.1 договору замовник зобов`язується в терміни, передбачені пунктом 4.1, провести оплату отриманих послуг.

Пунктом 9.2 договору, визначено, що термін дії даного договору до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

На виконання умов договору, позивач надав послуги відповідачу, а останній прийняв послуги на загальну суму 1 041 120 грн, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг):

- № 1444 від 25.11.2024 на суму 7 560 грн з ПДВ,

- № 1427 від 21.11.2024 на суму 129 960 грн з ПДВ,

- № 1330 від 30.10.2024 на суму 212 400 грн з ПДВ,

- № 1325 від 29.10.2024 на суму 52 200 грн з ПДВ,

- № 1250 від 14.10.2024 на суму 32 400 грн з ПДВ,

- № 1209 від 07.10.2024 на суму 248 400 грн з ПДВ,

- № 1182 від 01.10.2024 на суму 120 600 грн з ПДВ,

- № 1181 від 01.10.2024 на суму 120 600 грн з ПДВ,

- № 1180 від 01.10.2024 на суму 117 000 грн з ПДВ.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 1 041 120 грн:

- № 1459 від 25.11.2024 на суму 7 560 грн з ПДВ,

- № 1442 від 21.11.2024 на суму 129 960 грн з ПДВ,

- № 1344 від 30.10.2024 на суму 212 400 грн з ПДВ,

- № 1338 від 29.10.2024 на суму 52 200 грн з ПДВ,

- № 1263 від 14.10.2024 на суму 32 400 грн з ПДВ,

- № 1225 від 07.10.2024 на суму 248 400 грн з ПДВ,

- № 1195 від 01.10.2024 на суму 358 200 грн з ПДВ.

Однак, відповідачем належним чином не виконанні зобов`язання щодо оплати наданих послуг та здійснено часткову оплату на суму 358 200 грн, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 679 320 грн, що також підтверджується підписаним обома сторонами актом звіряння за період з 01.10.2024 по 09.01.2025.

Доказів оплати вказаної заборгованості суду не надано.

Таким чином, заборгованість відповідача за надані позивачем послуги складає у розмірі 679 320 грн, несплата відповідачем вказаної заборгованості і стала підставою для звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання послуг.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно пункту 4.1 договору оплата послуг здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів у розмірі 100% передоплати відповідно до виставленого рахунку, на розрахунковий рахунок виконавця.

Отже, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару є такими, що настав.

Відповідач у порушення умов договору не здійснив повних та своєчасних розрахунків із позивачем, у зв`язку з чим зі сторони відповідача має місце неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Згідно з розрахунком позивача сума заборгованості відповідача за надані послуги складає у розмірі 679 320 грн.

Доказів погашення заборгованості у вказаній сумі відповідачем суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги у розмірі 679 320 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.3 договору сторони передбачають установлення штрафних санкцій щодо порушень платіжної дисципліни за даним договором у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплачених послуг за кожен день затримки, а також штрафних санкцій щодо порушень строків та якості надання послуг за даним договором у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розрахункової вартості не отриманих послуг за кожен день простою.

Позивачем надано розрахунок пені за період з 01.01.2025 по 19.06.2025 у загальному розмірі 94 807, 02 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, суд дійшов висновку, що розрахунок пені здійснено арифметично правильно.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 94 807, 02 грн підлягають задоволенню.

Щодо суми 3 % річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 01.01.2025 по 19.06.2025 у загальному розмірі 9 491,87 грн та інфляційні втрати за період січень 2025 травень 2025 у розмірі 38 177,52 грн.

Судом здійснено перевірку наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що розрахунки здійснено арифметично правильно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних у розмірі 9 491,87 грн та інфляційні втрати у розмірі 38 177,52 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у сумі 12 326, 95 грн покладаються на відповідача.

Позивач заявив вимогу про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, яку викладено в прохальній частині позовної заяви, в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відкласти вирішення питання про розподіл таких витрат.

Керуючись статями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке променерго" (53003, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Коломійцеве, вул. Железнодорожна, 3Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маніпулятор-центр" (38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Центральна, буд. 33, ) основну заборгованість у розмірі 679 320 грн, пеню у розмірі 94 807,02 грн, 3 % річних у розмірі 9 491,87 грн, інфляційні втрати у розмірі 38 177,52 грн, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 326,95 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відкласти вирішення питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу до моменту подання ним доказів понесення цих витрат у порядку, передбаченому частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Ярошенко