УХВАЛА

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 910/13055/23

провадження № 12-44гс25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Банаська О. О.,

суддів Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.,

перевіривши наявність підстав для розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКТС»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2024 року

у складі колегії суддів Шапрана В. В. (головуючого), Андрієнка В. В., Буравльова С. І.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКТС»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

Вступ

1. Після повернення Великою Палатою Верховного Суду справи переданої на підставі частини третьої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) - відступ від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленому рішенні у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду - Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду повторно передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду цю ж справу відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України з мотивів наявності виключної правової проблеми.

2. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття справи до розгляду, оскільки відповідно до положень частини шостої статті 303 ГПК України Велика Палата Верховного Суду не має процесуальної можливості прийняти справу, яка передана повторно на її розгляд.

Короткий зміст і підстави заявлених позовних вимог

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВКТС» (далі - ТОВ «ВКТС») звернулося з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця»), у якому просило (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 28 вересня 2023 року) заборонити відповідачу та/або його структурним підрозділам та/або підприємствам, які йому підпорядковані, вчиняти будь-які дії по забороні допуску вагонів (за наведеним переліком) у зв`язку з їх курсуванням шляхами загального користування залізницями України у навантаженому стані та зобов`язати відповідача видалити з Автоматизованої бази даних парку вантажних вагонів дані щодо граничного строку (дати) експлуатації вагонів і привести дані щодо цих вагонів у відповідність до параметрів, визначених у технічних рішеннях.

4. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок прийняття Міністерством інфраструктури України наказу від 30 листопада 2021 року № 647 «Про затвердження Порядку проведення комплексу діагностичних, ремонтних та реєстраційних операцій, спрямованих на продовження строку експлуатації вантажних вагонів (крім вантажних вагонів підприємств технологічного залізничного транспорту, що призначені для переміщення вантажів у виробничих цілях в межах території таких підприємств), установленого виробником, строків продовження експлуатації таких вагонів», затвердженого наказом (далі - Порядок № 647) відповідач не допускає вагони позивача для їх використання на шляхах загального користування у навантаженому стані.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 січня 2024 року позовні вимоги задоволено повністю.

6. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Порядок № 647 набрав законної сили 01 січня 2022 року і в ньому прямо не встановлено застосування його положень зі зворотною силою, а тому він не поширюється на спірні правовідносини щодо граничного строку (дати) експлуатації залізничних вантажних вагонів на коліях загального користування. Оскільки відповідно до виданих позивачеві технічних рішень строк служби належних йому вагонів продовжено до 2029-2032 років, у відповідача не було правових підстав для зміни строку їх використання з посиланням на Порядок № 647.

7. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

8. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2024 року рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

9. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд з посиланням на постанову Верховного Суду від 12 вересня 2024 року у справі № 910/3992/23, зазначив, що позовні вимоги не можуть бути задоволені за жодних умов, адже перша сформульована узагальнено, спрямована на втручання у поточну діяльність залізниці, яка може не допускати вагони позивача з багатьох причин, а не тільки через закінчення граничних строків експлуатації. Натомість, друга вимога є намаганням ототожнити граничний строк експлуатації вагонів зі строком продовження експлуатації, які не є рівнозначними й одне одного не підміняють, так як граничний строк експлуатації вантажних вагонів технічними рішеннями не встановлюється.

Подання касаційної скарги

10. ТОВ «ВКТС» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2024 року, в якій просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого господарського суду. Крім того, скаржник заявив клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

11. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункти 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України, наполягаючи на необхідності відступу від правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12 вересня 2024 у справі № 910/3992/23, згідно з якими суд здійснив тлумачення положень Порядку № 647 без урахування принципів: 1) законності, справедливості та розумності; 2) здійснення тлумачення на користь особи; 3) тлумачення має бути передбачуваним, якісним і недвозначним; 4) тлумачення має враховувати принцип «пріоритет із найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права»; 5) тлумачення має враховувати принцип правової визначеності.

12. Скаржник також зазначає про відсутність висновку в контексті питання про застосування до вагонів, на які до 01 січня 2022 року було отримано технічні рішення, положень Порядку № 647 в частині «граничного строку експлуатації» в розрізі положення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини, статті 41 Конституції України, частини другої статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рух касаційної скарги

13. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «ВКТС» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2024 року у справі № 910/13055/23.

14. 02 квітня 2025 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду постановив ухвалу, якою передав справу № 910/13055/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 302 ГПК України, з мотивів необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду (у справі № 910/3992/23) у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду.

15. Ухвалою від 04 червня 2025 року Велика Палата Верховного Суду повернула справу № 910/13055/23 відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду з огляду на відсутність підстав для її передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

16. 30 липня 2025 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду повторно передав справу № 910/13055/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України, а саме з підстави наявності у ній виключної правової проблеми.

Мотиви передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

17. Обґрунтовуючи необхідністьпередачі справи, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що виключна правова проблема щодо тлумачення положень Порядку № 647 стосовно скорочення строків експлуатації вантажних вагонів та можливості відшкодування збитків власникам вантажних вагонів у зв`язку з неможливістю їх експлуатації всупереч строку служби, визначеного технічними рішеннями може бути сформульована так:

1) чи може держава, опікуючись необхідністю забезпечення безпеки та/або охорони навколишнього середовища, покладати тягар несення витрат на таке забезпечення та/або охорону на добросовісні підприємства приватного сектору?

2) чи може такий тягар полягати не у покладенні обов`язку сплачувати певні податки чи збори, а у скороченні строків використання підприємствами приватного сектору власного придатного для експлуатації майна, що позбавило їх законних очікувань щодо такого використання?

3) чи можливе таке скорочення строків використання майна за умови, якщо державою не передбачено попереднє відшкодування збитків постраждалих осіб, примусовий викуп майна для державних потреб чи подібні заходи?

18. У контексті оцінювання виключної правової проблеми з урахуванням якісного критерію, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зазначає, що від вирішення правової проблеми, яка стосується заборони експлуатації (навантаження) вагонів, які не відповідають вимогам нормативів, встановлених Порядком № 647, незважаючи на наявність чинних технічних рішень на такі залізничні вагони в частині продовження строків їх служби (експлуатації), залежатиме правильність розгляду таких видів спорів, а також сприятиме формуванню однозначної практики судів з цього питання, зокрема, щодо захисту прав власників вантажних вагонів на їх повноцінне використання у господарській діяльності.

19. Стверджуючи про наявність кількісного критерію, колегія суддів посилається на перебування в судах господарської юрисдикції численної кількості аналогічних справ за позовами власників вагонів до АТ «Укрзалізниця» про заборону вчиняти дії та зобов`язання внести зміни до бази даних, предметом спору у яких є вимога про заборону відповідачу та/або його структурним підрозділам та/або підприємствам, які йому підпорядковані, вчиняти будь-які дії по забороні допуску вагонів у зв`язку з їх курсуванням шляхами загального користування залізницями України у навантаженому стані та зобов`язання відповідача видалити з Автоматизованої бази даних парку вантажних вагонів дані щодо граничного строку (дати) експлуатації вагонів і привести дані щодо цих вагонів у відповідність до параметрів, визначених у технічних рішеннях.

20. Також Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що ініціювання і інших подібних справ у майбутньому з врахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності може відбутися з огляду на наявність чинного Порядку № 647.

Мотиви, з яких виходить Велика Палата Верховного Суду, постановляючи ухвалу

21. Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для прийняття цієї справи до свого розгляду з огляду на таке.

Щодо можливості прийняття цієї справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду

22. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Конституції України).

23. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

25. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

26. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, суд «встановлений законом» має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції.

27. Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата Верховного Суду є постійно діючим колегіальним органом Верховного Суду, до складу якого входить двадцять один суддя Верховного Суду.

28. Велика Палата Верховного Суду: 1) у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; 2) діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції; 3) аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики; 4) здійснює інші повноваження, визначені законом.

29. Повноваження Великої Палати Верховного Суду в господарському судочинстві конкретизовано положеннями статті 302 ГПК України, в якій визначено обмежений перелік підстав, за яких справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

30. Згідно з частиною п`ятою цієї статті суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

31. Відповідно до частини четвертої статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій-четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

32. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що згідно з імперативно викладеними положеннями частини шостої статті 303 ГПК України справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

33. Наведене дає підстави для висновку, що повторна передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у разі якщо вона попередньо поверталася на розгляд колегії касаційного суду, незалежно від обґрунтування підстав такої передачі, прямо суперечить положенням частини шостої статті 303 ГПК України.

34. Оскільки 04 червня 2025 року Велика Палата Верховного Суду повернула цю справу відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з огляду на відсутність підстав для передачі справи на її розгляд (відступ від висновків, викладених у раніше ухвалених рішеннях у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати цього ж касаційного суду), повторна передача 30 липня 2025 року цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав наявності виключної правової проблеми відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України не відповідає вимогам частини шостої статті 303 ГПК України.

35. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду в силу прямої заборони частини шостої статті 303 ГПК України позбавлена процесуальної можливості прийняти цю справу до розгляду.

36. Подібна позиція міститься в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 916/313/18 (провадження № 12-79гс20), від 18 грудня 2024 року у справі № 757/55832/21-ц (провадження № 14-140цс24), від 12 лютого 2025 року у справі № 907/947/22 (провадження № 12-1гс25), що свідчить про послідовність висновків Великої Палати Верховного Суду щодо неможливості повторної передачі справи на її розгляд.

Висновки Великої Палати Верховного Суду

37. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа підлягає поверненню відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Справу № 910/13055/23 разом з касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКТС» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2024 року у справі № 910/13055/23 повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Банасько
Судді: О. Л. Булейко С. О. Погрібний
І. А. Воробйова Н. С. Стефанів
О. А. Губська Т. Г. Стрелець
А. А. Ємець О. В. Ступак
Л. Ю. Кишакевич І. В. Ткач
В. В. Король О. С. Ткачук
С. І. Кравченко В. Ю. Уркевич
О. В. Кривенда Є. А. Усенко
М. В. Мазур Н. В. Шевцова
К. М. Пільков