УХВАЛА

м. Київ

12.09.2025Справа № 910/11220/25

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АРОМА ЮКРЕЙН"

до відповідача-1: Держава Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві;

відповідача-2: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України

про відшкодування за рахунок державного бюджету моральної шкоди 2 000 000,00 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРОМА ЮКРЕЙН" (далі - позивач, ТОВ "АРОМА ЮКРЕЙН") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Держави Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві (далі - відповідач-1), Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (далі - відповідач-2) з такими вимогами:

стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку на користь ТОВ "Арома Юкрейн" 2 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої службовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, які при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001558 від 04.11.2022 року діяли не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим порушили право ТОВ "Арома Юкрейн" на "ефективний ЗАСІБ правового ЗАХИСТУ в НАЦІОНАЛЬНОМУ органі, навіть якщо таке порушення було вчинене ОСОБАМИ, які здійснювали свої ОФІЦІЙНІ повноваження" (ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), що підриває принцип верховенства права, зазначений в ст. 8 Конституції України.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що службові особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, при досудовому розслідування кримінального провадження № 0001558 від 04.11.2022 року діяли не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим порушили право позивача, зокрема не було надіслано на адресу позивача копію постанови від 21.12.2022 про закриття кримінального провадження від 04.11.2022 № 001558 в порядку, передбаченому ст. 111, 136 КПК України, в результаті чого позивач протягом тривалого часу не міг оскаржити в судовому порядку наведену постанову, в тому числі у зв`язку з тим, що слідчі судді, у порушення прав позивача, не розглядали його скарги на бездіяльність слідчого ДБР щодо не надсилання на адресу позивача копії наведеної постанови.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши матеріали позовної заяви № 28-08 від 28.08.2025 (вх. № 11220/25 від 05.09.2025), суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін та та інших учасників справи.

Позивачем не дотримано вимог п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України, оскільки позовна заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

Приписами абзацу 1 частини 6 статті 6 ГПК України встановлено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 6 ГПК України визначено, що електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до абз. 1, 2 частини 8 статті 6 ГПК України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як встановлено судом, у вступній частині позовної заяви позивач вказує двох відповідачів, а саме:

відповідач-1: Держава Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві;

відповідача-2: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України.

Проте, з прохальної частини позову не вбачається змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів, оскільки не конкретизовано, яку саме суму грошових коштів позивач просить суд стягнути з кожного з відповідачів.

Водночас суд звертає увагу позивача, що при визначенні ним суб`єктного складу учасників справи слід врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав (п. 43 постанови).

Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (п. 44 постанови).

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ чи її територіального органу.

У разі сприйняття подібного підходу до участі у справах про стягнення коштів, відшкодування шкоди завжди необхідно було б щоразу залучати суб`єкта, який здійснює управління рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача (п. 31 постанови).

Водночас, Велика Палата Верховного Суду також вказала, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Велика Палата Верховного Суду також зробила висновок, що ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові (п. 46 постанови).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем не дотримано вимог п. 3, 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України, оскільки позовна заява не містить повного викладу обставин (з огляду на предмет позову - відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органа державної влади), якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, обгрунтованого розрахунку суми, що стягується позивачем.

Таким чином, позивачем не дотримано вимог п. 2, 3, 4, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, а відтак позовна заява підлягає залишенню без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має:

- зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін;

- визначити суб`єктний склад учасників справи з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц;

- у разі, якщо позов подано до кількох відповідачів визначити зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- зазначити, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили приниження ділової репутації юридичної особи позивача, яку саме шкоду вони заподіяли юридичній особі позивача (в чому вона виразилась) і який її розмір;

- надати обгрунтований розрахунок визначеного позивачем розміру моральної шкоди, зазначити та надати докази на підтвердження такого розміру.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін;

- визначити суб`єктний склад учасників справи з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц;

- у разі, якщо позов подано до кількох відповідачів визначити зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- зазначити, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили приниження ділової репутації юридичної особи позивача, яку саме шкоду вони заподіяли юридичній особі позивача (в чому вона виразилась) і який її розмір;

- надати обгрунтований розрахунок визначеного позивачем розміру моральної шкоди, зазначити та надати докази на підтвердження такого розміру.

3. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

4. Зобов`язати позивача подати до суду разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви докази направлення копії цієї заяви і доданих до неї документів відповідачу з урахуванням положень статті 42 ГПК України.

5. Звернути увагу позивача, що виконання ним вимог ухвали суду у строк, встановлений судом, доводиться саме позивачем.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 12.09.2025 та оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана ГУМЕГА