ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"12" вересня 2025 р. Cправа № 902/516/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: заступника керівника Вінницької окружної прокуратури (пров. Цегельний, 8. м. Вінниця, 21020) в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України (проспект Перемоги, 10, м. Київ, 01135)

до: Фізичної особи - підприємця Баланюк Тетяни Степанівни ( АДРЕСА_1 )

до: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (вул. Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018)

до: Вінницького національного технічного університету (вул. Хмельницьке шосе, 95, м. Вінниця, 21021)

про визнання недійсними договору та додаткової угоди, зобов`язання до вчинення дій

за участю секретаря судового засідання Ткача Д.В.,

представників сторін:

прокурора Суходоля М.В. за посвідченням;

позивача не з`явився;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 Северин С.Л. згідно виписки з ЄДРЮОФОП та ГФ;

відповідача 3 не з`явився;

присутній Ковальчук І.В.

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Господарського суду Вінницької області, в порядку загального позовного провадження, перебуває справа № 902/516/25 за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до Фізичної особи - підприємця Баланюк Тетяни Степанівни, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та Вінницького національного технічного університету про:

- визнання недійсним Договору оренди № 2023-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Вінницького національного технічного університету, що укладений 27.05.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та Фізичною особою - підприємцем Баланюк Тетяною Степанівною;

- визнання недійсною Додаткової угоди № 1 від 24.05.2022 про продовження договору оренди від 27.05.2019 № 2023-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Вінницького національного технічного університету, шляхом викладення у новій редакції, що укладена 24.05.2022 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, Фізичною особою - підприємцем Баланюк Тетяною Степанівною та Вінницьким національним технічним університетом;

- зобов`язання Фізичну особу - підприємця Баланюк Тетяну Степанівну повернути Балансоутримувачу - Вінницькому національному технічному університету нерухоме майно: нежитлові вбудовані приміщення (№ 1 (9,5 кв.м), № 2 (20,0 кв.м), № 3 (5,4 кв.м), загальною площею 34,9 кв.м, у кімн. № 23 на 1-му поверсі гуртожитку № 5 (літ. Г), за адресою: 21021, м. Вінниця, вул. Келецька, 98, шляхом підписання акта повернення з оренди орендованого майна.

За результатами слухання справи 22.07.2025 суд, з метою з`ясування процесуальної позиції Міністерства освіти і науки України щодо позовних вимог та поданої заяви № 10-4/1984 від 15.07.2025 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях про закриття провадження у справі № 902/516/25 у зв`язку з відсутністю предмета спору, задовольнив усне клопотання прокурора у справі та відклав підготовче судове засідання на 11.09.2025.

28.07.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" на виконання п. 4 ухвали суду від 22.07.2025 надійшло пояснення № б/н від 28.07.2025 (вх. № 01-34/7923/25 від 28.07.2025) представника позивача Матвіюка М.А.

26.08.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява № б/н від 25.08.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 25.08.2025) (вх. № 01-34/8932/25 від 26.08.2025) провідного юрисконсульта юридичного відділу Вінницького національного технічного університету Ковальчука І.В. про визнання Вінницьким національним технічним університетом позовних вимог.

На визначену судом дату з`явилися прокурор у справі та представник відповідача-2. Крім того, у засідання прибув провідний юрисконсульт юридичного відділу Вінницького національного технічного університету Ковальчук І.В., який, на підтвердження наявності у нього повноважень на представництво інтересів ВНТУ, надав відповідні документи. Однак суд встановив, що такі повноваження не надані в обсязі, необхідному для самопредставництва, у зв`язку з цим Ковальчук І.В. залишився в залі суду як присутній, без процесуального статусу представника.

Інші учасники справи не забезпечили явку уповноважених представників. При цьому суд зважає, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання: відповідач-1 в засіданні суду 22.07.2025 під розписку; позивач і відповідач-3 ухвалою суду від 22.07.2025, яка відповідно до довідок про доставку електронного листа в КП "ДСС" була доставлена до електронних кабінетів сторін 25.07.2025.

Дослідивши заяву № б/н від 25.08.2025 (вх. № 01-34/8932/25 від 26.08.2025) провідного юрисконсульта юридичного відділу Вінницького національного технічного університету Ковальчука І.В. про визнання Вінницьким національним технічним університетом позовних вимог, разом із доданими до неї матеріалами, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

За змістом частин 1, 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Отже із системного аналізу наведених положень законодавства випливає, що представництво в господарському процесі має здійснюватися або адвокатом, або у порядку самопредставництва у судах першої інстанції, окрім малозначних справ. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постановах від 02.10.2018 у справі №910/2915/18, від 25.06.2018 у справі № 927/5/18, від 01.06.2018 у справі №904/7536/17, від 11.10.2018 у справі № 910/6435/18.

Таким чином, представництво Вінницького національного технічного університету у даній справі може здійснювати особа у порядку самопредставництва або адвокат.

Слід зауважити, що ГПК України у статті 60 наводить перелік документів, що підтверджують повноваження представників. Водночас він не містить схожої норми з переліком документів, якими для суду підтверджуються повноваження осіб, через яких юридична особа бере участь у справі на засадах самопредставництва.

Формулювання частини третьої статті 56 ГПК України дозволяє зробити висновок, що самопредставництво юридичної особи може здійснюватися не тільки її керівником та членами виконавчого органу, але й іншими особами, уповноваженими діяти від імені юридичної особи на підставі законодавства, статуту, положення або трудового договору (контракту).

Особа, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва, має підтвердити суду цей свій статус. При цьому, як вже було зауважено, процесуальний закон не містить вичерпного переліку документів, якими для суду можуть бути підтверджені повноваження особи, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва. Вочевидь це можуть бути й документи, вказані у частині третій статті 56 ГПК України, зокрема статут, положення, трудовий договір (контракт).

Водночас варто враховувати, що частина перша статті 89 ЦК України передбачає, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Згідно із частинами п`ятою, шостою цієї статті до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до Єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб регулює Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", за частиною першою статті 7 якого Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Державна реєстрація базується на принципах, зокрема, обов`язковості, публічності, об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі (стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Згідно із пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Частина перша статті 10 цього Закону передбачає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що у разі, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в Реєстрі, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 56 ГПК України, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з Реєстру як на достовірні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 910/16580/23.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20 зазначила, що, починаючи з 29.12.2019, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Таким чином, особа, через яку юридична особа здійснює самопредставництво, зобов`язана надати суду належне підтвердження свого статусу, зокрема шляхом подання документів, передбачених частиною третьою статті 56 Господарського процесуального кодексу України, а саме: статуту, положення, трудового договору (контракту) тощо. Водночас, якщо інформація про особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, міститься в Єдиному державному реєстрі, такі відомості вважаються офіційним і достатнім підтвердженням повноважень відповідної особи представляти інтереси юридичної особи в суді, з урахуванням можливих обмежень.

Судом встановлено, що заяву № б/н від 25.08.2025 (вх. № 01-34/8932/25 від 26.08.2025) сформовано та підписано в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" провідним юрисконсультом юридичного відділу Вінницького національного технічного університету Ковальчуком І.В.

Разом з тим, довіреність № 01-02-09/277 від 30.12.2024, яка безпосередньо додана до заяви, а також інші документи, подані провідним юрисконсультом юридичного відділу Вінницького національного технічного університету Ковальчуком І.В. у судовому засіданні, з урахуванням положень статті 56 ГПК України та висновків, викладених у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду, не підтверджують його повноважень діяти в суді від імені Вінницького національного технічного університету в порядку самопредставництва, а відтак - і подавати будь-які заяви чи клопотання в інтересах ВНТУ.

При цьому, з огляду на предмет позову, справа не є малозначною у розумінні п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України і такою судом не визнана (п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України).

Отже, за відсутності доказів, які підтверджують наявність у Ковальчука І.В. повноважень на представництво інтересів Вінницького національного технічного університету в порядку самопредставництва, а також доказів, що підтверджують його статус як адвоката, суд вважає, що заява № б/н від 25.08.2025 (вх. № 01-34/8932/25 від 26.08.2025) про визнання Вінницьким національним технічним університетом позовних вимог підписана особою, яка не наділена правом її підписувати.

Згідно із частиною 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини 1 або 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Враховуючи вище зазначені законодавчі приписи, суд дійшов висновку про залишення заяви № б/н від 25.08.2025 (вх. № 01-34/8932/25 від 26.08.2025) про визнання Вінницьким національним технічним університетом позовних вимог без розгляду.

Розглянувши клопотання № 10-4/1984 від 15.07.2025 (вх. № 01-34/7453/25 від 15.07.2025), подане представником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях Кабальським Я.В., у частині долучення до матеріалів справи доказів, що підтверджують припинення дії Договору оренди № 2023-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності, та повернення орендованого майна Вінницькому національному технічному університету, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає за необхідне з власної ініціативи поновити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях процесуальний строк для подання відповідних документів, задовольнити подане клопотання та долучити зазначені документи до матеріалів справи.

У судовому засіданні 11.09.2025 суд повідомив, що проголошення скороченої (вступної та резолютивної частини) ухвали відбудеться 12.09.2025 об 11 год 30 хв.

У судовому засіданні 12.09.2025, суд підписав скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвали про закриття провадження у справі № 902/516/25.

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи та клопотання № 10-4/1984 від 15.07.2025 (вх. № 01-34/7453/25 від 15.07.2025), подане представником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях Кабальським Я.В. у частині закриття провадження у справі № 902/516/25, а також врахувавши пояснення прокурора № 50/10679вих25 від 18.07.2025, та дослідивши викладені в них обставини, дійшов таких висновків.

В обґрунтування підстав подання позовної заяви прокурор послався на незаконне надання в оренду та подальше використання нежитлових приміщень державного закладу освіти для розміщення суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність у сфері надання послуг перукарень та салонів краси.

Прокурор зазначив, що використання зазначених приміщень для таких цілей не відповідає їх освітньому призначенню, а також не може розцінюватися як надання послуг, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу чи обслуговуванням його учасників.

Як зазначено в клопотанні № 10-4/1984 від 15.07.2025 (вх. № 01-34/7453/25 від 15.07.2025) та поясненнях прокурора № 50/10679вих25 від 18.07.2025, відповідачами добровільно виконано позовні вимоги прокурора шляхом укладення Додаткового договору про припинення дії Договору оренди № 2023-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності. В подальшому, між сторонами вказаного договору 30.05.2025 було складено Акт про повернення з оренди нерухомого майна з додатком щодо стану майна та розрахунків за Договором про відшкодування витрат. Внаслідок цього орендоване майно було повернуто Вінницькому національному технічному університету.

Судом встановлено, що Фізичною особою підприємцем Баланюк Тетяною Степанівною подано до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях заяву від 09.05.2025 про дострокове припинення дії Договору оренди № 2023-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Вінницького національного технічного університету, укладеного 27.05.2019, за згодою сторін - з 30.05.2025.

На підставі вказаної заяви між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (Орендодавець), Фізичною особою підприємцем Баланюк Тетяною Степанівною (Орендар) та Вінницьким національним технічним університетом (Балансоутримувач) укладено Додатковий договір про припинення дії Договору оренди № 2023-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного 27.05.2019.

У пункті 1 Додаткового договору сторони дійшли згоди припинити дію Договору оренди від 27.05.2019 № 2023-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності, не пізніше підписання Акта повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, за згодою сторін.

Пунктом 2 Додаткового договору передбачено, що Орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів звільнити та повернути орендоване майно Балансоутримувачу - Вінницького національного технічного університету, відповідно до Акта про повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

На виконання умов Додаткового договору, 30.05.2025 між Вінницьким національним технічним університетом (Балансоутримувач) та Фізичною особою підприємцем Баланюк Тетяною Степанівною (Орендар) підписано Акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Акта, Орендар передає, а Балансоутримувач приймає з платного строкового користування нерухоме майно, а саме: нежитлові вбудовані приміщення № 1 (9,5 кв.м), № 2 (20,0 кв.м), № 3 (5,4 кв.м) (за даними БТІ), загальною площею 34,9 кв.м, у кімн. № 23 на 1-му поверсі гуртожитку № 5 (літ. Г), за адресою: вул. Келецька, 98, м. Вінниця, 21021.

З Інформації про стан Майна, розрахунків за Договором оренди і договором про відшкодування витрат, що є додатком до Акта повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, вбачається, що сторони підтвердили повернення майна в стані, не гіршому, ніж той, у якому воно перебувало на момент передачі в оренду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини між сторонами врегульовано шляхом укладення додаткового договору про припинення дії Договору оренди № 2023-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності, та, як наслідок, повернення орендованих нежитлових приміщень на підставі Акта повернення з оренди нерухомого майна від 30.05.2025.

Таким чином, порушене право, на захист якого було подано позов, фактично поновлено, тому провадження у справі № 902/516/25 підлягає закриттю відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно із ч. 3 ст. 130 ГПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Таким чином, з огляду на те, що спір було доведено до суду з вини відповідачів, а його врегулювання відбулося вже після подання прокурором позовної заяви, та враховуючи клопотання прокурора про стягнення витрат зі сплати судового збору на користь Вінницької обласної прокуратури у сумі 9?084,00 грн, викладене в поясненнях № 50/10679вих25 від 18.07.2025, вказаний судовий збір підлягає стягненню з кожного з відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 42, 231, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі № 902/516/25 закрити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Баланюк Тетяни Степанівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Вінницької обласної прокуратури (21050, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, , МФО 820172, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028 грн 00 коп.

3. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (вул. Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018; ) на користь Вінницької обласної прокуратури (21050, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, , МФО 820172, розрахунковий рахунок UА 0003988) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028 грн 00 коп.

4. Стягнути з Вінницького національного технічного університету (вул. Хмельницьке шосе, 95, м. Вінниця, 21021; ) на користь Вінницької обласної прокуратури (21050, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, , МФО 820172, розрахунковий рахунок UА 0003988) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028 грн 00 коп.

5. Згідно із приписами ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

6. За приписами п. 13 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про закриття провадження у справі може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду.

7. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Примірник ухвали надіслати Вінницькій окружній прокуратурі, Вінницькій обласній прокуратурі, позивачу та відповідачам-2,3 - до електронних кабінетів в ЄСІТС, Фізичній особі - підприємцю Баланюк Тетяні Степанівні - рекомендованим листом.

Дата складання повного тексту ухвали 17.09.2025.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ФОП Баланюк Т.С. ( АДРЕСА_1 )