ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/714/25

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Мірошниченка Д.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс", м. Київ

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Українська Біопаливна Компанія", м. Мукачево Закарпатської області

та до відповідача-2 ОСОБА_1 , м. Мукачево Закарпатської області

про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 126 272,05 грн

Представники сторін не викликались

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Банк Альянс" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Українська Біопаливна Компанія" та до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості в сумі 126 272,05 грн за публічним договором банківського обслуговування корпоративних клієнтів АТ "Банк Альянс", з яких 95 865,60 грн суми простроченої заборгованості по кредиту та 30 406,45 грн суми простроченої заборгованості за процентами.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/714/25 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д. Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2025.

Відповідно до частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з частиною 3 статті 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 12 ГПК України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною 3 статті 247 ГПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, виходячи з того, що справа № 907/714/25 за ціною позову (до ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) відноситься до малозначних справ, а обсяг та характер доказів у справі не потребують розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, така підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.07.2025 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом семи днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Згідно з частиною 5 статті 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвала суду від 01.07.2025 про відкриття провадження у справі була направлена відповідачам рекомендованою кореспонденцією на їх дійсні адреси, та така одержана адресатами 10.07.2025. Однак, відзивів на позов відповідачі у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження строк не подали.

Суд вказує про те, що відповідачі не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подали до суду відзивів на позов, а відтак не скористались наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до частини 9 статті 165, частини 2 статті 178, частини 1 статті 202 ГПК України, а неподання відповідачами відзивів на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами пункту 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

21.12.2021 між Акціонерним товариством "Банк Альянс" (далі також банк/кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша Українська Біопаливна Компанія" (далі також позичальник) було укладено договір банківського обслуговування корпоративних клієнтів АТ "Банк Альянс" (далі також публічний договір) шляхом підписання заяви № ID 2719132 до відповідного публічного договору (далі також кредитний договір).

Згідно з пунктами 4.2 та 4.2.1 кредитного договору заява про приєднання є договором приєднання у визначенні статей 634, 642 Цивільного кодексу України, у зв`язку із чим умови цього договору визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://alliancebank.org.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 публічного договору, останній визначає умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг Банку з відкриття і обслуговування поточних рахунків, у тому числі поточних рахунків, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів (карток), вкладних (депозитних) рахунків, надання у користування індивідуального сейфу, надання кредиту "Овердрафт Зручний" у формі овердрафт або кредиту "Кредит зручний" у формі кредиту.

Згідно із пунктом 3.1 публічного договору, приєднання до цього договору відбувається під час звернення клієнта до Банку шляхом оформлення та підписання клієнтом відповідної заяви-договору у двох примірниках. Договір вважається укладеним, а умови договору акцептованими клієнтом з дати підписання клієнтом заяви-договору.

Пунктом 3.2 публічного договору, зокрема, серед інших послуг передбачена послуга у вигляді надання кредиту "Кредит зручний" у формі кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору банком було надано позичальнику кредит в розмірі 270 000,00 грн, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 34,0 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 20.12.2024.

Судом встановлено, що банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши Товариству з обмеженою відповідальністю "Перша Українська Біопаливна Компанія" кошти в розмірі, зазначеному кредитним договором, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою по рахунку клієнта.

Згідно з пунктом 15.1 публічного договору банк та клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням Удосконаленого електронного підпису та/або Кваліфікованого електронного підпису (далі УЕП та КЕП відповідно).

Згідно з пунктом 15.4 публічного договору під КЕП розуміється удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Пунктом 10.2.17.1 публічного договору встановлено, що договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання позичальником прийнятих на себе зобов`язань за договором, в тому числі повного погашення позичальником заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, неустойками, іншими платежами/сумами, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора за цим договором.

Відповідно до пункту 3.1 кредитного договору погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку 1 до кредитного договору, що є невід`ємною його частиною, шляхом перерахування коштів на рахунок, зазначений в пункті 3.3 кредитного договору.

Крім того, в пункті 2.4.1 кредитного договору сторони погодили, що позичальник за користування кредитними коштами сплачує проценти за процентною ставкою 34 % річних.

Згідно з пунктом 2.5.1 кредитного договору погашення основної суми кредиту, сплата процентів щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення договору, згідно з графіком погашення кредиту до даного договору.

Згідно з пунктами 10.2.6, 10.2.7 публічного договору нарахування процентів по кредиту здійснюється щомісячно на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному в пункті 2.4.1 кредитного договору. При розрахунку процентів використовується метод "факт/360", де 360 це умовна кількість календарних днів у році, враховуючи перший день надання та не враховуючи день погашення кредиту. Проценти нараховуються з моменту видачі кредиту та до дати фактичного повернення кредиту.

Відповідно до пункту 10.2.8 публічного договору у разі прострочення повернення заборгованості за кредитом, проценти нараховуються також на суму простроченої заборгованості за кредитом за весь період прострочення до моменту її повного погашення.

Згідно з пунктом 10.2.9 публічного договору сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк, зазначений в заяві про приєднання. Якщо дата сплати процентів за користування кредитом згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені в перший банківський день після вихідного або святкового дня. У випадку порушення позичальником встановлених строків сплати процентів, сума несплачених в строк процентів, вважається простроченою. В разі наявності простроченої заборгованості за кредитом, проценти, які будуть нараховуватися за такою заборгованістю будуть вважатися простроченими в день їх нарахування і віднесені на відповідні рахунки простроченої заборгованості. Проценти, нараховані за останній період користування кредитом, сплачуються одночасно з погашенням кредиту.

Відповідно до пункту 10.2.10 публічного договору сторони встановили наступну черговість погашення заборгованості за цим договором:

1) в першу чергу сплачуються прострочені проценти за користування кредитом;

2) в другу чергу сплачуються прострочені комісії;

3) в третю чергу сплачується прострочена заборгованість по сплаті кредиту;

4) в четверту чергу сплачуються нараховані проценти за користування кредитом;

5) в п`яту чергу сплачуються нараховані комісії;

6) в шосту чергу сплачується строкова заборгованість по кредиту;

7) в сьому чергу сплачуються штрафні санкції;

8) в восьму чергу сплачуються інші платежі за цим договором.

Кредитор має право змінити вищезазначену черговість погашення заборгованості в односторонньому порядку.

У випадку переказу/перерахування грошових коштів на сплату (погашення) будь-яких грошових зобов`язань позичальника за цим договором у порушення вищевказаної у цьому пункті договору черговості, кредитор вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок сплати (погашення) таких грошових зобов`язань, відповідно до викладеної в цьому пункті договору черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок.

Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та фінансовим поручителем ОСОБА_2 (далі також поручитель) було укладено договір поруки № ID2719132/П1 від 21.12.2021.

Поручитель відповідно до пунктів 1, 2 договору поруки поручився перед банком та зобов`язався відповідати за виконання позичальником зобов`язань за заявою №ID2719132 про приєднання до договору банківського обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Банк Альянс" (продукт "Кредит Зручний") від 21.12.2021, в т.ч. зобов`язався повернути отримані позичальником кошти в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором у строк не пізніше 20.12.2024, в т.ч. з урахуванням випадків дострокового погашення, передбачених кредитним договором.

Згідно з пунктами 4-5 договору поруки, за виконання зобов`язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів і витрат, передбачених кредитним договором.

Відповідно до пункту 8 договору поруки поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання (в т.ч. про дострокове погашення заборгованості), як солідарний боржник, протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати відправлення (надсилання) банком поручителю вимоги або з дати отримання поручителем вимоги банка, в залежності від того, яка із зазначених дат настала раніше.

Відповідно до пункту 10.2.16.1.1 публічного договору, зокрема, передбачений обов`язок позичальника використати кредит на зазначені у кредитному договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих процентів, комісій та всієї заборгованості за кредитним договором на умовах, передбачених кредитним договором, в тому числі, достроково здійснити повернення кредиту, сплатити проценти та інші платежі та заборгованість за цим договором у випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України.

Однак, за доводами позивача, в порушення умов кредитного договору, а також вимог статей 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позичальником взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконано, кредит у визначений кредитним договором термін не погашений, проценти за користування кредитними коштами не сплачені.

У зв`язку з чим, 26.12.2024 уповноважений представник банку за допомогою засобів поштового зв`язку надіслав позичальнику лист-вимогу вих.№ 75.4/6806 від 24.12.2024, в якому просив терміново в строк не пізніше 17.01.2025 погасити в повному обсязі прострочену заборгованість.

Також, листом № 75.4/6807 від 24.12.2024 банк направив засобами поштового зв`язку аналогічну за змістом вимогу поручителю.

Як установлено судом, відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № ID 2719132 від 21.12.2021, а також наявної в матеріалах справи виписки по рахунку клієнта загальна сума заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором становить 126 272,05 грн, з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту 95 865,60 грн; сума простроченої заборгованості за процентами 30 406,45 грн.

Однак, станом на дату подання цього позову, вказані вище листи залишені відповідачами без відповіді та виконання, що і стало підставою для звернення банку до суду з відповідним позовом до позичальника та поручителя про солідарне стягнення зазначеної заборгованості.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі ГК України), однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зазначає, що за приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також, приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір підписано сторонами через онлайн сервіс створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, що підтверджено відповідним протоколом.

Укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є кредитним договором, що свою чергу регулюється положеннями параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 ЦК України).

Положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу-1 суму кредиту в розмірі 270 000,00 грн, натомість відповідач-1 свого зобов`язання щодо повернення грошових коштів в повному обсязі не виконав.

Доказів виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення у повному обсязі кредитних коштів відповідач-1 суду не надав.

Відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 95 865,60 грн є обґрунтованою, відповідачами не спростованою та належить до задоволення.

За приписами частин 1-3 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку.

Як уже зазначалося, пунктом 2.4.1 кредитного договору сторони встановили проценту ставку за користування кредитними коштами в розмірі 34 % річних.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано за період з 21.12.2021 по 31.05.2025 суму простроченої заборгованості за процентами у розмірі 30 406,45 грн.

Враховуючи вимоги пункту 2.5.1 кредитного договору, пункти 10.2.8, 10.2.9 публічного договору, а також правильність здійсненого позивачем розрахунку процентів, вимога позивача про стягнення 30 406,45 грн простроченої заборгованості за процентами визнається судом правомірною, обґрунтованою, відповідачами не спростованою та підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частин 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статей 541, 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З огляду на укладення між банком та відповідачем-2 договору поруки, за умовами якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів спірної суми заборгованості.

Резюмуючи наведене, судом встановлено факт порушення відповідачем-1 договірних зобов`язань, а саме неповернення суми кредиту в повному обсязі та процентів за користування кредитом у заявленому до стягнення розмірі, а також наявність підстав для солідарного стягнення, належними та допустимими доказами відповідачами цих обставин не спростовано, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У статті 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідачів у справі солідарно.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Українська Біопаливна Компанія" (89600, Закарпатська обл., м. Мукачево, вул. Ген. Петрова, буд. 38, кв. 27, ) та з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 126 272,05 грн (сто двадцять шість тисяч двісті сімдесят дві гривні 05 коп.) заборгованості, з яких 95 865,60 грн (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.) заборгованість по тілу кредиту та 30 406,45 грн (тридцять тисяч чотириста шість гривень 45 коп.) заборгованість за процентами, а також 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складене та підписане 16.09.2025.

Суддя Д. Є. Мірошниченко