ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2025 р. Справа№ 927/1160/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тищенко О.В.

Сибіги О.М.

без виклику сторін

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025

у справі № 927/1160/24 (суддя Фесюра М.В.)

за позовом Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області

до Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни

про стягнення 7 063, 68 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни 7 063,68 грн заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1160/24 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни на користь Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області 7 063, 68 грн боргу та 3 028 грн судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, 19.03.2025 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") Фізична особа-підприємець Єфіменко Олена Василівна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1160/24, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що договір №691 від 03.06.2019 з додатком №1 Фізична особа-підприємць Єфіменко Олена Василівна не укладала та не підписувала.

Апелянт звертає увагу суду, що ФОП Єфіменко О.В. не має ніякого відношення до приміщення за адресою АДРЕСА_1 - воно не перебуває ні у її власності ні у її користуванні.

Скаржник вказує, що для підтвердження вказаних обставини просить призначити по справі відповідну судово-почеркознавчу експертизу, для забезпечення проведення якої прошу витребувати у позивача оригінал договору №691 від 03.06.2019 з додатком №1 (клопотання додаються).

Також відповідач просить суд апеляційної інстанції поновити відповідачу строк на подання клопотання про витребування доказів судом та витребувати у Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області оригінал договору на виробництво, транспортування та постачання холодної та гарячої води і водовідведення №691 від 03.06.2019 з додатком №1.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1160/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/1160/24.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 927/1160/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1160/24 залишено без руху.

08.05.2025 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") від Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2025, а саме докази реєстрації апелянта в системі "Електронний суд" та повноваження представника.

У зв`язку з перебуванням судді Іоннікової І.А. по теперішній час на лікарняному, відповідно до підпункту 2.3.44 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/1160/24.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2025 Прийняти справу № 927/1160/24 до провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Сибіга О.М. Поновлено Фізичній особі-підприємцю Єфіменко Олені Василівні пропущений строк на подання апеляційної на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1160/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1160/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1160/24 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників. Зупинено дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 № 927/1160/24.

04.06.2025 (згідно дати звернення до системи «електронний суд») Комунальне підприємство "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області звернулось до суду з відзивом на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги вважає її необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зокрема, відзив вмотивовано тим, що відповідач не заперечувала факту укладення договору та користування спірним нежитловим приміщенням в суді першої інстанції, у позивача виникла об`єктивна необхідність у поданні нових доказів, що доводять факт укладення договору та споживання комунальних послуг у спірний період, саме ФОП Єфіменко Оленою Василівною.

Щодо клопотання про витребування у Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області оригінал договору на виробництво, транспортування та постачання холодної та гарячої води і водовідведення №691 від 03.06.2019 з додатком №1, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідач вказує, що не змогла заявити вказане клопотання не могла, оскільки після отримання позову особисто звернулася до позивача, який її запевнив, що позовна заява буде відкликана із суду. У зв`язку з цим відповідачка вважала спір урегульованим, а судовий процес - припиненим. У даному випадку відповідач була введена позивачем в оману.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно із ч. 3 ст. 81 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.12.2024 у справі №927/1160/24 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано відповідачу відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі: надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; одночасно надіслати позивачу: копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Вказану ухвалу отримано відповідачем 30.12.2024, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення штрих-код № 06 009 970 859 03.

Таким чином строку для подання клопотання про витребування доказів (подання відзиву) сплив у відповідача 16.01.2025.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідач був обізнаний щодо поданого позову , вчинення або невчиненням процесуальних дій є правом відповідача, Фізична особа-підприємць Єфіменко Олена Василівна не скористалась своїм процесуальним правом у строку визначений судом першої інстанції, не клопотала суд про продовження такого строку у суді першої інстанції, а обставини викладенні у клопотанні поданим разом з апеляційною скаргою колегія суддів визначає, як неповажні, з врахуванням викладеного відмовляє у задоволені клопотання про поновлення строку на подання клопотання щодо витребування оригіналу договору на виробництво, транспортування та постачання холодної та гарячої води і водовідведення №691 від 03.06.2019 з додатком №1.

Щодо поданої заяви про призначення судово-почеркознавчої експертизи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Вказана заява обґрунтована тим, що відповідач не укладала вказаного договору, наявний у ньому підпис їй не належить, а договір - підроблений.

Заявити вказане клопотання у суді першої інстанції відповідачка не змогла, оскільки після отримання позову особисто звернулася до позивача, який її запевнив, що позовна заява буде відкликана із суду. У зв`язку з цим відповідачка вважала спір урегульованим, а судовий процес - припиненим. У даному випадку відповідач була введена позивачем в оману.

Колегією суддів розглянуто клопотання відповідача про призначення експертизи та відмовлено у його задоволенні з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 41 Господарського процесуального кодексу для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Поняття судової експертизи визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» як дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. З наведеного вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 року «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»).

Згідно статті 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов`язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Виходячи з наведених норм, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

При цьому господарський суд сам визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані посиланням на обставини, які підтверджені представленими до матеріалів справи доказами, що підлягають оцінці судом в порядку, передбаченому нормами процесуального кодексу (ст. 43 ГПК України).

Питання, щодо з`ясування яких відповідачем заявляється про необхідність призначення у справі судової експертизи можуть бути з`ясовані згідно матеріалів справи.

Таким чином, виходячи з предмету та підстав заявленого позову, для вирішення спору по суті відсутня потреба у спеціальних знаннях.

Окрім цього колегія суддів вважає за необхідне зазначити, як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач була обізнана про розгляд справи у суді першої інстанції, проте не скористалась відповідними процесуальними правами.

Водночас, позивачем разом з відзивом на апеляційну скаргу подано нові докази по справі, які є додатками до відзиву та не були подані до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від позивача.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. ч. 4 та 5 ст. 80 ГПК України).

Частиною 8 ст. 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц).

Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 207 ГПК України визначає, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

За приписами ч. 1, 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції залишає подані нові докази без розгляду та розглядає справу за наявними доказами на момент винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.06.2019 року між Комунальним підприємством "Прилукитепловодопостачання" (надалі - виконавець) та фізичною особою-підприємцем (надалі - абонент) укладено договір №691 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується виробляти, транспортувати та постачати теплову енергію Абоненту, а також надавати послуги з постачання гарячої води (при технічній можливості) та холодної води і водовідведення, а Абонент зобов`язується своєчасно оплачувати теплову енергію, а також надані послуги за встановленими тарифами у строкиі на умовах, передбачених договором.

За умовами п.1.2. Договору плата (тарифи) на момент укладання договору складає:

Приписами п. 1.2.1. договору передбачено, що за постачання теплової енергії:

а) з лічильником та без лічильника 1988,82 грн (з ПДВ) за 1 Гкал.

Відповідно до п. 1.3. Договору, тарифи на теплову енергію та послуги визначені цим договором змінюються за поданням Виконавця до органів державної влади (місцевого самоврядування) в установленому діючим законодавством України порядку. Нові тарифи є обов`язковими до застосування та набувають чинності для сторін без укладення додаткових угод з моменту затвердження нових тарифів.

Відповідно до розділу 4 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Розрахунки за послуги абонентом здійснюються:

-розрахунок за отримані послуги проводиться Абонентом в термін не пізніше останнього розрахункового дня місяця.

У разі не отримання рахунку до 20 числа місяця розрахункового періоду Абонент повинен звернутися в абонвідділ (бухгалтерію) Виконавця для отримання інформації про належну до сплати суму. Неотримання рахунку не звільняє Абонента від своєчасної оплати послуг.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє в частині надання послуг до 31.12.19, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення. (п.11.1 договору).

У додатку №1 до договору сторони визначили, що послуги надаються за адресою: 17500, м. Прилуки, вул. 18 Вересня, 23 (магазин).

Тарифи за надані послуги, були встановлені наступними рішеннями:

- на теплову енергію: рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 13.10.2021 року № 327.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок: №СУ-0025356 від 28.02.2022 року на суму 8 263,68 грн (за січень 2022 року, за теплову енергію).

Відповідач свої зобов`язання з оплати за теплову енергію за договором виконав частково, сплативши 1 200,00 грн згідно наявної в матеріалах справи квитанції до прибуткового касового ордера №2414 від 14.03.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо своєчасної та повної оплати отриманих ним послуг з постачання теплової енергії за січень 2022 року стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

За змістом ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг; система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до п. 3 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198 (далі Правила), споживач теплової енергії це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Приписами ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (п. 4 Правил).

Таким чином, до обов`язків споживача теплової енергії належить своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії № 830 постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Крім того, вбачається, що термін споживач застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (далі - Правила), постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.

Крім того, згідно зі ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 37 Правил споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Отже, виходячи з наведеного, у відповідача виникає обов`язок щодо оплати спожитих послуг з теплопостачання.

Заперечень проти укладення Договору між сторонами чи проти належної якості послуг з боку відповідача суду не подано.

Теплову енергію подано позивачем у відповідності до умов договору та її спожито відповідачем. Доказів протилежного суду не подано.

Як вказує позивач в позовній заяві, відповідач не виконує належним чином обов`язки щодо оплати спожитої теплової енергії, в зв`язку з чим за січень 2022 року виникла заборгованість в розмірі 8 263,68 грн.

Рішенням Виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №327 від 13.10.2021 встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води по КП "Прилукитепловодопостачання" для потреб бюджетних установ та інших споживачів.

Нарахування плати за спожиту теплову енергію здійснено з урахуванням пунктів 47 та 48 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198, з урахуванням наказу КП "Прилукитепловопостачання" від 28.02.2022 року №53 "Про зміну нарахування плати за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії у зв`язку зі зміною ціни природного газу в січні 2022 року" та визначенням розміру оплати за спожиту теплову енергію на підставі абзацу 2 пункту 20 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198.

Спору з приводу невірного обліку Гкал спожитої енергії чи її вартості між сторонами немає.

Відповідач частково оплатив заборгованість за спожиту теплову енергію за січень 2022 року у розмірі 1200 грн.

Згідно зі ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача за період з 01.12.21 по 31.10.23 вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 7063,68 грн.

Розрахунковим періодом за Договором між сторонами є календарний місяць (п. 4.1.).

Доказів сплати цього боргу відповідачем суду не подано.

Отже правові підстави позову доведені, відповідач не виконав в повному обсязі свої договірні зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з постачання теплової енергії, строк виконання зобов`язання є таким, що настав, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до примусового стягнення 7063,68 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за період січень 2022 року на підставі Договору №691 від 03.06.2019 року.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірно висновку про задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради Чернігівської області до Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни простягнення 7 063, 68 грн боргу.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі №927/1160/24 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єфіменко Олени Василівни - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.02.2025 у справі № 927/1160/24 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Фізичну особу-підприємця Єфіменко Олени Василівни.

Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі №927/1160/24 зупиненого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2025 у справі №927/1160/24.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді О.В. Тищенко

О.М. Сибіга