ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.09.2025 Справа № 917/1723/25

За клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" про скасування заходів забезпечення позову (вх. №11540 від 09.09.2025 року)

у справі №917/1723/25

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-виробництво", вул. Дмитрівська, 31/35, м. Харків, 61012

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп", проспект Миру, 16 А, м. Полтава, 36004

про стягнення 6 561 504,20 грн

Суддя Тимощенко О. М.,

Секретар судового засідання Сьомкіна А. В.

Представники учасників справи :

Від позивача: не з`явились

Від відповідача: Ворона О.А.

Обставини справи: 04.09.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла заява про забезпечення позову (до подання позовної заяви), в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейд - виробництво" просить суд накласти арешт на грошові кошти, на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп", інформація про які буде виявлена у процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, в розмірі 6 561 507,20 грн.

В обґрунтування заяви ТОВ "Агротрейд" - виробництво" посилалось на те, що внаслідок системного невиконання ТОВ "Хімагростеп" зобов`язань за договором поставки №141201 від 14.12.2022 року перед ТОВ "Агротрейд - виробництво" виникла заборгованість в розмірі 5 222 129,71 грн та штрафних санкцій за таке невиконання в розмірі 1 339 377,49 гривень.

В процесі перемовин з ТОВ "Хімагростеп" щодо погашення заборгованості та підготовки до звернення до суду позивачем було встановлено, що у 2024 році вже після укладення договору поставки відповідачем було зменшено статутний капітал з 50 000 000, 00 грн до 410 000,00 грн, тобто у більше ніж у сто двадцять разів. В порушення умов ч. 3, 4 ст. 19 ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", ТОВ "Хімагростеп" після прийняття рішення про зменшення статутного капіталу товариства його виконавчий орган не повідомив протягом 10 днів ТОВ "Агротрейд - виробництво" (як кредитора). Крім того, з початку літа 2025 року ТОВ "Хімагростеп" виступає відповідачем ще по двом справам пор стягнення заборгованості, а саме: у справі №917/951/25 та у справі №922/3559/23.

Ухвалою від 05.09.2025 року суд задовольнив заяву ТОВ "Агротрейд - виробництво" про забезпечення позову (вх. № 1788/25 від 04.09.2025 року), а саме: наклав арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у банківських або інших кредитно фінансових установах ТОВ "Хімагростеп", інформація про які буде виявлена у процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, в межах ціни позову 6 561 507,20 грн, що буде поданий ТОВ "Агротрейд - виробництво".

08.09.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ТОВ "Агротрейд-виробництво" до відповідача ТОВ "Хімагростеп" про стягнення заборгованості за договором поставки №141201 від 14.12.2022 року у розмірі 6 561 507,20 грн, з яких: 5 222 129,71 грн - основна заборгованість, 1 101 781,78 грн - пеня, 237 595,71 грн інфляційні нарахування (вх. № 1810/25).

Ухвалою суду від 11.09.2025 року було залишено позовну заяву без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 3 дні з дня вручення даної. Для усунення зазначених судом недоліків у поданій позовній заяві позивачу необхідно надати належним чином засвідчену копію додаткової угоди №1, а за наявності - всі інші додаткові угоди до договору поставки №141201 від 14.12.2022 року.

Ухвалою від 15.09.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу у порядку загального позовного провадження; призначив підготовче засідання у справі на 16.10.2025 року на 09:00 год.

09.09.2025 року ТОВ "Хімагростеп" подало до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, у якому просить суд скасувати заходи забезпечення позовної заяви у господарській справі №917/1723/25 вжитих ухвалою суду від 05.09.2025 (вх. № 11540).

Ухвалою суду від 11.09.2025 року суд прийняв клопотання ТОВ "Хімагростеп" про скасування заходів забезпечення позову у справі №917/1723/25 до розгляду та призначив розгляд клопотання в судовому засіданні на 15.09.2025 року на 09:00 год.

У судовому засіданні 15.09.2025 року представник відповідача підтримав клопотання про скасування заходів забезпечення позову; представник позивача не направив свого повноважного представника, хоча був належним чином про час день та місце судового засідання, що підтверджується довідкою Господарського суду Полтавської області про доставку копії ухвали від 11.09.2025 року до його електронного кабінету (міститься в матеріалах справи).

Розглянувши клопотання ТОВ "Хімагростеп" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.09.2025 по справі №917/1723/25, суд зазначає наступне.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 р. у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 р. у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 р. у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 р. у справі № 904/1417/19.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду, зокрема заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Під забезпеченням позову у даному випадку необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. При цьому забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Верховний Суд вказує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Така правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 р. у справі № 922/2928/17, від 05.08.2019 р. у справі № 922/599/19.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення Відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.09.2023 р. у справі № 910/6804/23, від 18.10.2023 р. у справі № 922/1864/23.

Разом з цим, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 р. у справі № 905/448/22, розглядаючи питання забезпечення позову у справах про стягнення заборгованості, сформулювала такі висновки: "- умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характерує достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (пункт 21); - у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (пункт 23)".

Отже, у разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності. Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 р. у справі № 905/446/22.

Предметом позову у цій справі є вимога майнового характеру стягнення заборгованості за договором поставки №141201 від 14.12.2022 року у розмірі 6 561 507,20 грн, з яких: 5 222 129,71 грн - основна заборгованість, 1 101 781,78 грн - пеня, 237 595,71 грн інфляційні нарахування.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.09.2025 року задоволено заяву ТОВ "Агротрейд - виробництво" про забезпечення позову (вх. № 1788/25 від 04.09.2025 року), а саме: накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у банківських або інших кредитно фінансових установах ТОВ "Хімагростеп", інформація про які буде виявлена у процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, в межах ціни позову 6 561 507,20 грн, що буде поданий ТОВ "Агротрейд - виробництво".

Відповідно до ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи ( п. 1 ).

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. Такий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 15.08.2019 із справи № 15/155-б, від 28.05.2025 у справі № 916/4912/24 та від 06.08.2025 у справі № 910/15790/23.

У вирішенні доводів скаржника суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і скасовуються (можуть бути скасовані) в порядку, визначеному статтею 145 ГПК України. За клопотанням учасника справи суд також може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим (частина перша статті 143 ГПК України).

Зазначене є додатковою гарантією прав учасника, який за умови виникнення, зміни та / або припинення певних обставин, вправі звернутися до суду та поставити на вирішення питання про скасування (чи заміну) відповідного заходу забезпечення позову.

Суд зазначає, що під час розгляду клопотання/заяви про скасування заходів забезпечення позову суд не оцінює законність та правомірність вжиття таких заходів забезпечення, а лише з`ясовує, чи потреба у забезпеченні позову відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Застосування конструкції скасування заходів забезпечення позову дозволяють вчасно реагувати на зміну чи припинення певних обставин, сприяючи захисту прав учасників процесу, однак не передбачає перегляду відповідної ухвали про вжиття заходів забезпечення позову на предмет її правомірності (постанова ВС від 21.08.2025 року по справі № 904/4325/24).

Обґрунтовуючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову відповідач вказав, що 15.05.2025 року на підставі домовленостей сторін ТОВ "Хімагростеп" на адресу ТОВ "Агротрейд-виробництво" був переданий товар загальною вартістю 5 017 703,76 грн, таким чином, станом на 14.07.2025 року ТОВ "Хімагростеп" було поставлено на адресу ТОВ "Агротрейд-виробництво" товар на загальну суму 5 827 803,76 грн. Отже, станом на 14.07.2025 року загальна сума заборгованості позивача за отриманий товар перед ТОВ "Хімагростеп" складає 605 573,03 грн. Приймаючи до уваги вищезазначене відповідач визнає суму наявну заборгованість зі сплати штрафних санкцій в розмірі 177 453,63 грн.

Крім того, основним видом діяльності відповідача є оптова торгівля хімічними продуктами, які використовуються під час посівного сезону. На сьогоднішній день товариством активно проводиться робота по закупівлі необхідних товарів, які в подальшому мають бути поставлені на адресу відповідних контрагентів. Обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власними коштами може призвести до незворотних наслідків. Арешт коштів призведе до того, що фактично товариство буде позбавлене можливості проводити свою діяльність, що відповідно не дає можливості отримати прибуток та, відповідно належним чином розрахуватися з кредиторами.

Також ТОВ "Хімагростеп" має в штаті 81 штатну одиницю. Накладення арешту на грошові кошти унеможливлює оплату соціальних внесків із заробітних плат працівників, саму виплату заробітної плати та інших компенсацій відповідача.

Також зазначено, що учасниками ТОВ "Хімагростеп" прийнято рішення про збільшення розміру статутного капіталу Товариства до 10 410 000,00 грн. Після внесення встановленої суми відповідні зміни будуть відображені в відомостях про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, рішенням Господарського суду Харківської області від 28.08.2025 по справі № 922/3559/23 (922/1523/25) в задоволені позовних вимог до ТОВ "Хімагростеп" відмовлено в повному обсязі. По справі № 917/951/25 позивачем предмету позову в зв`язку з частковою сплатою відповідачем суми боргу.

Наведені відповідачем у заяві доводи про те, що застосований у цій справі захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача є непропорційним заходом, який призводить до надмірного обмеження його прав і можливостей, порушує баланс інтересів сторін та права третіх осіб, а тому підлягає скасуванню, фактично спрямовані на переоцінку судового рішення (ухвали суду від 05.09.2025 року про забезпечення позову) та є намаганням добитися інших висновків з тих самих питань, які б задовольняли відповідача, що є недопустимим.

Суд наголошує, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, розглядаючи питання забезпечення позову у справах про стягнення заборгованості, сформулювала в тому числі висновок, що відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності.

Наведений підхід щодо розподілу тягаря доказування обставин співмірності заходів забезпечення позову є логічним та раціональним, адже інформація щодо діяльності та фінансового стану товариства (в тому числі відомості стосовно комерційної діяльності товариства, фінансово-економічного стану, а також відомості про банківські рахунки товариства та проведені за ними операції) у розумінні статті 21 Закону України "Про інформацію" та статті 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є банківською таємницею, тобто інформацією з обмеженим доступом, а тому саме відповідач має можливість більш повно доводити наведені обставини. Зокрема спростувати підстави для накладення арешту на грошові кошти на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми; обґрунтувати яким чином накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми порушує його права; зазначити про наявність у нього на відкритих ним рахунках в банківських установах достатньої кількості грошових коштів, про наявність іншого майна (із конкретизацією переліку та вартості), що в сукупності свідчитимуть про можливість реального та фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову. Тобто спростувати обставини імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у справі про задоволення позову в разі невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах спірної суми.

Суд звертає увагу на те, що відповідач не обґрунтовує позицію того, яким чином накладення арешту на відкриті ним рахунки в банківських або інших фінансово-кредитних установах в межах оспорюваної суми порушує його права чи призводить до її зупинення, доказів цьому не надає, а саме лише посилання на згадані обставини, без надання належних цьому доказів, не свідчить про те, що застосовані заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на грошові кошти у межах суми спору, створять перешкоди у господарській діяльності відповідача чи порушать права та інтереси працівників.

При цьому відповідач не зазначає про наявність у нього на відкритих ним рахунках в банківських установах достатньої кількості грошових коштів, що в сукупності може свідчитимуть про можливість реального та фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Посилання відповідача на рішення учасників товариства про збільшення статутного капіталу, як на одну з підстав для скасування забезпечення позову, судом оцінюється критично. Стадія ухвалення зазначеного рішення не є завершальною стадією процедури збільшення розміру статутного капіталу. До того ж вказана підстава не спростовує можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Проаналізувавши пояснення заявника, суд дійшов висновку, що заявником не доведено, що на час постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову існували обставини, які не були відомі суду, але могли вплинути на результат вирішення заяви позивача або, що після постановлення вищевказаної ухвали суду потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову.

Наведені представником відповідача обставини в обґрунтування підстав для скасування заходів забезпечення позову жодним чином не спростовують потреби у забезпеченні позову та не вказують, що з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, вжиті ухвалою від 05.09.2025 заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють ці правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

Відповідно, наведені заявником обставини не є підставою для скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом у даній справі.

Будь-яких інших обставин, які вказують на те, що потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджатиме належному виконанню судового рішення, не наведено.

Таким чином, оскільки не встановлено існування обставин, які в розумінні ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, можуть бути підставами для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні ТОВ "Хімагростеп" (вх. № 11540 від 09.09.2025 року) про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 145, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ухвалив:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" про скасування заходів забезпечення позову (вх. №11540 від 09.09.2025 року) - відмовити.

2. Ухвалу надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Ухвала підписана 16.09.2025 року

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення судом та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. М. Тимощенко