ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/931/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" №3 від 27.08.2025 (вх.№3523/25 від 28.08.2025) про ухвалення додаткового рішення до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.08.2025

у справі №916/931/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ"

про стягнення 108 612,95 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг у загальному розмірі 108612,95 грн, з яких: 105800 грн сума попередньої оплати, 686,79 грн 3% річних та 2126,16 грн інфляційні втрати.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 17.03.2025 відкрито провадження у справі №916/931/25.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.05.2025 у справі №916/931/25 (суддя Деркач Т.Г.) частково задоволено позов; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" суму попередньої оплати у розмірі 105800 грн, 3% річних у сумі 556,54 грн, інфляційні втрати у сумі 2126,16 грн, а також судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2419,50 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 21973,62 грн; у решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 14.05.2025 у справі №916/931/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 22.08.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 14.05.2025 у справі №916/931/25 без змін; витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ".

28.08.2025 до апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" №3 від 27.08.2025 (вх.№3523/25 від 28.08.2025) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь останнього з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12000 грн.

Дана заява мотивована доведеністю понесення Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, у сумі 12000 грн.

Враховуючи відсутність у апеляційного господарського суду станом на час подання вищезазначеної заяви матеріалів справи №916/931/25, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 на підставі пункту 17.9 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України відкладено вирішення питання щодо можливості розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" №3 від 27.08.2025 (вх.№3523/25 від 28.08.2025) про ухвалення додаткового рішення до надходження матеріалів справи №916/931/25 з суду першої інстанції, а також зобов`язано Господарський суд Одеської області направити на адресу суду апеляційної інстанції матеріали даної справи.

04.09.2025 до апеляційного господарського суду з Господарського суду Одеської області надійшли матеріали справи №916/931/25.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 вирішено здійснювати розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" №3 від 27.08.2025 (вх.№3523/25 від 28.08.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/931/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" строк для подання відзиву на вказану заяву до 12.09.2025.

Вищенаведена ухвала отримана відповідачем 09.09.2025 в його електронний кабінет, що підтверджується відповідною довідкою про доставку.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" своїм правом не скористалося, відзив на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" №3 від 27.08.2025 (вх.№3523/25 від 28.08.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/931/25 не надало, що в силу вимог процесуального закону не перешкоджає розгляду останньої.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" №3 від 27.08.2025 (вх.№3523/25 від 28.08.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/931/25, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

10.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" ("Клієнт") та Адвокатським бюро "Миколи Бляшина" ("Захисник") укладено договір про надання правової допомоги б/н (далі договір б/н від 10.03.2025), за умовами пункту 1.1 якого за цим договором Захисник зобов`язується надати правову (правничу) допомогу Клієнту у формі захисту та представництва його інтересів в суді, зокрема, щодо стягнення попередньої оплати за договором купівлі-продажу товару №КП01/07-21 від 01.07.2021, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" (далі - судова справа), яка включає в себе: збір і аналіз доказів, отримання та збирання відомостей про факти, які можуть бути використані, як джерело відомостей та докази у судовій справі (підпункт 1.1.1); правовий аналіз відомостей, фактів та обставин правовідносин щодо мають відношення до предмету договору (підпункт 1.1.2); складання та підготовка процесуальних документів (позов, відповідь на відзив, клопотання, заява про забезпечення позову, тощо) та документів правового характеру для подачі до суду в судовій справі (підпункт 1.1.3); представництво в судах першої, апеляційної інстанцій під час всього розгляду судової справи (підпункт 1.1.4); отримання будь-яких документів та здійснення необхідних дій для забезпечення виконання рішення суду, прийнятого на користь Клієнта (в тому числі представлення інтересів перед державними і приватними виконавцями, органами казначейства та іншими особами з усім обсягом повноважень) (підпункт 1.1.5); здійснювати інші дії, пов`язані з виконанням цього договору (підпункт 1.1.6), а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактичні витрати, необхідні для виконання договору відповідності до його умов.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 договору б/н від 10.03.2025 під час здійснення діяльності за цим договором Захисник та/або залучені ним особи мають право вчиняти всі дії та користуватися всіма професійними правами адвоката вказаними в Законі України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" без обмежень, в тому числі збирати докази та інформацію, звертатися з адвокатськими запитами до всіх осіб, користуватися всіма правами представника, вказаними у процесуальних кодексах, підписувати та подавати всі види процесуальних документів та інших документів, представляти Клієнта у відносинах з усіма особами з усіма правами Клієнта/Захисника та вчиняти будь-які інші дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та цим договором, необхідні для належного виконання цього договору, в тому числі, якщо інше не зазначено сторонами додатково, Адвокатське бюро та/або залучені ним адвокати та інші особи мають право на вчинення всіх процесуальних дій відповідно до закону в кримінальному, цивільному, адміністративному, господарському та всіх інших процесах і у відносинах з усіма судами, в тому числі третейськими, реалізовувати всі права та обов`язки Клієнта під час виконання рішення, його оскарження чи перегляду, та всіма іншими правами без встановлення обмежень. Обсяг правової допомоги за цим договором обмежено судовою справою, яка вказана в предметі цього договору, і Захисник не має обов`язку надавати іншу правову допомогу, якщо інше окремо не передбачено сторонами письмово.

Положеннями пункту 3.1 договору б/н від 10.03.2025 передбачено, що, з урахуванням принципу свободи договору, розмір гонорару за цим договором визначено відповідно до принципу свободи договору у формі нарахування та виплати гонорару в фіксованому розмірі за судову інстанцію/етап справи: за представництво в суді першої інстанції у розмірі 22000 грн; за стадію апеляційного провадження у розмірі 12000 грн; за супровід виконання рішення в розмірі 5000 грн, а у разі, якщо виконавче провадження триває понад 3 місяці, додатково сплачується 3000 грн за супровід виконавчого провадження.

У пунктах 3.2-3.4 договору б/н від 10.03.2025 вказано, що при встановленні розміру гонорару враховано складність справи та її обставини, кваліфікація і досвід Захисника, важливість справи для Клієнта та інші істотні обставини. Гонорар визначений за цим договором сторонами є розумним і співмірним та враховує витрачений адвокатом час. Гонорар за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включає підготовку до її розгляду, збір доказів, підготовку процесуальних документів по справі при потребі, участь в судових засіданнях при потребі, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, інших витрат Захисника. У разі виникнення особливих по складності доручень Клієнта, у випадку істотного збільшення затрат часу і обсягу роботи Захисника на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) з тими, які планувалися на початку адвокатської діяльності за зверненням Клієнта щодо конкретного питання, у разі нового розгляду справи, перегляду за нововиявленими обставинами та в інших випадках за згодою сторін розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю, що оформляється письмово додатком до цього договору.

В силу пунктів 3.6, 3.8 договору б/н від 10.03.2025 оплата гонорару здійснюється не пізніше 3 робочих днів з дня виставлення рахунку в безготівкову порядку. Повернення сплаченого гонорару та відшкодування фактичних витрат не здійснюється. Надання правової допомоги та її обсяг і вартість засвідчується звітом, який складається Захисником.

Цей договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до повного виконання. У разі необхідності надання правової допомоги у судовій справі чи іншому проекті, які були розпочаті за час дії цього договору і тривають по його завершенні, Захисник має право надавати правову допомогу саме в цій судовій справі в обсязі, що необхідний для захисту інтересів Клієнта, в тому числі прийняти участь в судовому засіданні суду будьякої інстанції, подати чи підписати скаргу або інший процесуальний документ (пункт 5.1 договору б/н від 10.03.2025).

На виконання договору б/н від 10.03.2025 Адвокатське об`єднання "Миколи Бляшина" виставило Товариству з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" рахунок №INV-003453 від 03.07.2025 на суму 12000 грн (гонорар за правову допомогу у судовій справі №916/931/25 в апеляційній інстанції), який був повністю оплачений позивачем, про що свідчать копія платіжної інструкції №4635 від 11.07.2025.

Відповідно до звіту про надану правову допомогу б/н від 14.07.2025, складеного Адвокатським об`єднанням "Миколи Бляшина", в межах розгляду справи №916/931/25 у суді апеляційної інстанції Товариству з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" були надані наступні послуги: аналіз поданої апеляційної скарги; підготовка відзиву на апеляційну скаргу з клопотанням про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу; підготовка додатків; забезпечення направлення відзиву з використанням ЄСІТС на адресу відповідача та на адресу суду.

З матеріалів справи вбачається, що відзив на апеляційну скаргу у справі №916/931/25 від імені позивача підписаний адвокатом Перепечай Катериною Віталіївною, яка діяла на підставі ордеру серії ВК №1169412 від 24.04.2025, виданого Адвокатським об`єднанням "Миколи Бляшина" на представництво даним адвокатом інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" у Південно-західному апеляційному господарському суді.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За умовами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

В силу статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

-попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

-визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з 1) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та 2) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

-розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу приписів частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справах "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.06.2021 у справі №922/2987/20, від 18.05.2021 у справі №923/121/20, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14371/18.

Крім того, частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Відтак, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.

При цьому чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.06.2021 у справі №906/698/20.

Колегія суддів вбачає, що на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в суді апеляційної інстанції та розміру останніх Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" було надано низку документів, а саме: копії договору про надання правової допомоги б/н від 10.03.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Миколи Бляшина"; складеного на виконання даного договору звіту про надану правову допомогу б/н від 14.07.2025; рахунку №INV-003453 від 03.07.2025 на суму 12000 грн, який у повному обсязі оплачений згідно з платіжною інструкцією №4635 від 11.07.2025; ордеру серії ВК №1169412 від 24.04.2025, виданого Адвокатським об`єднанням "Миколи Бляшина" на представництво адвокатом Перепечай Катериною Віталіївною інтересів позивача у Південно-західному апеляційному господарському суді.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до договору б/н від 10.03.2025 гонорар адвоката за надання Товариству з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" правової допомоги у даній справі в суді апеляційної інстанції встановлюється у фіксованій сумі та складає 12000 грн, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

З огляду на те, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата, які відрізняються порядком обчислення, беручи до уваги те, що гонорар адвоката у договорі б/н від 10.03.2025 визначено у фіксованій сумі, фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється, у зв`язку з чим наявність/відсутність відомостей про погодинну ставку адвоката жодним чином не впливає на розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Даний висновок апеляційного господарського суду повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (постанова Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21).

Проаналізувавши опис робіт, які наведені у звіті про надану правову допомогу б/н від 14.07.2025, колегія суддів зазначає про те, що відображена в ньому інформація про характер наданих адвокатом послуг повністю відповідає матеріалам справи (зокрема, відзив на апеляційну скаргу, який поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" до Південно-західного апеляційного господарського суду в межах розгляду справи 916/931/25, підписаний адвокатом Перепечай Катериною Віталіївною).

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 24.11.2021 у справі №910/17235/20 та від 01.09.2021 у справі №910/13034/20.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №923/1121/17 також вказано, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Колегія суддів наголошує на тому, що в межах встановленого апеляційним господарським судом строку клопотань стосовно зменшення заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" до суду не надходило.

Між тим, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок іншої сторони відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 та від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, в яких конкретно визначено наступне: не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При цьому колегія суддів наголошує на необхідності розмежування понять "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат". Зокрема, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №873/212/21, в межах якої господарський суд з власної ініціативи частково відмовив стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу.

Крім того, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 викладено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Під час вирішення питання щодо можливості зменшення витрат на правову допомогу суд враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах кожної з окремих інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці додаткових постанов останнього, зокрема, від 11.07.2023 у справі №916/2664/21, від 16.03.2023 у справі №927/153/22 тощо.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Перепечай Катерина Віталіївна в якості представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" брала участь у розгляді даної справи місцевим господарським судом, відтак обізнаність адвоката щодо предмета спору, специфіки спірних правовідносин, судової практики у подібних правовідносинах та ходу розгляду справи презюмується, у зв`язку з чим підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу не вимагали великого обсягу аналітичної та технічної роботи.

Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що дана справа об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, адже сфера регулювання спірних правовідносин не є широкою та фактично обмежується двома кодифікованими нормативно-правовими актами, якими регламентовано норми договірного права Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Більше того, зміст поданого Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" в межах даної справи відзиву на апеляційну скаргу свідчить про сталість (незмінність) правової позиції позивача, при цьому доводи останнього, викладені у вказаному документі, не зумовили збільшення джерел правого регулювання спірних правовідносин, збільшення доказової бази та обставин, які входять до предмету доказування, у зв`язку з чим, з огляду на наявність вже готових напрацювань, була відсутня потреба у докладанні значних зусиль з витратою великих обсягів часу на повторне відображення вказаної інформації у вищенаведеному документі, тим більше, що кваліфікація спірних правовідносин та джерела їх правового регулювання вже були зазначені безпосередньо у рішенні місцевого господарського суду, на законності та обґрунтованості якого наголошувало зазначене товариство.

Крім того, поряд з неширокою сферою правового регулювання та нескладністю характеру спірних правовідносин, апеляційним господарським судом також враховується приватноправовий характер спору у цій справі, який не викликав публічного резонансу з боку органів державної/місцевої влади або засобів масової інформації (тобто відсутність проявів публічного інтересу до справи).

Складання адвокатом, як кваліфікованим фахівцем у галузі права, заяви про вступ у справу через систему "Електронний суд", враховуючи обсяг цього документа та його обґрунтування, на переконання суду, також не потребувало складної юридичної техніки з істотними затратами часу.

Колегія суддів також вважає безпідставним включення позивачем до заявленої ним до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу окремих послуг щодо аналізу апеляційної скарги, підготовки додатків та направлення відзиву з використанням ЄСІТС, оскільки зазначені послуги фактично охоплюються однією цілісною послугою з підготовки відзиву на апеляційну скаргу.

Подібний правовий висновок стосовного того, що формування правової позиції за наслідками вивчення законодавства, судової практики та проведення аналізу правової позиції іншої сторони охоплюється одночасно з послугою зі здійснення підготовки відповідного процесуального документа для подання його до суду відображено в постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №916/3904/19.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає про необґрунтованість включення скаржником до витрат на професійну правничу допомогу послуги зі складання клопотання про відшкодування йому вказаних витрат, оскільки заява/клопотання про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку таких заяви/клопотання не підлягають відшкодуванню.

Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Враховуючи вищевикладене, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на обсяг виконаних робіт та документальне підтвердження заявником вказаних витрат, Південно-західний апеляційний господарський суд, керуючись принципами пропорційності та верховенства права, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" №3 від 27.08.2025 (вх.№3523/25 від 28.08.2025) та, відповідно, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" на користь позивача вказаних витрат у розмірі 8000 грн, тим більше, що, виходячи з конкретних обставин справи, зазначена сума є справедливою, розумною та не має надмірний характер.

Керуючись статтями 129, 221, 232, 233, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" №3 від 27.08.2025 (вх.№3523/25 від 28.08.2025) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

У задоволенні решти заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" №3 від 27.08.2025 (вх.№3523/25 від 28.08.2025) відмовити.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.09.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук