ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1979/25

Господарський суд Київської області у складі судді Смірнова О.Г., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України (03065, м. Київ, прос. Любомира Гузара, буд. 44)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю НОРМА ПЛЮС (08170, Київська обл., Фастівський рн, с. Віта-Поштова, вул. Набережна, буд. 33)

про стягнення 651433,45 грн.

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою за вих.№ТОВвих-25-9259 від 12.06.2025 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма плюс" про стягнення 651433,45 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 24.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження; проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України, надати листування з позивачем по суті спору (з доказами направлення або вручення кореспонденції).

Суд зауважує, що частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 24.06.2025 була доставлена відповідачу в його електронний кабінет 24.06.2025 о 19:30, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, враховуючи положення п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України та те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі була доставлена до електронного кабінету відповідача пізніше 17 години, днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі є 27.06.2025.

02.07.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.07.2025 відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження повернуто відповідачу без розгляду.

16.07.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву, в якому міститься клопотання про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву.

В обґрунтування поданого відзиву відповідач зазначає, що не погоджується із порядком розрахунків сум, які підлягають стягненню на користь позивача. Також, відповідач вважає, що наявні підстави для звільнення ТОВ «Норма Плюс» від відповідальності з підстав існування форс-мажорних обставин, у зв`язку із чим просив суд задовольнити позовну заяву частково.

21.07.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення до клопотання про поновлення процесуального строку, в яких міститься клопотання про продовження позивачу строку для подання відповіді на відзив на п`ять днів з моменту отримання позивачем копії відповідної ухвали.

Ухвалою суду від 23.07.2025 залишено без розгляду клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження; задоволено заяву відповідача та поновлено останньому строк на подання відзиву на позовну заяву; задоволено клопотання позивача та продовжено останньому строк для подання відповіді на відзив.

В поданій відповіді на відзив позивач спростовує доводи відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву з підстав їх необґрунтованості та просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ч. ч. 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 10.09.2025.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано заборгованістю Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма плюс" (далі відповідач, підрядник) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі позивач, замовник), що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору № від 06.02.2023 про закупівлю послуг.

Відповідно до п.1.1 умов договору якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги: Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Блиставиця) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі іменуються роботи),а замовник прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору.

Пунктом 1.2 договору закріплено, що склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені технічними, якісними та кількісними характеристиками (додаток № 1), договірною ціною (додаток № 2) та графіком виконання робіт (додаток № 3), які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.1 договору, загальна вартість виконуваних робіт за цим договором, що є ціною договору згідно з договірною ціною (додаток № 2) становить: 20 160 835, 00 грн, у тому числі ПДВ 20 % 3360 139,17 грн.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що ціна договору є твердою і не може змінюватися в ході його виконання, якщо інше не передбачено цим договором та чинним законодавством.

Оплата за цим договором проводиться в такому порядку: замовник протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але не пізніше ніж через 20 (двадцять) календарних днів з моменту прийняття робіт, що підтверджуються актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок підрядника суму вартості прийнятих робіт. При складанні актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3 (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання договору з обов`язковим дотриманням погодженого з замовником графіку виконання робіт (додаток № 3), що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Згідно з п. 4.2 договору, строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у договір у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Датою закінчення виконаних робіт підрядником вважається дата їх прийняття замовником в порядку передбаченому розділом 5 цього договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника (п. 4.3 договору).

За умовами п. 4.4 договору, місце виконання робіт ГРС Блиставиця, с.Блиставиця, Київська область.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 5.2 договору, акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця. Разом з актом приймання виконаних робіт підрядник надає замовнику повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином, відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва.

За змістом п. 6.2 договору, підрядник виконує передбачені цим договором роботи зі своїх матеріалів та обладнання, доставку якого до місця виконання робіт підрядник здійснює власним транспортом та за свій рахунок.

Згідно з пп. 6.18, 6.19 договору, роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі шляхом підписання замовником та підрядником без зауважень останнього акту приймання виконаних робіт та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт за цим договором. Замовник приймає повністю виконані (завершені) роботи. Невиконання, неналежне виконання, часткове виконання робіт підрядником, вважається невиконанням робіт в цілому.

Пунктами 7.3.1, 7.3.6 договору закріплено обов`язок підрядника виконати якісно та у встановлені графіком виконання робіт (додаток № 3) строки роботи відповідно до технічних, якісних та кількісних характеристик (додаток № 1), ДБН та іншої нормативної документації; передати замовнику у передбаченому законодавством та цим договором порядку завершені роботи.

У пункті 8.1 договору сторонами узгоджено, що жодні зі сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

За змістом п. 8.2 договору, сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажора) у письмовій формі. Повідомлення про початок обставин непереборної сили (форс-мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї із сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вказану у п. 8.1 договору обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань (п. 8.3 договору).

Відповідно до п. 8.4 договору, сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин.

Згідно з п. 10.2 договору, у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток № 3), до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Відповідно до пп. 11.1, 11.2 договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє 395 календарних днів. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Пунктом 14.4 договору передбачено, що істотні умови договору не можуть змінюватися після підписання цього договору і до виконання сторонами своїх зобов`язань в повному обсязі, крім випадків, які визначені в Законі України «Про публічні закупівлі» або в іншому нормативно-правовому документі, що визначає підстави для зміни істотних умов договорів про закупівлю товарів, робіт і послуг протягом періоду дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

Всі зміни і доповнення до цього договору вносяться шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною цього договору (п. 14.6 договору).

За змістом п. 14.15 договору, додатками до цього договору, що є його невід`ємною частиною є: технічні, якісні та кількісні характеристики (додаток № 1), договірна ціна (додаток № 2), графік виконання робіт (додаток № 3).

Відповідно до змісту додатку № 2, договірна ціна на будівництво: Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Блиставиця), що здійснюються в 2023 році, складена в поточних цінах станом на 09.01.2023 року, складає в загальному розмірі 20 160 835, 00 грн з ПДВ. Договірна ціна є твердою.

Графіком виконання робіт (додаток № 3) сторони погодили, що з моменту укладення договору: І етап робіт. Обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації мають бути завершені протягом 120 днів; ІІ етап робіт. Виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи мають бути завершені протягом 300 днів; ІІІ етап робіт. Пусконалагоджувальні роботи мають бути завершені протягом 365 днів.

23.12.2023 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою сторони дійшли згоди внести наступні зміни до договору.

Відповідно до п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 до договору, загальна вартість виконуваних робіт за цим договором, що є ціною договору згідно з договірною ціною (додаток № 2) становить: 20 141 764,00 грн, у тому числі ПДВ 20 % 3 356 960,67 грн.

Технічні, якісні та кількісні характеристики (додаток № 1) та договірну ціну (додаток № 2) викладено в редакції додаткової угоди № 1 до договору.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 1, всі інші умови договору залишились без змін і сторони підтвердили по них свої зобов`язання.

Як зазначив позивач, виходячи з погоджених у графіку виконання робіт (додаток №3) роботи за договором мали бути виконані підрядником у період з 06.02.2023 по 06.02.2024. Проте, за твердженням позивача, підрядником із простроченням погоджених сторонами строків, на виконання умов договору, за сформованими актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) передано замовнику виконані роботи на загальну суму 20 160 835, 00 грн у такі строки:

- 10.07.2023 підрядником передано замовнику роботи по І етапу відповідно до акта здачі-приймання робіт (наданих послуг) №131 від 10.07.2023. Загальна вартість переданих робіт склала 109 841, 17 грн;

- 29.12.2023 підрядником передано замовнику частину робіт по ІІ етапу відповідно до акта приймання-передачі виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року №1 від 29.12.2023, до якого долучено акт вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт від 29.12.2023, а також довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2023 року від 29.12.2023. Загальна вартість переданих робіт склала 17 536 800,00 грн;

- 31.12.2024 підрядником передано замовнику частину робіт ІІ етапу відповідно до акта приймання-передачі виконаних будівельних робіт за грудень 2024 року №3 від 31.12.2024, до якого долучено акт вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт від 23.12.2024, а також довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2024 року від 31.12.2024. Загальна вартість переданих робіт склала 803 861,38 грн;

- 21.01.2025 підрядником передано замовнику частину робіт по ІІ етапу відповідно до акта приймання виконаних будівельних робіт №1 за січень 2025 року від 21.01.2025, до якого долучено акт вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт від 21.01.2025, а також довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2025 року від 21.01.2025. Загальна вартість переданих робіт склала 21 251,57 грн;

- 21.01.2025 підрядником передано замовнику роботу по ІІІ етапу робіт відповідно до акта приймання пусконалагоджувальних виконаних робіт за січень 2025 року №1 від 21.01.2025 у складі акту приймання виконаних робіт, до якого долучено довідку про вартість пусконалагоджувальних робіт та витрати за січень 2025 року від 21.01.2025. Загальна вартість переданих робіт склала 39 767,83 грн.

Копії вищезазначених актів наявні в матеріалах справи.

Суд встановив, що наявні в матеріалах справи акти та довідки про вартість виконаних робіт (наданих послуг) підписані уповноваженими представниками сторін кваліфікованими електронними підписами відповідно до розділу 13 договору без будь-яких зауважень та заперечень, а відтак, наявні порушення підрядником строків виконання робіт по договору: по І етапу прострочено виконання на 24 календарні дні; по ІІ етапу прострочено виконання на 392 і 413 календарні дні відповідно до актів; по III етапу прострочено виконання на 349 календарних дні, що є підставою для застосування до відповідача передбачених договором штрафних санкцій за прострочення виконання відповідачем окремих етапів робіт згідно графіку виконання робіт (додаток № 3).

Як зазначає позивач, у зв`язку із простроченням підрядником виконання робіт, на адресу відповідача було направлено претензії №4 (вих.№ТОВВИХ-23-11654) від 23.08.2023) на суму 11 313,64 грн, №11 (вих.№ТОВВИХ-24-2859) від 26.02.2024) на суму 421 344,73 грн. та №19 (вих.№ТОВВИХ-25-7150) від 05.05.2025) на суму 218 775,08 грн, що підтверджується доданими до матеріалів справи засвідченими належним чином копіями фіскальних чеків від 25.08.2023, 27.02.2024, 08.05.2025, описів вкладення у цінні листи та накладних №№080, 638, 584. Вказані вимоги були залишені без відповіді.

Відповідач направив на адресу позивача лист №463 від 22.08.2023 щодо настання обставин непереборної сили, в якому повідомив позивача, що починаючи з 14.08.2023 для нього настали форс-мажорні обставини (через часті повітряні тривоги товариство вимушено зупиняти роботи), які унеможливлюють виконання взятих на себе зобов`язань за укладеними з позивачем договорами, у тому числі і за спірним договором.

Позивач листом від 24.08.2023 № ТОВВИХ-23-11640 повідомив відповідача про необхідність дотримання визначеного договором порядку сповіщення сторонами одне одного про настання обставин непереборної сили та роз`яснено, що у разі надання відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України, такий сертифікат буде розглянутий належним чином.

Згідно наявного в матеріалах справи відзиву на позовну заяву, відповідач направив а адресу позивача лист щодо настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та зазначив, що виходячи з умов укладених договорів, у тому числі і за спірним договором, та законодавства у сфері засвічення форс-мажорних обставин, єдиним органом, уповноваженим на засвідчення факту настання форс-мажорних обставин є Торгово-промислова палата України. У листі відповідачем викладено додаткові обґрунтування щодо настання форс-мажорних обставин, які відповідач просив врахувати, а також врахувати виключні повноваження Торгово-промислових палат України щодо засвічення та підтвердження форс мажорних обставин, зокрема для ТОВ «Норма Плюс» у якості підрядника за відповідними зобов`язаннями перед позивачем. Крім того, відповідачем запропоновано укладення додаткової угоди про продовження терміну виконання зобов`язань у зв`язку із наведеними обставинами.

Як зазначає позивач у відповіді на відзив, за змістом наданого позивачу сертифікату № 3200-24-0091, виданого Київською обласною (регіональною) Торгово-промисловою палатою, ТОВ «Норма Плюс» позбавлена можливості належного виконання робіт за договором протягом 365 календарних днів з дати укладення договору про закупівлю послуг № від 06.02.2023 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, продовження дії правового режиму воєнного стану, як наслідок, загальної військової мобілізації, військових дій, введення комендантської години, постійних масованих ракетних та артилерійських обстрілів, повітряних тривог, що унеможливили виконання роботи тривалий час та стали перешкодою для здійснення виробничих процесів, сповільнення здійснення господарської діяльності, зрив термінів постачання сировини і обладнання. Як зазначив позивач, усі ці обставини, за текстом зазначеного вище сертифікату, мали місце для відповідача і тривали станом на дату його видачі. Разом із тим, позивач звернув увагу, що сам підрядник під час укладення договору, на такі обставини не посилався. Позивач вважає, що жоден отриманий від відповідача та згаданий вище документ не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, ТОВ «Норма Плюс» було позбавлено можливості виконати свої зобов`язання за договором. Більше того, на думку позивача, з наданих відповідачем документів, які підтверджують часткове виконання ним робіт за договором у період, окреслений у сертифікаті ТТП, спростовує неможливість виконання зобов`язань підрядника за договором, у зв`язку із чим обставини, на які посилається відповідач, не є форс-мажорними та не можуть бути підставою для укладення додаткових угод про продовження строків виконання робіт чи звільнення підрядника від відповідальності за їх порушення. Також, позивач зауважив, що договір між сторонами укладено вже після початку збройної агресії Російської Федерації проти України, у зв`язку із чим такі обставини та їх наслідки не були надзвичайними чи непередбачуваними для сторін договору, а тому ТОВ «Норма Плюс» мало це врахувати і вжити усіх заходів для належного його виконання.

У зв`язку із відмовою замовника від визнання дії обставин непереборної сили, про настання якої підрядником повідомлено відповідним листом, ТОВ «Норма Плюс» звернулось до суду із позовом про внесення змін до договору.

Судом встановлено, що на розгляді Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/1908/24 за позовом ТОВ «Норма Плюс» до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» про внесення змін до договору № від 06.02.2023 щодо надання послуг з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів, шляхом укладання додаткової угоди (внесення змін до п. 4.1, 10.9.3, 11.1 договору та графіку виконання робіт (додаток № 3) в частині строків виконання робіт та його окремих етапів).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, істотно змінилися через обставини непереборної сили (посилення ворожих атак/обстрілів, часті сигнали повітряної тривоги, здійснення мобілізаційних заходів щодо працівників товариства, порушення строків виконання зобов`язань контрагентами позивача з аналогічних форс-мажорних підстав), на підставі яких позивач має право вимагати у відповідача внесення змін до договору про закупівлю послуг та додатку № 3 до нього як в частині продовження строків виконання зобов`язань, так і в частині збільшення строку дії договору на підставі п. 8 договору, ст. 652 Цивільного кодексу України та п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», та ураховуючи які відповідач неправомірно застосував до позивача оперативно-господарські санкції за порушення строків виконання робіт, передбачені п. 10.12.1 договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/1908/24 від 21.05.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2024, у позові відмовлено повністю.

Суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що договір сторони уклали уже під час дії воєнного стану та запровадження мобілізаційних заходів, наслідки чого позивач мав враховувати під час підписання договору, а зазначені позивачем обставини непереборної сили, що виникли з 14.08.2023, існували на момент вчинення правочину, і позивач не довів, що такі обставини були форс-мажорними для даного конкретного випадку. Крім того, зазначив, що Закон № 922-VIII не передбачає випадків обов`язкового продовження строку дії договору, укладеного за результатами публічної закупівлі, на вимогу однієї зі сторін, в тому числі шляхом звернення до суду, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову щодо внесення змін у договір відповідно до ст. 652 ЦК України та п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону № 922-VIII та, як наслідок, скасування оперативно-господарських санкцій, застосованих відповідачем. При цьому суд звернув увагу, що недодержання своїх обов`язків контрагентом позивача не вважається підставою для звільнення останнього від відповідальності за порушення зобов`язання, що слідує з приписів ч. 2 ст. 617 ЦК України.

З огляду на наведені вище висновки суду, позивач вважає, що замовником обґрунтовано відхилено покликання підрядника на сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №3200-24-0091 від 14.08.2024, а тому враховуючи прострочення відповідачем зобов`язання за договором в частині виконання робіт у погоджений сторонами графік (додаток №3), а також відсутністю форс-мажорних обставин, які унеможливили належне виконання відповідачем зобов`язань за договором та є підставою для звільнення від відповідальності, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача на підставі п. 10.2 договору 583 202,91 грн пені та 68 230,54 грн штрафу.

У свою чергу відповідач категорично не погодився із порядком розрахунків сум, які підлягають стягненню на користь позивача. Також, відповідач вважає, що наявні підстави для звільнення ТОВ «Норма Плюс» від відповідальності за допущене прострочення виконання зобов`язань за договором з підстав існування форс-мажорних обставин, у зв`язку із чим просив суд у задоволенні позову відмовити частково, зауважуючи, що предметом договору про закупівлю послуг № від 06.02.2023 не є виконання кожного етапу робіт окремо, а остаточний результат виконаних робіт за договором, а умови укладеного між сторонами договору щодо відповідальності за неналежне його виконання не містить положень про її настання у випадку порушення строку виконання окремого етапу робіт. Відповідач звернув увагу, що графік виконання робіт містить строки як щодо окремих етапів, так і щодо остаточного виконання підрядних робіт, проте, проаналізувавши передбачені у договорі підряду зобов`язання підрядника, відповідач дійшов висновку, що основним зобов`язанням підрядника є виконання усіх передбачених договором робіт, завершальною стадією яких є пусконалагоджувальні роботи, а результат підрядних робіт, зважаючи на предмет договору, це закінчені роботи з ремонту відповідно до такого договору. Відповідач вважає, що долучена до відзиву на позовну заяву копія Сертифікату ТПП підтверджує наявність форс-мажорних обставин, що унеможливили належне виконання відповідачем зобов`язань за договором, оскільки неможливо на момент підписання договору наперед спрогнозувати та об`єктивно оцінити, які та в якому обсязі військові злочини і руйнування спричинить Російська Федерація стосовно України, її підприємств, установ та організацій, протягом періоду виконання умов договору та які наслідки матимуть ці дії, в тому числі, кількість та тривалість повітряних тривог, обстрілів, а також обсяг та період вимкнень електроенергії на конкретних об`єктах. Також, як зазначив відповідач, непередбачуваними та незалежними від волі відповідача виявилось внесення змін до законодавства України щодо мобілізації громадян та порядку і умов надання бронювання співробітників підприємств, що значно вплинуло на спроможність підприємства вчасно виконувати взяті на себе зобов`язання. На думку відповідача, виключати можливість застосування форс-мажорних обставин до будь-якого договору лише у зв`язку з тим, що такі договори укладені під час воєнного стану, є не лише юридично неправомірним, але й суперечить основним принципам справедливості та добросовісності. Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що наявні підстави для звільнення ТОВ «Норма Плюс» від відповідальності за допущене прострочення виконання зобов`язань за договором з підстав існування форс-мажорних обставин.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір про закупівлю послуг № від 06.02.2023, усі додаткові угоди та додатки до нього як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у його сторін взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду, правовідносини щодо якого регулюються положеннями, зокрема параграфом 1 Глави 61 ЦК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У розумінні наведеної норми основним предметом договору підряду є результат виконаних підрядником робіт.

Згідно з ст. 839 ЦК України, підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частинами 1-3 ст. 844 ЦК України визначено, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Приписами статті 846 ЦК України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як було встановлено судом вище та узгоджено сторонами у п. 4.1 договору, підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання договору з обов`язковим дотриманням погодженого з замовником графіку виконання робіт (додаток №3).

Згідно з п. 4.2, 4.4 договору, строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у договір у випадках, передбачених чинним законодавством України. Місце виконання робіт ГРС Блиставиця, с. Блиставиця, Київська область.

Датою закінчення виконаних робіт підрядником вважається дата їх прийняття замовником в порядку передбаченому розділом 5 цього договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника (п. 4.3 договору).

Пунктами 5.1, 5.2 договору передбачено, що передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця. Разом з актом приймання виконаних робіт підрядник надає замовнику повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином, відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва.

За змістом п. 6.2 договору, підрядник виконує передбачені цим договором роботи зі своїх матеріалів та обладнання, доставку якого до місця виконання робіт підрядник здійснює власним транспортом та за свій рахунок.

Згідно з пп. 6.18, 6.19 договору, роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі шляхом підписання замовником та підрядником без зауважень останнього акта приймання виконаних робіт та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт за цим договором. Замовник приймає повністю виконані (завершені) роботи. Невиконання, неналежне виконання, часткове виконання робіт підрядником, вважається невиконанням робіт в цілому.

Пунктами 7.3.1, 7.3.6 договору закріплено обов`язок підрядника виконати якісно та у встановлені графіком виконання робіт (додаток №3) строки роботи відповідно до технічних, якісних та кількісних характеристик (додаток №1), ДБН та іншої нормативної документації; передати замовнику у передбаченому законодавством та цим договором порядку завершені роботи.

Графіком виконання робіт (додаток №3) сторони погодили, що з моменту укладення договору підрядник зобов`язаний виконати роботи у встановлені у графіку.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що відповідач, на виконання умов договору, виконав роботи з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Блиставиця) з порушенням строків виконання робіт, а позивач, у свою чергу, прийняв вказані робити за сформованими актами здачі-приймання робіт (наданих послуг).

Водночас, як було зазначено вище, у пункті п. 1.1 договору визначено, що роботами за цим договором іменуються: послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Блиставиця) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами та доповненнями), норм ЦК України та ГК України.

Разом з тим, умовами договору з урахуванням додатків до нього також визначено інші обов`язки підрядника у межах основного зобов`язання, зокрема: обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації, виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи, пусконалагоджувальні роботи.

При цьому, пунктом 4.1 договору визначено, що підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання договору з обов`язковим дотриманням погодженого з замовником графіку виконання робіт (додаток №3).

З аналізу передбачених у договорі зобов`язань підрядника вбачається, що основним зобов`язанням підрядника є виконання усіх передбачених договором робіт, завершальною стадією яких є пусконалагоджувальні роботи, а результат підрядних робіт, зважаючи на предмет договору, це закінчені роботи з ремонту відповідно до такого договору.

При цьому, суд зазначає, що виконанням підрядником одного із перерахованих у графіку виконання робіт (додаток № 3) етапу робіт не досягається загальний результат, на досягнення якого було укладено договір, а відтак відповідач повинен був виконати роботи з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Блиставиця) за договором № від 06.02.2023 у строк встановлений договором.

З огляду на наведене, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо прострочення відповідачем виконання окремих етапів робіт, оскільки для виконання договору встановлено 365 календарних днів з дати його підписання відповідно до п. 4.1, а відтак підрядник мав завершити роботи у строк встановлений договором.

Згідно з вимогами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем допущено порушення умов договору в частині виконання повного обсягу обумовлених робіт у погоджений сторонами строк, наслідком чого є застосування до відповідача відповідальності, передбаченої умовами договору.

Згідно з ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу).

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З системного аналізу викладених норм законодавства вбачається, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами у цій справі договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання відповідачем обов`язку зі здачі завершеного будівництвом об`єкта в експлуатацію, тобто за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно з ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 917/194/18, від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18.02.2025 у справі №910/3385/24 у подібних правовідносинах зазначив, що помилковими є висновки судів попередніх інстанцій щодо відхилення посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.12.2018 у справі №910/22058/17, від 23.07.2019 у справі №911/2076/18, від 24.01.2020 у справі №910/3362/18, від 12.09.2019 у справі №911/2360/18, від 25.02.2020 у справі №910/3920/18 (з огляду на формулювання їх щодо зобов`язань за договором будівельного підряду, а не щодо договору підряду), оскільки як для договору підряду, так і для окремих видів договорів підряду (зокрема, будівельного), спільним є основний предмет договору, а саме результат виконаних підрядником робіт, що свідчить про подібність правовідносин у вказаних справах зі справою, що розглядається. Відтак релевантними є висновки Верховного Суду, викладені у вказаних вище постановах, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення відповідачем виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.

З огляду на наведене, суд враховує посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.12.2018 у справі №910/22058/17, від 23.07.2019 у справі №911/2076/18, від 24.01.2020 у справі №910/3362/18, у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №911/2360/18, від 25.02.2020 у справі №910/3920/18, за змістом яких, за загальним правилом неустойка (штраф, пеня) за порушення строків виконання підрядних робіт застосовується у разі прострочення виконання підрядником обов`язку зі здачі завершеного будівництвом об`єкта в експлуатацію, тобто за прострочення виконання підрядних робіт в цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт/поставки обладнання в межах основного зобов`язання, за відсутності прямої вказівки в умовах договору про можливість застосування неустойки щодо порушення строків виконання окремих етапів робіт.

Пунктом 10.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток №3), до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Позивач, за прострочення відповідачем зобов`язання за договором в частині виконання окремих етапів робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток №3), керуючись п. 10.2 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення виконання договірного зобов`язання виходячи з прострочення виконання робіт за кожним етапом окремо згідно графіку у розмірі 583 202,91 грн та штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт у розмірі 68 230,54 грн.

Водночас, як встановлено судом вище, сторони у договорі визначили кінцевий строк виконання відповідачем усіх передбачених договором робіт протягом 365 календарних днів з дати укладення цього договору (пункт 4.1 договору). Крім того, сторони у графіку виконання робіт (додаток №3) визначили строки виконання робіт, відповідно до якого підрядник зобов`язався виконати роботи з розробки, подання експертизи та отримання результатів експертиз робочої документації протягом 120 днів, виготовлення/придбання та доставку обладнання, монтажні роботи 300 днів, а пусконалагоджувальні роботи 365 днів.

Суд встановив вище, що відповідач повинен був виконати роботи з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Блиставиця) у строк до 06.02.2024 включно. Вказана обставина сторонами визнається.

З огляду на викладене, прострочення відповідачем у виконанні зобов`язань за договором починається із наступного дня за днем закінчення виконання всіх робіт за договором, тобто із 07.02.2024, а відповідно саме із цієї дати виникає право позивача на нарахування пені та штрафу.

Водночас, позивач звернувшись з даним позовом, всупереч наведеним положенням законодавства, умовам договору та судовій практиці, здійснив нарахування заявленої до стягнення суми пені за прострочення кожного етапу виконання робіт, передбаченого графіком виконання робіт (додаток №3), тобто до кінцевого строку виконання повного комплексу робіт за договором.

Враховуючи зазначене вище, здійснивши власний перерахунок пені та штрафу, враховуючи встановлену судом дату прострочення виконанні зобов`язань за договором в частині виконання робіт, з урахуванням умов договору та додатків до нього, прострочення відповідачем обов`язку з виконання робіт у погоджений сторонами строк, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково в сумі 158 233,42 грн, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт підлягають задоволенню повністю в сумі 68 230,54 грн.

Також, судом враховано, що пеня та штраф є окремими видами відповідальності і їх одночасне стягнення не суперечить нормам чинного законодавства, крім того, обидва види відповідальності та її розмір погоджені сторонами в договорі.

Щодо посилання відповідача на існування форс-мажорних обставин, що зумовили допущення відповідачем прострочення виконання робіт за договором у погоджений строк, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8.1 договору, жодна зі сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-умов у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція,заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно з п. 8.2 договору, сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажора) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Відповідно до п. 8.3 договору, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України, позбавляє сторону орава посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

У пункті 8.4 договору, сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на дату розгляду даної справи правовий режим воєнного стану в Україні триває.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Суд наголошує, що форс-мажор (у даному випадку військова агресія Російської Федерації проти України) повинен бути у безпосередньому причинному зв`язку з негативними наслідками для підприємницької діяльності.

Сторона, яка посилається на згадані вище обставини, повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Приписами ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» обставини непереборної сили визначено як форс-мажорні обставини, що є надзвичайними та невідворотними обставинами, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Перелік обставин, які можуть вважатися форс-мажорними, визначено ч. 2 ст. 14-1 цього Закону, однак, такий перелік не є вичерпним.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17 зроблено висновок про те, що:

- статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

У постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку. Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

Згідно з нормами статті 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Разом з тим, форс-мажор є окремою, самостійною обставиною, яка звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка характеризується тим, що обставини форс-мажору повинні виникнути після укладення договору, неможливість виконання зобов`язання повинна бути у період існування таких обставин і такі обставини повинні бути зазначені в договорі.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Тобто, сертифікат видається заінтересованому суб`єкту господарювання на підставі його звернення, а іншого порядку засвідчення форс-мажорних обставин чинним законодавством України не визначено.

На підтвердження неможливості своєчасного виконання робіт за договором у зв`язку з обставинами, спричиненими введенням воєнного стану в Україні, відповідачем долучено до відзиву на позовну заяву копію сертифікату Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати №3200-24-0091 від 16.01.2024 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), в якому засвідчені обставини форс-мажору щодо виконання відповідачем зобов`язань за договором № від 06.02.2023).

Суд наголошує, що саме по собі посилання відповідача на наявність сертифікату Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати №3200-24-0091 від 16.01.2024 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) як на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем.

Дослідивши долучений відповідачем сертифікат Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати,суд зазначає, що у вказаному сертифікаті жодним чином не обґрунтовано, а також відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено виникнення обставини форс-мажору щодо виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № від 06.02.2023, а є лише одним з доказів, які можуть свідчити про виникнення та існування обставин форс-мажору, оцінка яким надається судом.

У даному випадку суд критично оцінює наданий відповідачем Сертифікат Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати №3200-24-0091 від 16.01.2024 як належний доказ, що засвідчує виникнення та існування форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах, оскільки договір між сторонами було укладено вже у період повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та, відповідно, під час існування всіх тих обставин, на підставі яких ТПП України прийняла відповідне рішення.

З огляду на наведе, відповідач, приймаючи участь у процедурі публічної закупівлі та укладаючи з позивачем договір про закупівлю послуг № від 16.01.2023 після введення в Україні воєнного стану (коли повномасштабне вторгнення на території України вже тривало більше двох років і територія України зазнавала масованих ракетних та артилерійських обстрілів, були оголошені численні повітряні тривоги, введена комендантська година, вживались заходи з мобілізаційної підготовки та мобілізації, здійснювались відключення світла тощо), а відтак відповідач був обізнаний із дією на території України правового режиму воєнного стан та мав можливість оцінити всі ризики та можливі негативні наслідки, пов`язані із вказаними обставинами.

Проте, відповідач, не зважаючи на існування вказаних вище обставин станом на дату проведення публічних закупівель та укладення договору, будучи ознайомлений із змістом вимог тендерної документації та істотними умовами договору, у тому числі, щодо строків виконання робіт, без будь-яких зауважень та заперечень прийняв такі умови шляхом підписання договору, у зв`язку із чим суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на неможливість своєчасного виконання зобов`язань за договором внаслідок настання вказаних вище обставин.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що обставина введення на всій території України правового режиму воєнного стану внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та усі пов`язані з нею наслідки та неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку.

Суд наголошує також на тому, що військова агресія Російської Федерації проти України та усі пов`язані з нею наслідки є тими об`єктивними обставинами, в яких доводиться існувати як відповідачу у справі, так і позивачу.

Також суд вважає слушними зауваження позивача, що жоден отриманий від відповідача та згаданий вище документ не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України ТОВ «Норма Плюс» було позбавлено можливості виконати свої зобов`язання за договором, а також те, що з наданих відповідачем документів, які підтверджують часткове виконання ним робіт за договором у період, окреслений в сертифікаті ТТП, спростовує неможливість виконання зобов`язань підрядника за договором, у зв`язку із чим вказані ним обставини не є форс-мажорними та не можуть бути підставою для звільнення підрядника від відповідальності за їх порушення.

Враховуючи викладене, суд відхиляє посилання відповідача на існування форс-мажорних обставин за договором № від 06.02.2023 у зв`язку з необґрунтованістю та не доведеністю.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів мирного врегулювання спору сторонами подано не було.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма плюс" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма плюс" (08170, Київська обл., Фастівський р-н, с. Віта-Поштова, вул. Набережна, буд. 33, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, пр-т Любомира Гузара, буд. 44, ) пеню у розмірі 158 233 (сто п`ятдесят вісім тисяч двісті тридцять три) грн. 42 коп., штраф у розмірі 68 230 (шістдесят вісім тисяч двісті тридцять) грн. 54 коп. та судовий збір у розмірі 3 396 (три тисячі триста дев`яносто шість) грн. 79 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повний текст рішення складено 10.09.2025.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.