ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2025 р. Справа№ 920/1234/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Мальченко А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» про ухвалення додаткової постанови в межах розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНІС»

на рішення Господарського суду Сумської області

від 06.05.2025 (повний текст складено 23.05.2025)

у справі №920/1234/24 (суддя Котельницька В.Л.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНІС»

до Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське»

про стягнення 718 274, 77 грн,

та за зустрічним

позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНІС»

про розірвання договору поставки,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНІС» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.05.2025 у справі №920/1234/24 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Сумської області від 06.05.2025 у справі №920/1234/24 залишено без змін.

22.08.2025 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду (підсистема «Електронний суд») від Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» надійшла заява про ухвалення додаткової постанови та вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19 500, 00 грн.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 у справі №920/1234/24 прийнято до розгляду заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» про ухвалення додаткової постанови, розгляд якої здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

29.08.2025 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду (підсистема «Електронний суд») від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мініс» надійшли заперечення, в яких останній просить задовольнити заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» частково, а саме в розмірі 2 000, 00 грн, розподіливши цю частину судових витрат на Товариство з обмеженою відповідальністю «Мініс», в іншій частині судових витрат, а саме в розмірі 17 500, 00 грн, відмовити, поклавши їх на Приватне сільськогосподарське підприємство «Комишанське».

Розглянувши заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» і додані до неї документи, матеріали справи, колегія судів дійшла висновку про прийняття додаткової постанови, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу Приватне сільськогосподарське підприємство «Комишанське» вказав попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які останній очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме 20 000, 00 грн.

Так, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

У заяві про ухвалення додаткової постанови, Приватне сільськогосподарське підприємство «Комишанське» просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мініс» на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» витрати на правничу допомогу адвоката (професійну правничу доопомогу) в розмірі 19 500, 00 грн.

На підтвердження понесення зазначених витрат Приватним сільськогосподарським підприємством «Комишанське» подано копії:

- свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серія СМ№000476;

- договір №1 на представництво та про надання правничої допомоги від 02.01.2025;

- акт наданих послуг №63 від 20.08.2025.

Так, 02.01.2025 між адвокатом Мальченко Денисом Володимировичем (виконавець) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Комишанське» (замовник) укладено договір №1 на представництво та про надання правничої допомоги, відповідно до пункту 1.1. якого, замовник в порядку, визначених цим договором доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати замовникові послуги з представництва та правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 4.1. договору розмір плати за цим договором погоджується та визначається сторонами у розмірі 3 000, 00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) за одну годину наданих послуг.

Відповідно до наявного у матеріалах справи акту наданих послуг №63, виконавець надав, а замовник прийняв послуги по договору представництва та правничої допомоги №1 від 02.01.2025, у справі №920/1234/24, а саме: підготовка відзиву на апеляційну скаргу, вивчення документів, аналіз оскаржуваного судового рішення, ознайомлення з матеріалами справи №920/1234/24 через підсистему електронний суд, аналіз нормативних актів та судової практики, підготовка позиції, написання відзиву на апеляційну скаргу, підготовка заяви про участь у справі в режимі відеоконференції на суму 18 000, 00 грн та участь у судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи №920/1234/24 1 500, 00 грн.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Отже, Приватним сільськогосподарським підприємством «Комишанське» подано докази понесення у Північному апеляційному господарському суді витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 500, 00 грн.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, від Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНІС» через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду (підсистема «Електронний суд») надійшли заперечення, в яких останній просить задовольнити заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» частково, а саме в розмірі 2 000, 00 грн, розподіливши цю частину судових витрат на Товариства з обмеженою відповідальністю «Мініс», в іншій частині судових витрат, а саме в розмірі 17 500, 00 грн, відмовити, поклавши їх на Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське».

В обґрунтування своїх доводів Товариство з обмеженою відповідальністю «МІНІС» звертає увагу, що заявлені адвокатам до відшкодування витрати на правничу допомогу у сумі 19 500, 00 грн є абсолютно неспівмірними із складністю цієї справи, із наданим обсягом послуг у суді та із фактично витраченим ним часом на надання таких послуг, а відтак, такі витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру, а тому не повинні бути задоволені судом в заявленому розмірі.

За статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Отже враховуючи, що судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНІС» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.05.2025 у справі №920/1234/24 залишено без задоволення, колегія суддів, перевіривши подані Приватним сільськогосподарським підприємством «Комишанське» докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), вважає, що заява Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» про ухвалення додаткової постанови підлягає частковому задоволенню, у сумі 7 500, 00 грн.

Витрати на правничу допомогу Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» у сумі 7 500, 00 грн, понесені останнім у Північному апеляційному господарському суді, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНІС».

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНІС» (03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 52, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» (42721, Сумська обл., Охтирський р-н, с. Комиші, буд. 1, ) 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

В іншій частині заяви відмовити.

Видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду Сумської області.

Матеріали справи №920/1234/24 повернути до Господарського суду Сумської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

А.О. Мальченко