ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 904/4806/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Власова Ю.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (особа, яка не брала участі у справі)

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2025 (головуючий суддя: Мороз В.Ф., судді: Чередко А.Є., Чус О.В.)

у справі № 904/4806/22

за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»)

до акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ» (далі - АТ «ДніпроАЗОТ»)

про стягнення 384 048 438,15 грн.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» звернулося до суду з позовом до АТ «ДніпроАЗОТ» (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 384 048 438,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов типового договору розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим в частині строку оплати вартості спожитого газу.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 у справі № 904/4806/22 у задоволенні клопотання АТ «ДніпроАЗОТ» про зменшення неустойки відмовлено; позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 253 325 333,09 грн основного боргу, 16 238 622,55 грн пені, 8 422 942,93 грн - 3% річних, 52 509 188,66 грн інфляційні втрати; у решті позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» (далі - АТ «Кременчуцький сталеливарний завод») - особа, яка не брала участі у розгляді справи, 23.05.2025 звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило, зокрема скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 в частині задоволення позовних вимог та прийняти у скасованій частині нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» посилалося, зокрема на те, що скаржник не був учасником даної справи, проте суд під час прийняття оскаржуваного рішення вирішив питання про його права та обов`язки, оскільки АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» укладено з АТ «ДніпроАЗОТ» договір від 17.01.2025 № 635/25-1 про надання поворотної (строкової) безвідсоткової фінансової допомоги (позики), за яким відповідач має заборгованість перед апелянтом. У зв`язку з чим скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2025 апеляційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення недоліків. Зокрема в ухвалі зазначено про те, що апелянтом не надано доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі; апелянтом подано клопотання, в якому останній суд просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги; в обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що через військову агресію Росії проти України апелянт втратив можливість функціонувати належним чином, постійні обстріли та атаки дронами ворога суттєво вплинули на рівень надходжень грошових коштів та, відповідно, на можливість сплати коштів по укладених договорах. Внаслідок збройної агресії Росії, АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» спричинена значна майнова шкода.

Суд апеляційної інстанції у розгляді клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору виходив з того, що статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначені умови та суб`єктний склад осіб, за наявності яких суд може своєю ухвалою за клопотанням сторони відстрочити сплату судового збору.

Наведені умови, перелік яких є вичерпним при вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору, не поширюються на скаржника та виключають можливість відстрочення сплати судового збору.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.01.2021 у справі № 940/2276/18 зазначила про те, що із системного аналізу змісту норм статті 8 Закону України «Про судовий збір» убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову в яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Скаржник є юридичною особою, а предметом спору, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З огляду на викладене вище, в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху суд апеляційної інстанції відмовив АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 у справі № 904/4806/24.

Крім того, суд апеляційної інстанції також зазначив, що саме лише посилання скаржника на те, що рішення може вплинути на права, обов`язки, інтереси апелянта не можуть бути достатньою та належною підставою для поновлення строку та розгляду апеляційної скарги. Скаржник повинен зазначити в якій саме частині оскаржуваного рішення (мотивувальній чи резолютивній) прямо вказано про його права, обов`язки, інтереси та які саме. Таким чином, апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене вище, судом апеляційної інстанції надано скаржнику строк у 10 днів з дня вручення ухвали на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме скаржнику необхідно подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 1 042 020,00 грн; клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку та докази на підтвердження поважності причин пропуску строку; обґрунтування підстав звернення з апеляційною скаргою у даній справі із зазначенням порушених оскаржуваним рішенням прав, інтересів та обов`язків безпосередньо апелянта, докази в обґрунтування.

Копія зазначеної ухвали отримана скаржником 05.06.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету.

Таким чином, з урахуванням приписів статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), апелянту необхідно було усунути недоліки апеляційної скарги у строк до 16.06.2025.

У визначений апеляційним господарським судом строк апелянт не усунув недоліків апеляційної скарги та не надав витребуваних судом доказів.

У зв`язку з наведеним, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2025 зі справи апеляційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на рішення суду першої інстанції повернуто заявникові на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції від 24.07.2025, АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» звернулося до Суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду апеляційної скарги АТ «Кременчуцький сталеливарний завод».

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування доводів касаційної скарги АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» зазначає про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав порушення приписів статті 129 Конституції України, статей 17, 254 ГПК України; на думку скаржника, апеляційним господарським судом не було враховано пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право звернутися до суду.

Доводи інших учасників справи

АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» та АТ «ДніпроАЗОТ» правом на подання відзивів на касаційну скаргу, передбаченим статтею 295 ГПК України, не скористалися.

3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків апеляційного господарського суду

Предметом касаційного оскарження є ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 904/4806/22, якою апеляційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 повернуто заявникові.

Скаржник зазначає про невідповідність оскаржуваної ухвали про повернення апеляційної скарги вимогам щодо справедливого судового розгляду, оскільки судом апеляційної інстанції не взято до уваги доводи АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» щодо скрутного фінансового становища останнього та не в повному обсязі досліджені обставини, на які скаржник посилався у доводах апеляційної скарги. На думку АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», суд апеляційної інстанції неправомірно констатував про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом касаційної скарги скаржник оскаржує виключно ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 904/4806/22, водночас зазначеною ухвалою суд апеляційної інстанції не вирішував питання щодо наявності/відсутності підстав для відстрочення сплати судового збору за клопотанням апелянта. Відповідне питання було предметом розгляду в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2025, згідно з якою апеляційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Право сторони на оскарження ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, передбачено у частині другій статті 304 ГПК України.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.

Саме у такому випадку суд має розглянути доводи скаржника щодо незаконності ухвали, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду апеляційної інстанції, саме як один із доводів касаційної скарги.

Водночас, як зазначено вище, доводи, які стосуються оскарження ухвали суду апеляційної інстанції від 03.06.2025 про залишення апеляційної скарги АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» без руху, не включені в текст касаційної скарги, відповідно не є предметом касаційного перегляду.

Згідно зі статтею статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як унормовано частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність (стаття 14 ГПК України), за змістом якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особа, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

За наведених обставин, Суд розглядає касаційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» виключно в межах її доводів та вимог.

Так, повертаючи апеляційну скаргу заявникові на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, визначений апеляційним господарським судом.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (частина друга статті 260 ГПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та зважаючи на встановлені обставини, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення апеляційної скарги скаржникові, діяв відповідно до вимог ГПК України та у межах повноважень.

При цьому, застосування судом апеляційної інстанції правових наслідків у разі недотримання скаржником норм ГПК України (у наведеному випадку повернення апеляційної скарги через неусунення скаржником її недоліків) не може розцінюватися як прояв судом надмірного формалізму.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (пункт 57).

Повернення апеляційної скарги через те, що скаржник не виконав вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху та не усунув недоліків такої скарги, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення апеляційної скарги забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду із скаржником, який не виконав вимог чинної ухвали про усунення допущених недоліків скарги (такий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 9901/258/20).

Звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою є правом особи, а не обов`язком, тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених положеннями ГПК України.

За наведених обставин, підстави для скасування/зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом частин першої, третьої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

За змістом частини першої статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись з касаційною скаргою, АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» не спростувало наведених висновків суду апеляційної інстанції та не довело неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення у справі.

За таких обставин, Суд вважає за необхідне касаційну скаргу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції у справі - без змін як таку, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за подання касаційної скарги покладається на скаржника - АТ «Кременчуцький сталеливарний завод».

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» залишити без задоволення, а ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 904/4806/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Ю. Власов