СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Харків Справа № 922/1471/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Медуниця О.Є. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Семченко Ю.О.,

та представників сторін

від позивача: Яковенко П.А.- представник;

від відповідача: Токарєв С.В. представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ на ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.07.2025 у справі №922/1471/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

до Комунального підприємства Балаклійські теплові мережі Балаклійської міської ради Харківської області, Харківська обл., Ізюмський р-н, м. Балаклія

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.05.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі- Позивач) до Комунального підприємства «Балаклійські теплові мережі»

Балаклійської міської ради Харківської області (далі- Відповідач )- задоволено у повному обсязі, з Відповідача на користь Позивача стягнуто заборгованість в сумі 15 414 353,09грн та судовий збір в розмірі 92 486,12 грн.

Господарським судом Харківської області 23.06.2025 судом видано наказ на примусове виконання рішення у справі №922/1471/25.

До господарського суду Харківської області 03.07.2025 від Відповідача надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду до 01.04.2026.

Означена заява мотивована віднесенням підприємства до критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період населених пунктів Балаклійської територіальної громади Харківської області, суттєвим збільшенням заборгованості споживачів перед Відповідачем, важким фінансовим станом підприємства, наявністю збитків, спричинених постійними обстрілами інфраструктури

Відповідача та відсутністю компенсації з боку держави за різницю у тарифах.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.07.2025 у справі №922/1471/25 клопотання Відповідача задоволено частково, відстрочено виконання рішення Господарського суду Харківської області від 28.05.2025 у справі №922/1471/25 на 8 (вісім) місяців до 28.01.2026; в решті клопотання - відмовлено.

Задовольняючи частково заяву Відповідача, суд першої інстанції враховував незадовільний фінансовий стан Відповідача, існування надзвичайних обставин в країні через військову агресію РФ проти України, введенням у зв`язку з цим воєнного стану, специфічну діяльність стягувача та боржника, ступінь вини боржника у виникненні спору, а також заперечення стягувача проти відстрочення рішення суду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу господарського суду скасувати та відмовити у відстроченні виконання рішення суду.

Зокрема, скаржник вважав, що суд першої інстанції при розгляді даного питання дійшов помилкового висновку про часткове задоволення заяви про відстрочення рішення суду, оскільки :

- Відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, які дають можливість відстрочити боржнику виконання рішення суду та не надано доказів відсутності коштів та майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, наявності реальної загрози банкрутства як виключних обставин для відстрочення виконання рішення;

- напад Російської Федерації на територію України, так само як і на місто Київ, негативно вплинули на фінансовий стан Позивача;

- до заяви не надано доказів, які б свідчили про майбутнє покращення матеріального становища боржника, а отже і про наявність реальної можливості виконання рішення суду;

- посилання суду на заборгованість з різниці в тарифах є безпідставними та не доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі;

- судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали враховано можливі негативні наслідки для відповідача, але не враховані такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 року відкрито апеляційне провадження заданою апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 08.09.2025р. о 10:45.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.08.2025 виправлено описку, допущену в даті призначення судового засідання, розгляд справи призначено на 09.09.2025 об 11:00.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач вважав доводи апеляційної скарги не обґрунтованими та погоджувався з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення його заяви про відстрочення виконання рішення, оскільки судом було детально досліджено та враховано виключні обставини, які негативно відобразились на діяльності Відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 09.09.2025року представник Позивача просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Відповідача надав пояснення, аналогійні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги. Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Частиною 1 ст. 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Положеннями ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бакай та інші проти України від 09.11.2004).

Одночасно держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення у справі Фуклев проти України). Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього апарату (рішення у справі ComiNgersoll S.A. проти Португалії).

Приписами ч.ч. 1-4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її

матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, в розумінні наведеної норми, відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. При цьому, матеріальний стан визначено як обставину, яка також враховується судом, але стосовно саме фізичної, а не юридичної особи згідно приписів ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Так, в обґрунтування поданої заяви, Відповідач посилався на наступні обставини:

- критичного погіршення фінансового становища КП «Балаклійські теплові мережі» БМР ХО у період карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 за № 1236 та припиненого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, яке спричинило виникнення заборгованості перед Позивачем;

- обслуговування підприємством Відповідача восьми населених пунктів Балаклійської територіальної громади Харківської області у яких заборгованість населення (споживачів) станом на 01.03.2025 перед КП «Балаклійські теплові мережі» БМР ХО становить 97,2 млн.грн., яка має наслідком накопичення заборгованості підприємства за послуги з розподілу природного газу;

- наявності заборгованості підприємства по податках станом на 01.03.2025 становила 56 301,1 тис.грн.;

-низького рівня платоспроможності всіх категорій споживачів за спожиту теплову енергію також істотно впливає на виконання зобов`язань підприємства перед Позивачем;

-введення воєнного стану на території регіону, яке погіршило матеріальне становище багатьох мешканців міста, тенденція до втрати постійного працевлаштування, що є додатковою вагомою причиною зниження сплати за спожиту теплову енергію від населення;

-перебування в 2022 році Балаклійської територіальної громади в окупації впродовж 6 місяців у 2022році внаслідок чого близько 50% населення було евакуйовано, а більше 60% підприємств було закрито;

- відсутності у підприємства боржника технічної можливості і правових підстав для припинення теплопостачання покинутих житлових приміщень;

-невідповідності структури тарифів на теплову енергію реальним витратам Відповідача в умовах дії мораторію на їх підвищення згідно з Законом України від 29 липня 2022 року № 2479-IX Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування (далі - Закон № 2479-IX);

-відсутності компенсації різниці в тарифах на теплову енергію у зв`язку із запровадженням мораторію на їх підвищення Законом № 2479-IX;

-відсутності компенсації витрат та/або втрат, понесених внаслідок воєнних дій, витрат на ремонт пошкоджених виробничих потужностей, втрат від зменшення кількості абонентів та/або обсягу наданих послуг відповідно до ст. 2 Закону № 2479-IX.

Поряд з цим Відповідач зазначав, що низка додаткових економічних складнощів виникла у зв`язку із розташуванням підприємства на території можливих бойових дій та стала причиною різкого зниження платоспроможності споживачів послуг та причиною зниження здатності органів місцевого самоврядування в частині надання бюджетної допомоги підприємству.

Боржник також звертав увагу на неможливість самостійного вирішення питання розрахунків з Позивачем, оскільки згідно вимог ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.1999 за № 594 «Про забезпечення додержання дисципліни газопостачання та поліпшення розрахунків за використаний природний газ» для комунальних підприємств теплоенергетики запроваджено спеціальну схему розрахунків, на виконання якої 65 % всіх коштів, які надходять на рахунок боржника, автоматично перераховуються до постачальника газу та зазначав про сплату на рахунок позивача 26 785 931,78 грн. за позовний період.

На підтвердження зазначених обставин Відповідач надав Інформацію про розподіл та використання коштів, що надходять на небюджетні рахунки/з небюджетних рахунків теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, яка є додатком №2 до Порядку моніторингу розподілу та використання коштів, що надходять на небюджетні рахунки теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, за 01.01.2025 - 31.05.2025 та довідки АТ «Ощадбанк» щодо залишку коштів на поточних рахунках, відповідно до яких залишок на рахунках підприємства станом на 05.05.2025 становив 5157,04грн, а станом на 07.05.2025 -10755,02грн.

Питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19).

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що можливе надходження коштів з державного бюджету, як компенсації за різницю в тарифі, є невизначеною обставиною та не може бути визнана такою, що неодмінно відбудеться, адже, у суду відсутня можливість визначити, коли саме означена подія відбудеться.

Разом з тим, наведені Відповідачем обставини та надані ним докази беззаперечно свідчать про наявність складних фінансових труднощів у Відповідача, а часткове задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду, є дотриманням балансу сторін.

За висновками колегії суддів, відстрочка виконання рішення для Відповідача в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, який лише намагається через існування певних обставин, що таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.

У даній справі відстрочка виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації Відповідача, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку банкрутства боржника.

Тобто, справедливий баланс інтересів сторін у цій справі при наданні відстрочки судом першої інстанції дотриманий, адже негайне примусове виконання даного рішення може призвести до стійкої неплатоспроможності боржника, що навпаки буде свідчити про відсутність можливості погасити заборгованість у даній справі та відповідно до ініціювання процедури банкрутства відповідача.

Щодо доводів апеляційної скарги Позивача про негативний вплив військової агресії на господарську діяльність Позивача, то судова колегія зазначає, що враховуючи місце розташування Відповідача у м.Балаклії Харківської області та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у м.Київ, є підстави говорити про нерівнозначний вплив військових дій на території України на діяльність сторін у цій справі.

При цьому Позивачем не надано жодного доказу та не доведено погіршення його матеріального стану внаслідок неможливості виконання боржником рішення Господарського суду Харківської області від 28.05.2025 у справі №922/1471/25, як і не надано доказів того, що у випадку надання відстрочки він зазнає збитків або це іншим чином негативно позначиться на можливості ведення ним власної діяльності, а часткове задоволення заяви Відповідача про відстрочення виконання рішення суду, свідчить про дотримання господарським судом балансу інтересів сторін.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 15.07.2025р. у справі № 922/1471/24 ґрунтується на дотриманні норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ на ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.07.2025 у справі №922/1471/25 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 15.07.2025 у справі № 922/1471/24 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 12.09.2025.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя Д.О. Попков