ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 908/54/23(908/930/23)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленд Лог"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2024 (колегія суддів у складі: Мороз В.Ф. - головуючий, Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.)

та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.02.2024 (суддя Юлдашев О.О.)

за результатами розгляду заяви про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню

у справі № 908/54/23(908/930/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Совартгруп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленд Лог"

про стягнення суми

в межах справи №908/54/23

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Совартгруп",

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи та стислий зміст позовних вимог

1. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Совартгруп" (далі - Боржник).

2. У межах зазначеної справи 21.03.2023 Боржник звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленд Лог" (далі - Відповідач) про стягнення 1000000 доларів США неповернутої позики за кредитним договором №1 від 10.06.2013.

3. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.05.2023 позов задоволено, стягнуто з Відповідача на користь Боржника 1000000 доларів США неповернутої позики, що еквівалентно 36568600 грн.

4. 19.06.2023 Господарський суд Запорізької області видав накази на примусове виконання зазначеного рішення.

5. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.06.2023 здійснено процесуальну заміну позивача - ТОВ "Совартгруп" (Боржник), на Товариство з обмеженою відповідальністю "Грулінс Лайт", замінено стягувача за наказом Господарського суду Запорізької області від 19.06.2023 з Боржника на ТОВ "Грулінс Лайт".

6. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2023 рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2023 скасовано, постановлено нове рішення про відмову в позові, судові витрати покладено на Боржника.

Стислий зміст заяви

7. 13.07.2023 Відповідач подав заяву про визнання наказів у цій справі такими, що не підлягають виконанню (далі - Заява).

8. Заяву мотивовано тим, що господарський суд помилково видав відповідні накази на підставі рішення, обґрунтованого неналежними, недостовірними, сфальшованими доказами, поданими особами, що не мають процесуальної дієздатності. Зокрема, Відповідач зауважив на те, що Aldonza Limited не передавав свої права кредитора за кредитним договором №1 від 10.06.2013 іншим особам, Відповідач належно виконує свої зобов`язання перед указаною особою за кредитним договором та не має обов`язків перед ТОВ "Грулінс Лайт".

Стислий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

9. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.02.2024 Заяву залишено без розгляду.

10. Ухвалу мотивовано тим, що рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2023 у цій справі скасовано, а ухвалою господарського суду від 15.02.2024 задоволено заяву Відповідача про поворот виконання зазначеного рішення, у поворот виконання рішення стягнуто з ТОВ "Грулінс Лайт" на користь Відповідача кошти в сумі 19021731,30 грн.

11. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2024 зазначену ухвалу місцевого господарського суду залишено без змін.

12. Постанову мотивовано тим, що видані на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2023 накази визнано такими, що не підлягають виконанню ухвалою господарського суду від 29.01.2024, яка набрала законної сили та є чинною, тому в господарського суду першої інстанції не було підстав для повторного розгляду зазначеного процесуального питання, яке вже було вирішено, тому Заяву правильно залишено без розгляду.

13. Крім того, апеляційний господарський суд відхилив аргументи Відповідача про те, що суддя Юлдашев О.О. не мав права брати участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, зокрема, пославшись на положення частини 1 статті 328 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

14. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та ухвалу місцевого господарського суду, справу щодо Заяви направити до суду першої інстанції на новий розгляд належним складом суду.

15. Підставою касаційного оскарження визначено неправильне застосування господарськими судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

16. Зокрема, Відповідач стверджує, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду ухвалено неповноважним складом суду через неврахування положень частин 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) про те, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

17. На думку Відповідача, Заява не підлягала розгляду Господарським судом Запорізької області у складі судді Юлдашева О.О., оскільки Господарський суд Запорізької області у складі судді Черкаського В.І. ухвалою від 04.01.2024 прийняв до розгляду справу №908/54/23 (у зв`язку зі скасуванням постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2023 ухвали Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 про закриття провадження у справі №908/54/23 з переданням справи суду першої інстанції для продовження розгляду на стадію розпорядження майном боржника).

18. Оскільки на момент розгляду Заяви накази вже було визнано такими, що не підлягають виконанню господарським судом у справі №908/54/23, Відповідач вважає, що місцевий господарський суд повинен був закрити провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 175 зазначеного Кодексу.

19. Відповідач заперечує проти посилання апеляційного господарського суду в оскаржуваній постанові на положення статей 43, 170, 207 ГПК України, оскільки зміст зазначених норм права не передбачає можливості залишення заяви без розгляду в такому випадку.

20. Також Відповідач зауважує, що ухвалу місцевого господарського суду названо "про залишення позову без розгляду", хоча Відповідач звернувся із Заявою про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, а не з позовною заявою.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

21. Учасники справи відзиви на касаційну скаргу не подали.

Позиція Верховного Суду

22. Керуючись вимогами статей 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.

23. Предметом касаційного оскарження є постанова апеляційного господарського суду, ухвалена за наслідками перегляду ухвали господарського суду першої інстанції, якою залишено без розгляду заяву Відповідача про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

24. Звертаючись із касаційною скаргою, Відповідач, зокрема, доводить наявність передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 310 ГПК України безумовної підстави для скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду через постановлення її неповноважним складом суду внаслідок неврахування положень частин 1, 2 статті 7 КУзПБ. Верховний Суд відхиляє такі аргументи Відповідача з огляду на таке.

25. Згідно з частиною 1 статті 328 ГПК України (в редакції на момент подання Заяви) суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

26. Тобто вчинення передбаченої вказаною нормою процесуальної дії має здійснюватися тим судом, який видав виконавчий документ.

27. Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 7 КУзПБ (в редакції на момент подання Заяви) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

28. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 зауважила, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

29. Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

30. Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

31. Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство.

32. Враховуючи викладене, розгляд скарг, заяв, клопотань, які стосуються виконання судового рішення, ухваленого в спорі за участю боржника, має здійснювати саме той суд, який розглянув як суд першої інстанції по суті справу в майновому спорі чи іншому спорі з вимогами до боржника у відокремленому позовному провадженні у межах справи про банкрутство.

33. Водночас слід зауважити, що особливістю провадження у справі про банкрутство є значна кількість судових актів, які опосередковують рух справи про банкрутство (ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство, ухвали про введення процедури санації, ухвали про затвердження плану санації, постанови про визнання боржника банкрутом тощо), у тому числі ухвали про припинення провадження у справі, ухвали про відмову в порушенні справи про банкрутство. Крім того, в провадженні у справі про банкрутство може бути велика кількість інших судових актів, які пов`язані виключно з рухом справи та якими провадження у справі не закінчується. Такі судові акти не вирішують питання по суті, а лише сприяють подальшому руху справи та стосуються вирішення певних процедурних моментів.

34. Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема викладеною в постанові від 11.04.2024 у справі №924/159/14 (924/662/23)) скасування, зокрема, ухвали за результатами розгляду кредиторських вимог, судового рішення про визнання недійсними правочинів, вирішення майнового спору тощо виключає відповідно до статті 36 ГПК України повторний розгляд тим самим суддею вищевказаних кредиторських вимог, питання про визнання недійсними правочинів у справі про банкрутство, вирішення майнового спору, і тому справа саме в цій частині підлягає розгляду іншим складом суду, а в іншій (не скасованій) частині, справа про банкрутство передається на розгляд судді (колегії суддів), який попередньо її розглядав.

35. Зважаючи на викладене, скасування певного судового рішення, ухваленого у справі про банкрутство (непозовного провадження), та направлення у зв`язку з цим справи про банкрутство для продовження розгляду / на новий розгляд в іншому складі суду не зумовлює настання передбачених статтею 36 ГПК України процесуальних наслідків щодо неприпустимості участі судді також у розгляді справ відокремленого позовного провадження, які розглядаються у межах такої справи про банкрутство.

36. У цій справі відокремленого позовного провадження №908/54/23 (908/930/23), що розглядається у межах справи про банкрутство №908/54/23, Заяву подано 13.07.2023. Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.07.2023 Заяву передано на розгляд судді Юлдашеву О.О., який розглядав справу про банкрутство та зазначену справу відокремленого позовного провадження.

37. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2023 скасовано ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 про закриття провадження у справі про банкрутство №908/54/23 (постановлену в складі судді Юлдашева О.О.), а справу передано для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області на стадію розпорядження майном боржника. У зв`язку з наведеним 04.01.2024 справа №908/54/23 прийнята до розгляду Господарським судом Запорізької області у складі судді Черкаського В.І.

38. Однак наведені обставини, які відповідно до положень статті 36 ГПК України унеможливлюють участь судді Юлдашева О.О. у новому розгляді справи про банкрутство №908/54/23 (непозовного провадження), не є підставою для висновку про відсутність правових підстав для розгляду ним також справи відокремленого позовного провадження №908/54/23 (908/930/23).

39. Отже, аргументи Відповідача про розгляд його Заяви неповноважним судом не знайшли свого підтвердження, оскільки не відповідають положенням статей 36, 328 ГПК України та статті 7 КУзПБ з урахуванням висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

40. Також Верховний Суд відхиляє доводи Відповідача про неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права по суті вирішеного в оскаржуваних судових рішеннях питання з огляду на таке.

41. Відповідно до положень статті 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (частина 2).

42. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання (частина 3).

43. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом (частина 4).

44. Загальний порядок подання заяв із процесуальних питань врегульовано в §2 глави 1 розділу ІІІ ГПК України.

45. Так, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 169 ГПК України).

46. Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення встановлено в частинах 1, 2 статті 170 ГПК України. Зокрема, передбачено вимоги щодо повного найменування особи, яка подає заяву (клопотання, заперечення), та відомостей про неї; найменування суду, до якого заява (клопотання, заперечення) подається; змісту питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); переліку доданих документів та інших доказів тощо.

47. Письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, що подається на стадії виконання судового рішення, у тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження) з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

48. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його (частина 4 статті 170 ГПК України).

49. Крім того, частиною 2 статті 207 ГПК України передбачено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. А згідно з частиною 3 статті 43 ГПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

50. Водночас апеляційний господарський суд правильно зазначив, що за загальним правилом положення ГПК України не допускають розгляд заяви, процесуальне питання за якою вже було вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

51. Стаття 328 ГПК України не передбачає конкретної процесуальної дії, яку має вчинити господарський суд у тому разі, якщо на час розгляду поданої на підставі вказаної статті заяви відповідне питання вже вирішено, тобто виправлено помилку, допущену при оформленні або видачі виконавчого документу, або визнано його таким, що не підлягає виконанню.

52. За змістом положень статей 43, 170, 207 ГПК України, загальним процесуальним наслідком відсутності підстав для розгляду господарським судом по суті питання, щодо якого подано заяву (клопотання, заперечення), є залишення такої заяви (клопотання, заперечення) без розгляду.

53. Зазвичай залишення без розгляду заяви з процесуального питання є наслідком недотримання заявником при її поданні певних вимог процесуального законодавства. Однак слід визнати правомірним залишення без розгляду заяви (клопотання, заперечення) також у випадках, які не мають окремого врегулювання в ГПК України, коли підстави для розгляду заяви (клопотання, заперечення) по суті відсутні з інших об`єктивних причин, непов`язаних з порушенням заявника.

54. У цій справі Відповідач подав Заяву про визнання такими, що не підлягають виконанню, наказів Господарського суду Запорізької області від 19.06.2023. Однак на час розгляду Заяви місцевим господарським судом, зокрема постановлення оскаржуваної ухвали від 15.02.2024, зазначені накази вже було визнано такими, що не підлягають виконанню, згідно з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.01.2024, яка набрала законної сили та є чинною. З огляду на таке у господарського суду першої інстанції не було підстав для повторного розгляду відповідного процесуального питання (повторного визнання наказів такими, що не підлягають виконанню), тому Заяву правильно залишено без розгляду.

55. Верховний Суд вважає безпідставними доводи Відповідача про те, що в наведеному випадку місцевий господарський суд повинен був закрити провадження в цій справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 175 зазначеного Кодексу. Адже визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, і розгляд передбаченої статтею 328 ГПК України заяви не є окремим видом судового провадження, окремою стадією господарського процесу. Відповідно, процесуальне законодавство не передбачає окремого відкриття провадження з розгляду такої заяви, яке могло би бути закрито, зокрема, на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

56. Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права до встановлених під час розгляду справи обставин як необхідної передумови для скасування оскаржуваних судових рішень.

57. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, а також залишення без змін постанови апеляційного господарського суду та ухвали місцевого господарського суду.

Розподіл судових витрат

58. Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленд Лог" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2024 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.02.2024 у справі №908/54/23 (908/930/23) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді В. Пєсков

В. Погребняк