РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025Справа № 910/16255/24

За позовом Військової частини НОМЕР_1

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду міста Києва від Військової частини НОМЕР_1 (далі В/Ч НОМЕР_1 , позивач) надійшла позовна заява до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі ПАТ «АК ПІБ», відповідач) про стягнення збитків в розмірі 303 210,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення Західним офісом Державної аудиторської служби України фінансово-господарської ревізії діяльності В/Ч НОМЕР_1 було виявлено спричинення матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 303 210,59 грн. в частині завищення відповідачем тарифів на електричну енергію, водопостачання та водовідведення, вивіз сміття, які позивач просить стягнути в якості збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2025 вказана позовна заява була прийнята до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки. Цією ж ухвалою було відмовлено у клопотанні позивача про витребування доказів, а також про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Західного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав суду відзив на позов, в якому проти заявлених вимог заперечив, зазначив, що надані комунальні послуги були прийняті позивачем без зауважень та заперечень, їх вартість була погоджена сторонами, а позивач здійснив їх оплату у повному обсязі. Також вказав, що складений акт ревізії не може змінювати чи припиняти договірні відносини сторін, оскільки викладені у ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили та не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

27.01.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив суд позов задовольнити та зазначав, що заперечує проти тверджень відповідача, викладених у поданому відзиві, вважав їх необгрунтованими, а 30.01.2025 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив позивача, у яких відповідач наполягав на своїй позиції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 було відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк б/н від 22.01.2025 року Про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, з підстав, зазначених у цій ухвалі.

Так, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив та інші заяви по суті справи, а також додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2022 між В/Ч НОМЕР_1 (користувач) та ПАТ «АК ПІБ» (банк) був складений акт про безоплатне користування майном, що належить банку, а саме будівлею загальною площею 1 955,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Строк користування майном становить з 05.07.2022 по 04.07.2023.

Також у вказаному акті сторони погодили обов`язок користувача самостійно нести/відшкодовувати банку витрати на утримання майна (комунальні послуги, експлуатаційні витрати) з дати підписання цього акту до дати підписання акту про повернення майна банку.

05.07.2022 між В/Ч НОМЕР_1 (сторона-2) та ПАТ «АК ПІБ» (сторона-1) був укладений договір № 1 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна (далі договір), відповідно до якого сторона 1 забезпечує організацію надання та оплати послуг утримання нерухомого майна, електропостачання, водопостачання та вивозу сміття, послуг, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі загальною площею 1 955,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , та прибудинкової території та створення необхідних умов її функціонування (п. 1.1 договору).

Загальна ціна цього договору визначається як сума вартості всього обсягу фактично спожитих стороною 2 послуг, зазначених в п. 1.1 договору, відповідно до виставлених стороною 1 рахунків та надісланих стороні 2 актів приймання-передачі наданих послуг за цим договором протягом строку його дії (п. 3.1 договору).

Розмір щомісячних витрат на відшкодування вартості послуг визначається на підставі фактичних спожитих стороною 2 послуг (п. 3.2 договору). Відшкодування витрат на утримання здійснюється стороною 2 згідно з виставленими стороною 1 рахунками не пізніше 20 числа місяця наступного за звітнім місяцем (п. 3.3 договору).

Надання послуг постачальниками таких послуг та приймання їх стороною 2 підтверджується сканкопіями актів приймання-передачі, наданих постачальниками послуг (п. 3.4 договору).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє на період воєнного стану в Україні, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань згідно з цим договором (п. 6.1, в редакції договору про внесення змін від 18.07.2023).

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеної угоди, відповідачем у період з липня 2022 по квітень 2023, на підставі наданих КП «Червоноградводоканал» актів здачі-приймання робіт, виставлено В/Ч НОМЕР_1 рахунки за послуги водопостачання та водовідведення (КЕКВ 2272) за вказаний період на загальну суму 30 566,20 грн. Вказані послуги були сплачені В/Ч НОМЕР_1 у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями за період з вересня 2022 по червень 2023.

Також на підставі наданих за липень 2022 березень 2023 КП «Червонограджитлокомунсервіс» послуг з утримання нерухомого майна, ПАТ «АК ПІБ» виставило позивачу рахунки-акти за вказаний період за ці послуги (КЕКВ 2275) на загальну суму 48 199,35 грн. Вказані послуги були сплачені В/Ч НОМЕР_1 у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями за період з листопада 2022 по травень 2023.

У період з травня 2022 по квітень 2023, на підставі виставлених ТОВ «Львівенергозбут» та ПАТ «Львівобленерго» банку рахунків, ПАТ «АК ПІБ» виставило позивачу рахунки за вказаний період за електричну енергію та реактивнуу електроенергію (КЕКВ 2273) на загальну суму 1 740 498,06 грн. Вказані послуги були сплачені В/Ч НОМЕР_1 у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями за період з вересня 2022 по червень 2023.

У подальшому, за період з 01.01.2022 по 30.06.2023, Західним офісом Державної аудиторської служби України було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності В/Ч НОМЕР_1 , за результатами якого складено акт № 131308-22/34 вих ДСК від 20.12.2023.

Згідно з висновками, викладеними у вказаному акті, Західним офісом Державної аудиторської служби України було виявлено завищення у виставлених ПАТ «АК ПІБ» рахунках тарифів на електричну енергію, водопостачання та водовідведення та вивіз сміття, а саме: по КЕКВ 2272 (водопостачання та водопостачання) на загальну суму 5 094,37 грн., по КЕКВ 2273 (електроенергія) 290 083,01 грн., по КЕКВ 2275 (поводження з побутовими відходами) 8 033,22 грн., що разом становить 303 210,59 грн.

Зазначений акт ревізії був підписаний позивачем без зауважень, у зв`язку з чим останній звернувся до відповідача з претензією № 5/28/245 від 02.02.2024 про усунення фінансових порушень та повернення 303 210,59 грн. завищеної вартості наданих комунальних послуг за договором про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна № 1 від 05.07.2022, встановленої за результатами ревізії.

У відповідь на претензію листом № 939/08 від 05.03.2024 відповідач надав свої заперечення та повідомив, що банк дотримувався умов договору, що були погоджені обома сторонами, а тому у банку відсутні підстави для відшкодування позивачу збитків.

Оскільки відповідач зазначених грошових коштів позивачу не повернув, останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, положення чинного цивільного законодавства України зобов`язують замовника прийняти надані послуги та здійснити їх оплату.

Матеріали справи свідчать, що під час надання послуг у позивача, як користувача, не виникло будь-яких претензій щодо обсягу та вартості наданих послуг, що могло бути підставою для відмови від підписання рахунків-актів. При цьому, такі акти підписані та скріпленні печатками обох сторін.

Крім того, оплату наданих послуг відповідач здійснював на виконання договорів про внесення змін від 26.08.2022, від 07.11.2022, від 11.11.2022, від 22.12.2022, від 16.01.2023, від 13.02.2023, від 10.03.2023, від 22.05.2023, від 06.06.2023 до договору № 1 від 05.07.2022, відповідно до узгоджених сторонами сум відшкодування.

Відповідно до ч. 2 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а згідно з ч. 3 статті 632 Цивільного кодексу України - зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Отже, враховуючи приписи зазначених норм чинного законодавства, а також те, що В/Ч НОМЕР_1 прийняло надані комунальні послуги (по КЕКВ 2272, КЕКВ 2273, КЕКВ 2275) без будь-яких зауважень і застережень, суд вважає, що позивач погодився з їх кількістю та вартістю.

У якості доказу завищення наданих послуг за договором № 1 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна від 05.07.2022 позивач надав акт ревізії Західного офісу Держаудитсужби № 131308-22/34 вих ДСК від 20.12.2023.

Проте, цей акт є документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконання робіт. Вказаний висновок викладений Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16 акт ревізії не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Таким чином, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, виявлені контролюючим органом порушення, в даному випадку - ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача, не впливають на умови укладеного сторонами договору і не можуть його змінювати. Подібна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі № 21-237а13, постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/23357/17, від 06.07.2018 у справі № 904/7287/17, від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17 та від 13.02.2018 у справі № 910/12793/17.

Отже, сам лише акт Західного офісу Державної аудиторської служби № 131308-22/34 вих ДСК від 20.12.2023 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності В/Ч НОМЕР_1 , не є підставою для стягнення з відповідача визначеної у вказаних документах суми та не звільняє сторону від процесуального обов`язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

Проте, інших доказів на підтвердження завищеної вартості наданих комунальних послуг, що було б підставою для стягнення з відповідача суми 303 210,59 грн., суду не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням, тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв`язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв`язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Отже для притягнення до цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування заподіяних ним збитків є наявність складу правопорушення: протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. При цьому чинне законодавство передбачає принцип вини контрагента або особи, яка завдала шкоду, як підставу для відшкодування заподіяних збитків (шкоди): за приписами ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Дослідивши наявні у справі докази у сукупності із встановленими обставинами, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування міри відповідальності відповідача у вигляді стягнення збитків, у той час, як відповідач спростував наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони у спричинені збитків позивачу, його вини та причинно-наслідкового зв`язку між діями та понесеними позивачем втратами у сумі 303 210,59 грн.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із меж заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги В/Ч НОМЕР_1 задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-237 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 вересня 2025 року.

Суддя О.В. Котков