РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2025Справа № 910/6014/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/6014/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ковальська Бетон (Україна, 04074, м. Київ, вул. Резервна, буд. 8; ідентифікаційний код: 44774074)

до Товариства з обмеженою відповідальністю АВ Бетон (Україна, 02140, м. Київ, вул. Руденко Лариси, буд. 6-А, нежитлове приміщення 388; ідентифікаційний код: 44757310)

про стягнення 5 765 659,23 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Конова І.О., довіреність №01/22012025 від 22.01.2025;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Ковальська Бетон (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю АВ Бетон (далі - відповідач) про стягнення 5765659,23 грн, з яких 4453344,40 грн заборгованості, 694708,95 грн пені, 371414,56 грн інфляційних втрат та 246191,32 грн 10% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки залізобетонних виробів № ЗБВД_2023/06/022 від 26.06.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6014/25, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.06.2025.

У підготовче засідання 25.06.2025 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 25.06.2025 судом було оголошено перерву до 16.07.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2025, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 910/6014/25 призначено на 16.07.2025.

У підготовче засідання 16.07.2025 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання відповідач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 16.07.2025 судом було прийнято до розгляду відзив на позовну заяву, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.09.2025.

У судове засідання 03.09.2025 з`явилась представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

Представник позивача надала суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала.

У судовому засіданні 03.09.2025 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю Ковальська Бетон (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю АВ Бетон (далі покупець) було укладено Договір поставки залізобетонних виробів №ЗБВД_2023/06/022 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю на умовах цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити залізобетонні вироби, які надалі іменуються "Товар", в асортименті та за цінами, визначеними сторонами в видаткових накладних.

Товар поставляється покупцю партіями на підставі погоджених постачальником заявок покупця, які направляються постачальнику на електронну пошту, зазначену в розділі 10 цього договору, не пізніше ніж за одну добу до початку поставки (п. 2.1 Договору).

Згідно з п.п. 2.2 2.4 Договору датою поставки є дата передачі товару в розпорядження покупця на складі постачальника. Постачальник електронною поштою повідомляє покупця про дату готовності товару на складі до відвантаження. У разі неможливості покупця забрати товар у визначений день, постачальник безоплатно зберігає товар до 5 (п`яти) робочих днів. Починаючи з шостого дня зберігання товару на складі покупець сплачує на користь постачальника плату за зберігання у розмірі 1% від загальної суми товару з ПДВ, що зберігається, за кожен день такого зберігання. Сторони мають право окремо узгодити інший порядок зберігання товару на складі постачальника. Поставка залізобетонних виробів покупцю здійснюється автомобільним транспортом на умовах згідно Інкотермс 2020.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що ціна товару визначається за взаємною згодою сторін і зазначається у видаткових накладних.

Відповідно до п. 4.3 Договору покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника протягом 21 (двадцять одного) дня з дати поставки товару. Але незалежно від строку оплати, покупець повинен повністю сплатити поставлений товар до закінчення строку дії договору. Датою платежу є дата зарахування коштів на рахунки постачальника.

Орієнтовно загальна сума договору складає 24 000 000,00 грн з врахуванням ПДВ. Загальна сума договору погоджена сторонами на дату укладення договору і може змінюватися шляхом підписання додаткових угод до цього договору (п. 4.4 Договору).

Додатковою угодою №1 від 24.06.2024 сторони продовжили строк дії Договору до 23.06.2025.

Позивач зазначає, що у період з 03.07.2023 по 24.10.2024 ним було поставлено товар вартістю 34 261 281,21 грн. Водночас відповідачем було оплачено 29 825 936,81 грн вартості поставленого товару.

При цьому, грошові кошти, що надходили на розрахунковий рахунок позивача, зараховувались у черговості, встановленій ст. 534 Цивільного кодексу України.

Зокрема, на виконання умов Договору, позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар, що підтверджується Видатковими накладними №1/14844 від 02.09.2024 на суму 93656,64 грн; №1/15931 від 02.09.2024 на суму 112387,97 грн; №24094/25740 від 03.09.2024 на суму 45030,30 грн; №24094/25741 від 03.09.2024 на суму 24469,62 грн; №1/11875 від 04.09.2024 на суму 108912,00 грн; №1/14845 від 05.09.2024 на суму 93656,64 грн; №1/15984 від 05.09.2024 на суму 131119,30 грн; №1/16070 від 05.09.2024 на суму 54456,00 грн; №1/11876 від 06.09.2024 на суму 38568,00 грн; №5/19262 від 06.09.2024 на суму 105413,42 грн; №7/07503 від 06.09.2024 на суму 21213,90 грн; №1/16229 від 07.09.2024 на суму 54456,00 грн; №1/16374 від 09.09.2024 на суму 54456,00 грн; №24094/24183 від 09.09.2024 на суму 206044,61 грн; №24094/24184 від 09.09.2024 на суму 18731,33 грн; №1/14847 від 11.09.2024 на суму 93656,64 грн; №1/16241 від 11.09.2024 на суму 131119,30 грн; №1/16360 від 12.09.2024 на суму 61728,00 грн; №24094/25837 від 12.09.2024 на суму 46332,00 грн; №24094/25838 від 12.09.2024 на суму 46332,00 грн; №24094/25840 від 12.09.2024 на суму 46332,00 грн; №24094/25842 від 12.09.2024 на суму 37065,60 грн; №1/16413 від 13.09.2024 на суму 54456,00 грн; №24094/27305 від 13.09.2024 на суму 168581,95 грн; №1/16611 від 14.09.2024 на суму 18783,90 грн; №24094/19823 від 14.09.2024 на суму 129922,38 грн; №24094/19824 від 14.09.2024 на суму 80428,14 грн; №5/19226 від 14.09.2024 на суму 131974,08 грн; №1/16718 від 16.09.2024 на суму 108912,00 грн; №24094/27757 від 16.09.2024 на суму 9272,88 грн; №24094/27979 від 16.09.2024 на суму 52799,04 грн; №24094/27981 від 16.09.2024 на суму 93243,96 грн; №1/16610 від 17.09.2024 на суму 58077,06 грн; №5/14508 від 18.09.2024 на суму 118202,50 грн; №1/16612 від 19.09.2024 на суму 54300,83 грн; №24094/24029 від 20.09.2024 на суму 52118,40 грн; №5/19264 від 21.09.2024 на суму 119152,80 грн; №1/16598 від 23.09.2024 на суму 112387,97 грн; №1/16653 від 23.09.2024 на суму 13896,00 грн; №24094/27756 від 23.09.2024 на суму 51251,64 грн; №24094/25746 від 24.09.2024 на суму 50070,22 грн; №1/16609 від 30.09.2024 на суму 111080,23 грн; №1/16917 від 30.09.2024 на суму 54456,00 грн; №1/17714 від 01.10.2024 на суму 43564,80 грн; №1/1730 від 02.10.2024 на суму 32424,00 грн; №1/17905 від 02.10.2024 на суму 54456,00 грн; №5/19255 від 03.10.2024 на суму 55732,80 грн; №5/25844 від 04.10.2024 на суму 55987,20 грн; №5/25971 від 07.10.2024 на суму 57139,20 грн; №5/26118 від 07.10.2024 на суму 174476,46 грн; №1/14753 від 09.10.2024 на суму 185831,88 грн; №5/19587 від 09.10.2024 на суму 8928,00 грн; №5/19587 від 10.10.2024 на суму 48886,78 грн; №5/24296 від 10.10.2024 на суму 37255,20 грн; №5/26463 від 10.10.2024 на суму 3789,60 грн; №5/19534 від 15.10.2024 на суму 112389,60 грн; №5/26676 від 15.10.2024 на суму 3789,60 грн; №5/19239 від 16.10.2024 на суму 93285,60 грн; №5/27184 від 16.10.2024 на суму 19260,00 грн; №5/27333 від 17.10.2024 на суму 42148,80 грн; №5/27327 від 18.10.2024 на суму 103783,20 грн; №5/27576 від 23.10.2024 на суму 58471,20 грн; №5/27451 від 24.10.2024 на суму 38102,40 грн та №5/28034 від 24.10.2024 на суму 14851,20 грн.

З огляду на те, що відповідач своєчасно не виконав свої грошові зобов`язання в повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 4453344,40 грн, пеню в розмірі 694708,95 грн, інфляційні втрати в розмірі 371414,56 грн та 10% річних у розмірі 246191,32 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт поставки позивачем товару за Договором, про що, зокрема, свідчать наявні в матеріалах справи підписані обома сторонами вищезазначені видаткові накладні.

Вказані накладні відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", будь-які істотні недоліки у них відсутні, відтак суд приймає зазначені документи як належні докази на підтвердження поставки товару позивачем та його прийняття відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням погодженого сторонами в Договорі порядку розрахунків, плата за товар вноситься протягом 21 (двадцять одного) дня з дати поставки товару.

Відтак, зважаючи на поставку товару позивачем, обов`язок відповідача з оплати товару є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За твердженням позивача, неоплаченим залишився товар вартістю 4435344,40 грн. Зазначена обставина також підтверджується наявними в матеріалах справи Актами звіряння взаємних розрахунків, підписаними сторонами.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої грошові зобов`язання за Договором виконав не в повному обсязі, докази, які б спростовували твердження позивача та підтверджували факт здійснення ним оплати за поставлений товар у розмірі 4435344,40 грн, у матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, оскільки відсутність повної оплати поставленого за Договором товару підтверджується матеріалами справи, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості визнається судом обґрунтованою в розмірі 4435344,40 грн. Водночас, наявність у відповідача заборгованості в розмірі 18000,00 грн матеріалами справи не підтверджується.

Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 694708,95 грн, інфляційних втрат у розмірі 371414,56 грн та 10% річних у розмірі 246191,32 грн суд зазначає таке.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що в разі невчасного внесення покупцем належної плати за поставлений товар, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої суми. Нарахування пені за цим договором не припиняється через шість місяців з дня, коли відповідне зобов`язання має бути виконане. Відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України, із змінами і доповненнями, сторони погодили, що для вимог про стягнення пені за цим договором встановлюється строк позовної давності 3 роки.

Наданий позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним, відтак позовна вимога про їх стягнення підлягає задоволенню в повному обсязі.

Водночас, заявлений позивачем розмір 10% річних не перевищує розміру, розрахованого судом, відтак позов в цій частині також підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивач також просить здійснювати нарахування пені на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду в цій справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Проте вказаною нормою процесуального закону передбачене право (а не обов`язок) суду щодо зазначення у своєму рішенні про додаткове нарахування пені або відсотків річних.

У свою чергу суд не вбачає необхідності зазначати в рішенні в цій справі про нарахування пені на суму основного боргу до моменту його виконання, оскільки права позивача як кредитора в повній мірі захищені умовами Договору.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають заборгованість у розмірі 4435344,40 грн, пеня в розмірі 694708,95 грн, інфляційні втрати в розмірі 371414,56 грн та 10% річних у розмірі 246191,32 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 68971,91 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 216,00 грн залишається за позивачем.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АВ Бетон (Україна, 02140, м. Київ, вул. Руденко Лариси, буд. 6-А, нежитлове приміщення 388; ідентифікаційний код: 44757310) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ковальська Бетон (Україна, 04074, м. Київ, вул. Резервна, буд. 8; ідентифікаційний код: 44774074) заборгованість у розмірі 4435344 (чотири мільйони чотириста тридцять п`ять тисяч триста сорок чотири) грн 40 коп., пеню в розмірі 694708 (шістсот дев`яносто чотири тисячі сімсот вісім) грн 95 коп., інфляційні втрати в розмірі 371414 (триста сімдесят одна тисяча чотириста чотирнадцять) грн 56 коп., 10% річних у розмірі 246191 (двісті сорок шість тисяч сто дев`яносто одна) грн 32 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 68971 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят одна) грн 91 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 216,00 грн покласти на позивача.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.09.2025.

Суддя О.В. Нечай