ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2025 р. Справа № 910/13218/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Коробенка Г.П.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 04.09.2025

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства Гарантований покупець

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025

повний текст рішення складено 13.02.2025

у справі № 910/13218/24 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Асд Лекс"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 14 792 183,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Асд Лекс" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Гарантований покупець (відповідач) про стягнення 14 792 183,00 грн., з них: основного боргу - 14 183 185,95 грн., інфляційних втрат - 455 559,63 грн. та 3% річних - 153 437,42 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії від 28.02.2024 № 2153/07/24 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг за період з лютого по червень 2024 року, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14 183 185,95 грн., 3% річних - 153 437,42 грн. та інфляційні втрати - 455 559,63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/13218/24, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

17.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі № 910/13218/24 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальності "Асд Лекс" 11 841 182,99 грн. основного боргу, 455 559,63 грн. інфляційних втрат, 153 437,42 грн. 3% річних, а також 149 402,16 грн. витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідачем допущено порушення умов договору щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 11 841 182,99 грн., інфляційних втрат у розмірі 455 559,63 грн. та 3% річних у розмірі 153 437,42 грн. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 2 342 002,96 грн. з підстав сплати означеної суми під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі № 910/13218/24, 05.03.2025, Державне підприємство Гарантований покупець звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: (1) відстрочити сплату судового збору за подання цієї апеляційної скарги; (2) рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі № 910/13218/24 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що (1) незатвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії у спірний період унеможливлює здійснення гарантованим покупцем розрахунку з позивачем; (2) розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджено 17.07.2024 постановою НКРЕКП № 1331, яку опубліковано 18.07.2024; (3) строк розрахунків за надані послуги у гарантованого покупця не настав; (3) незатвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії у спірний період є відкладальною обставиною для проведення розрахунків за договором.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 матеріали апеляційної скарги Державного підприємства Гарантований покупець у справі № 910/13218/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В. Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи № 910/13218/24.

20.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/13218/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 відмовлено Державному підприємству Гарантований покупець у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу Державного підприємства Гарантований покупець на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі № 910/13218/24 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

11.04.2025 Державне підприємство Гарантований покупець звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою № 15/1120/2 від 11.04.2025 про усунення недоліків апеляційної скарги.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Тищенко О.В. та Гончарова С.А. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/13218/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 для вирішення процесуальних питань, в межах справи № 910/13218/24 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Кравчук Г.А., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13218/24 за апеляційною скаргою Державного підприємства Гарантований покупець на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 та призначено розгляд справи на 29.05.2025.

12.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Асд Лекс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що ні умовами договору, ні Порядком не передбачено, що оплата послуг із збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії здійснюється з дати затвердження Регулятором розміру вартості цієї послуги. Відповідачем не доведено, що внаслідок затвердження Регулятором розміру вартості послуги за механізмом ринкової премії, придбаної ДП "Гарантований покупець", розмір вартості наданих послуг за договором зазнав змін (в бік зменшення або збільшення). Послуги за механізмом ринкової премії, як і не визначає конкретний строк здійснення розрахунків ДП «Гарантований покупець», однак такий строк розрахунків визначено п. 12.20. Порядку. Крім того, рішення Регулятора не є відкладальною обставиною з настанням якої настає обов`язок з оплати.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2025 № 09.1-08/1340/25 у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/13218/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2025 для розгляду справи № 910/13218/24 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Кравчук Г.А., Гончаров С.А.

29.05.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження справу № 910/13218/24 за апеляційною скаргою Державного підприємства Гарантований покупець на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 та призначено розгляд справи на 29.05.2025.

В судовому засіданні 29.05.2025 оголошувалась перерва до 26.06.2025.

В судовому засіданні 26.06.2025 оголошувалась перерва до 24.07.2025.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2025 № 09.1-08/1706/25 у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/13218/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2025 для розгляду справи № 910/13218/24 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Кравчук Г.А., Коробенко Г.П.

24.07.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження справу № 910/13218/24 за апеляційною скаргою Державного підприємства Гарантований покупець на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 та призначено розгляд справи на 24.07.2025.

В судовому засіданні 24.07.2025 оголошувалась перерва до 04.09.2025.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, апеляційну скаргу Державного підприємства Гарантований покупець слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі № 910/13218/24 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 28.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Асд Лекс" (надалі - позивач, продавець за механізмом ринкової премії) та Державним підприємством Гарантований покупець (надалі - відповідач, гарантований покупець) укладено договір № 2153/07/24 про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії (надалі договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець за механізмом ринкової премії зобов`язаний надавати, а гарантований покупець зобов`язаний придбавати послугу із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії (далі послуга) відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі Порядок).

Сторони визнають свої зобов`язання згідно із Законами України "Про ринок електричної енергії" та "Про альтернативні джерела енергії", Порядком, Порядком проведення аукціонів з розподілу квоти підтримки, затвердженим постановою Кабінету міністрів України та керується їх положеннями і положеннями законодавства України при виконанні цього договору (п. 2.1. договору).

Згідно з п. 2.2. договору придбання послуги гарантованим покупцем у продавця за механізмом ринкової премії здійснюється за цим договором.

Відповідно до п. 2.3. договору вартість послуги визначається відповідно до Закону та Порядку та сплачується гарантованим покупцем продавцю за механізмом ринкової премії у випадках, визначених цим договором, Законом та Порядком.

В п. 3.3. договору визначено, що оплата вартості послуги здійснюється у порядку та строки, передбачені Порядком.

За умовами п. 3.1. договору розрахунок вартості послуги здійснюється гарантованим покупцем відповідно до Порядку на підставі погодинних даних щодо обсягу відпущеної електричної енергії генеруючою одиницею, наданих адміністратором комерційного обліку, даних оператора ринку про середньозважені значення індексів піни на ринку "на добу наперед" для періоду базового навантаження за розрахунковий період (місяць) та місяць, який йому передує, середньозважених цін на ринку "на добу наперед" за відповідну годину за розрахунковий місяць та місяць, який йому передує, даних організатора електронного аукціону про середньозважені значення індексів ціни за двосторонніми договорами, що укладаються на виконання пунктів 6 і 6-1 частини другої статті 66 Закону, крім договорів, що укладаються для виконання спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії та договорів купівлі-продажу електричної енергії, укладених за результатами проведення електронного аукціону у формі спеціальної сесії за розрахунковий період (місяць) та місяць, який йому передує, для періоду базового навантаження, а також даних ОСП щодо обсягів проданої за двосторонніми договорами, на ринку "на добу наперед", на внутрішньодобовому ринку у кожному розрахунковому періоді (годині), кожною генеруючою одиницею продавця за механізмом ринкової премії.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата послуги здійснюється виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок відповідної сторони цього договору, з урахуванням ПДВ.

На виконання умов договору від 28.02.2024 № 2153/07/24 позивачем у період з лютого 2024 року по червень 2024 року надано гарантованому покупцю послуги із забезпечення підтримки виробництва електричних енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії на загальну суму 14 183 185,95 грн., що підтверджується підписаними сторонами без зауважень із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису актами приймання - передачі наданих послуг: за лютий 2024 року на суму 133 354,28 грн., за березень 2024 року на суму 2 208 648,68 грн., за квітень 2024 року на суму 3 956 622,58 грн., за травень 2024 року на суму 4 561 321,16 грн., за червень 2024 року на суму 3 323 239,25 грн.

Спір між сторонами виник внаслідок того, що відповідач своєчасно не сплатив вартість наданих послуг за період з лютого 2024 року по червень 2024 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 14 183 185,95 грн. Також у зв`язку із неналежним виконанням грошового зобов`язання позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 455 559,63 грн. та 3% річних у розмірі 153 437,42 грн.

В свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає про ненастання строку оплати наданих позивачем за договором послуг, посилаючись на те, що розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, яка є джерелом фінансування придбання послуги за механізмом ринкової премії, наданої ДП «Гарантований покупець» за лютий - червень 2024 року Регулятором не затверджувався, що є відкладальною обставиною в розумінні законодавства та унеможливлює здійснення відповідачем розрахунку з позивачем відповідно до Закону та Порядку, отже у відповідача не настав строк розрахунків за надану послугу згідно договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм Цивільного кодексу України та Закону України "Про ринок електричної енергії".

Правову основу функціонування ринку електричної енергії становлять Конституція України, цей Закон, Закони України "Про альтернативні джерела енергії", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", "Про природні монополії", "Про захист економічної конкуренції", "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про енергетичну ефективність", міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Відповідно до п. 181 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. При цьому якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України "Про ринок електричної енергії" наділяє виробника електричної енергії правом на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ним електричну енергію (пункт 2 частини третьої статті 30 Закону), а гарантованого покупця обов`язком здійснювати своєчасно та в повному обсязі оплату затвердженої Регулятором послуги за механізмом ринкової премії, що надається виробниками, яким встановлено "зелений" тариф або які за результатами аукціону набули право на підтримку (п. 12 ч. 9 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунок вартості послуги за механізмом ринкової премії, що надається суб`єктами господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, якщо об`єкт електроенергетики або черга будівництва (пусковий комплекс) такого виробника виключені за його заявою з балансуючої групи гарантованого покупця, та суб`єктами господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, здійснюється гарантованим покупцем відповідно до затвердженого Регулятором порядку визначення вартості та сплати послуги за механізмом ринкової премії, що надається гарантованому покупцю такими суб`єктами господарювання.

Розмір вартості послуги за механізмом ринкової премії, що надається суб`єктами господарювання, яким встановлено "зелений" тариф або які за результатами аукціону набули право на підтримку, затверджується Регулятором.

Відповідно до ч. 6 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії за "зеленим" тарифом, порядок визначення вартості та сплати послуги за механізмом ринкової премії, що надається гарантованому покупцю суб`єктами господарювання, яким встановлено "зелений" тариф або які за результатами аукціону набули право на підтримку, визначається порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, що затверджується Регулятором.

За умовами пунктів 3.1, 3.2 Порядку № 641 для надання послуги за механізмом ринкової премії між гарантованим покупцем та переможцем аукціону або виробником за "зеленим" тарифом укладається договір про надання послуги за механізмом ринкової премії, форма якого затверджена цією постановою. Переможець аукціону укладає з гарантованим покупцем договір про надання послуги за механізмом ринкової премії за процедурою, визначеною порядком проведення аукціонів з розподілу квоти підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Главою 12 Порядку № 641 врегульовано порядок визначення вартості та сплати послуги за механізмом ринкової премії. Зокрема, гарантований покупець придбаває послугу за механізмом ринкової премії на підставі укладеного договору про надання послуги за механізмом ринкової премії (пункт 12.1 Порядку).

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, на виконання умов договору від 28.02.2024 № 2153/07/24 позивачем у період з лютого 2024 року по червень 2024 року надано гарантованому покупцю послуги із забезпечення підтримки виробництва електричних енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії на загальну суму 14 183 185,95 грн., що підтверджується підписаними сторонами без зауважень із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису актами приймання - передачі наданих послуг: за лютий 2024 року на суму 133 354,28 грн., за березень 2024 року на суму 2 208 648,68 грн., за квітень 2024 року на суму 3 956 622,58 грн., за травень 2024 року на суму 4 561 321,16 грн., за червень 2024 року на суму 3 323 239,25 грн.

Як вбачається з наданих позивачем актів, будь-які заперечення щодо повного та належного надання послуг з боку гарантованого покупця відсутні.

Доказів пред`явлення відповідачем заперечень щодо якості та обсягів наданих послуг та відмови відповідача від приймання наданих позивачем послуг за договором, а також претензій щодо повного та належного виконання позивачем умов договору про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел в частині, зазначеній у вказаних актах, до суду не надходило.

За таких обставин, за відсутності будь-яких претензій/зауважень відповідача щодо змісту актів приймання-передачі наданих послуг, суд дійшов висновку, що позивачем виконано прийняті на себе за договором зобов`язання з надання послуг із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, в обсягах, зазначених в актах приймання-передачі наданих послуг, а відповідачем, в свою чергу, прийнято надані послуги у вказаних обсягах без будь-яких зауважень.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, за висновками суду, документами, які підтверджують як факт виконання позивачем зобов`язання з надання послуг відповідачеві, так і факт виникнення у останнього зобов`язання з їх оплати, є акти приймання-передачі наданих послуг.

Тобто, саме ці документи є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують здійснення господарської операції і містять інформацію про вартість наданих послуг (послуг із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 12.20 Порядку № 641 гарантований покупець щомісяця не пізніше 25 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), здійснює 100% оплату вартості послуги за механізмом ринкової премії, що надається продавцями за механізмом ринкової премії.

Отже, наведені вище положення п. 12.20 Порядку № 641 дають підстави для висновку, що гарантований покупець здійснює оплату продавцю за механізмом ринкової премії, в тому числі й позивачу, щомісяця не пізніше 25 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

При цьому, за умовами пункту 2.3. договору вартість послуги визначається відповідно до закону та Порядку № 641 та сплачується гарантованим покупцем продавцю за механізмом ринкової премії або переможцем аукціону гарантованому покупцю у випадках, визначених цим договором, законом та Порядком.

Відтак, строк остаточного розрахунку за надану послугу відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (не пізніше 25 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем) з посиланням саме на пункт 12.20 Порядку № 641.

В той же час, вільне тлумачення скаржником положень пункту 12 частини дев`ятої статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" не спростовує висновку суду, що відповідач має обов`язок сплатити 100% вартості послуги за механізмом ринкової премії за розрахунковий місяць не пізніше 25 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач наголошує, що розмір вартості послуги за механізмом ринкової премії йому затверджено лише постановою НКРЕКП від 17.07.2024, а тому у нього не настав строк виконання зобов`язання з остаточного розрахунку.

У даному випадку суд зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, однак, незважаючи на те, що розмір вартості послуги за механізмом ринкової премії відповідачу було затверджено у липні 2024 року, відповідну заборгованість перед позивачем останній так і не погасив, як станом на 25.10.2024 (день звернення позивача до суду з позовом), так і станом на день прийняття оскаржуваного рішення у справі.

Позаяк, доводи відповідача про те, що відсутність затвердженого Регулятором розміру вартості отриманої послуги не спростовують можливість відповідача здійснити її розрахунок згідно з положеннями розділу 12 Порядку № 641. При цьому, відповідач також не позбавлений можливості у подальшому (після затвердження її розміру Регулятором) здійснити відповідні корегування згідно з положеннями пункту 12.22 Порядку № 641.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1331 від 17.07.2024 та № 1734 від 09.10.2024 затверджено розмір вартості послуги за механізмом ринкової премії за період лютий-травень 2024 року та за червень 2024 року відповідно: у лютому 2024 року - 880,93145 тис. грн (без ПДВ); у березні 2024 року - 13 229,07322 тис. грн (без ПДВ); у квітні 2024 року - 39 561,61345 тис. грн (без ПДВ); у травні 2024 року - 52 352,08214 тис. грн (без ПДВ), у червні 2024 року- 45 623,89529 тис. грн (без ПДВ).

Зокрема, будь-яких заперечень щодо застосованої позивачем вартості послуги за механізмом ринкової премії, а також фактичного обсягу наданої послуги, як під час виставлення актів, так і під час розгляду даної справи відповідачем не надано.

Доказів узгодження сторонами іншого строку та/або порядку оплати наданих за Договором послуг матеріали справи не містять.

Таким чином, підписання сторонами актів приймання-передачі послуг із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/174, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, виходячи з приписів чинного законодавства та домовленостей сторін є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за фактично надані позивачем послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Відповідно до п. 4.4. договору гарантований покупець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги.

Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві та встановлено судом, всупереч умовам договору та Порядку № 641 відповідач не здійснив своєчасну оплату згідно актів приймання-передачі послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії, у зв`язку з чим заборгованість відповідача з оплати наданих позивачем послуг на час звернення позивача до суду становила 14 183 185,95 грн.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ані умовами договору, ані Порядком № 641 оплата послуг із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії не ставиться в залежність від дати затвердження Регулятором розміру вартості цієї послуги, як на цьому наголошує відповідач у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі.

Додатково суд зазначає, що відповідачем не доведено належними засобами доказування, що внаслідок затвердження Регулятором розміру вартості послуги за механізмом ринкової премії, придбаної ДП «Гарантований покупець», розмір вартості наданих послуг за договором зазнав змін (в бік зменшення або збільшення).

Разом з цим, відсутність затвердженого Регулятором розміру вартості отриманої послуги не спростовують можливість відповідача здійснити її розрахунок згідно з положеннями розділу 12 Порядку № 641 та після затвердження її розміру Регулятором здійснити відповідні корегування згідно з положеннями пункту 12.22 Порядку № 641.

Отже, приймаючи до уваги умови укладеного сторонами договору та п. 12.20 Порядку № 641, строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати наданих послуг за спірний період станом на час розгляду справи є таким, що настав.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині першій статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди (постанова Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору (постанови Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17).

Отже, право вимоги сплати суми інфляційних втрат та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Враховуючи, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату наданих послуг у спірний період, тому позивач правомірно застосував до нього передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України заходи відповідальності.

Суд першої інстанції, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, дійшов обґрунтованого висновку, що правомірним є стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 153 437,42 грн. та інфляційних втрат у розмірі 455 559,63 грн.

Як зазначалося судом, уклавши з позивачем договір відповідач взяв на себе обов`язок проводити оплату щомісяця не пізніше 25 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), тоді як ні умови договору, ні Порядку № 641 не ставлять в залежність своєчасність здійснення оплати від строку затвердження Регулятором розміру її вартості.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними. Аналогічні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19.

Колегія суддів відмічає, що питання застосовності (незастосовності) певного нормативно-правового акта до обставин справи суд з`ясовує, зокрема, у порядку вирішення конкуренції правових норм.

Водночас, положення статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" чітко визначають, що розрахунок вартості послуги за механізмом ринкової премії здійснюється гарантованим покупцем відповідно до затвердженого Регулятором порядку - Порядку № 641. Положення частини п`ятої цієї статті 65 Закону також визначають, що гарантований покупець здійснює оплату вартості електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом, з урахуванням вимог частини другої цієї статті, на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

За наведеного підставним є висновок, що у спірних правовідносинах відсутні підстави вважати, що положення Порядку № 641 суперечать положенням статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії".

Також колегія суддів зазначає, що у нормах спеціального законодавства (частина шоста статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" та положення пункту 12.14 Порядку № 641) відсутній такий предмет регулювання, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, на переконання суду, принцип "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali) може бути застосований виключно за умови співіснування суперечливих норм одного ієрархічного рівня. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 263/15749/16-а, від 29.01.2019 у справі № 807/257/14, від 03.03.2021 у справі № 522/799/16-ц, від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо так і в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог та часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судом першої інстанції зібраних у справі доказів, саме тільки посилання скаржника на те, що суд не в повному обсязі дослідив докази та не з`ясував дійсні обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів оскаржуване судове рішення. Натомість зміст апеляційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи скаржника зводяться здебільшого до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів.

На переконання колегії суддів, зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення судом обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, а доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного судового рішення у цій справі.

Незгода скаржника з рішенням суду першої інстанції або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішенні, не свідчать про його незаконність.

За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства Гарантований покупець слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства Гарантований покупець на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі № 910/13218/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі № 910/13218/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи № 910/13218/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.09.2025.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді С.А. Гончаров

Г.П. Коробенко