РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2025Справа № 910/8424/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Корзуна Андрія Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Південь ліфт»

про стягнення 191.521,31 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

07.07.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Корзуна Андрія Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Південь ліфт» про стягнення 191.521,31 грн, з яких 184.000,00 грн основного боргу, 4.297,53 грн пені, 2.392,00 грн інфляційних втрат та 831,78 грн 3% річних.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами агентського договору поставки та монтажу похилого підіймально-транспортувального обладнання № 02.10.25 від 01.04.2025 позивачем перераховано відповідачу 100% грошових коштів в сумі 184.000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 2598 від 10.04.2024 та № 2598 від 10.04.2025. Відповідач мав поставити обладнання позивачу в термін до 11.05.2025. У зв`язку з тим, що відповідачем не були виконані договірні зобов`язання, позивачем на адресу останнього направлена претензія № 02/06 від 02.06.2025 з вимогою повернути сплачені кошти, однак поштове відправлення було повернуто позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вищевикладеними вимогами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8424/25 від 14.07.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

15.07.2025 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 відкрито провадження у справі № 910/8424/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 22.07.2025 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04073, м. Київ, вул. Кирилівська, 160, корпус Б, офіс 309 (номер відправлення 823), яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 22.07.2025 (номер відправлення 823) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 11.08.2025 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР Південь ліфт» (постачальник, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Корзуновим Андрієм Миколайовичем (покупець, позивач) укладено договір поставки та монтажу похилого підіймально-транспортувального обладнання № 02.10.25 (далі-договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується виконати підіймально-транспортувальне обладнання (далі - обладнання) у відповідності до специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (додаток 1).

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором товар у визначений строк не поставив, що є підставою для повернення сплаченої позивачем передоплати в розмірі 184.000,00 грн та нарахування 4.297,53 грн пені, 2.392,00 грн інфляційних втрат та 831,78 грн 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно п. 9.1 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2025, в частині виконання своїх зобов`язань, до повного їх виконання сторонами.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник повинен поставити покупцю обладнання, якість якого відповідає технічним вимогам, які вказані в специфікації до договору (додаток 1).

Згідно Специфікації, що є додатком 1 до договору, предметом закупівлі є похилий підіймач UPL-01 250 1100*800/7000 у кількості 1 одиниці, вартістю 184.000,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна цього договору складається із вартості обладнання, зазначеної у специфікації (додаток 1 до договору).

Відповідно до п. 1.2 договору термін постачання обладнання становить 30 календарних днів з моменту надходження передоплати, в розмірі визначеному в п. 4.1 договору, на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п. 4.1 договору розрахунок за обладнання та пов`язані з ним монтажні та пусконалагоджувальні роботи проводиться в 2 етапи шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника:

- 1 етап - перерахування авансу - 147.200,00 грн проводиться протягом 5 календарних днів з моменту підписання сторонами даного договору;

- 2 етап - остаточний розрахунок - 36.800,00 грн проводиться протягом 1 робочого дня з моменту відвантаження зі складу постачальника.

Позивач згідно платіжної інструкції № 2598 від 10.04.2025 на суму 100.000,00 грн та платіжної інструкції № 2672 від 02.05.2025 на суму 84.000,00 грн перерахував на рахунок відповідача 100% грошових коштів в загальному розмірі 184.000,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що оплата за 1 етапом була здійснена позивачем не у розмірі визначеному договором (замість 147.000,00 грн сплачено 100.000,00 грн), тому строк поставки товару слід обраховувати від дня коли позивач здійснив другий платіж в сумі 84.000,00 грн, тобто з 02.05.2025.

Статтею 253 Цивільного кодексу країни визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, з огляду на викладене відповідач мав поставити позивачу товар у строк до 02.06.2025 включно.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач у визначений строк товар позивачу не поставив.

Позивач зазначає, що ним 02.06.2025 надіслано відповідачу претензію № 02/06, в якій просив у зв`язку з невиконанням умов договору, повернути сплачені кошти у розмірі 184.000,00 грн.

В якості доказів надіслання даної претензії відповідачу позивачем подано фіскальний чек АТ «Укрпошта» № 424 від 03.06.2025, копію конверту та роздруківку за трекінгом № 424, які є неналежними доказами, оскільки не підтверджують зміст відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) виникає у відповідача (постачальника) у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця).

Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто в розмірі 184.000,00 грн з 03.06.2025.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

З огляду на викладене, за відсутності жодного визначеного умовами договору документального підтвердження фактичної поставки товару позивачу, суд приходить до висновку про існування у відповідача зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати в розмірі 184.000,00 грн на підставі вимог ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 184.000,00 грн попередньої оплати обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо поставки товару не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.2 договору визначено, що у разі не виконання або несвоєчасного виконання зобов`язань постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі облікової ставки Національного банку України, як діяла під час такого неналежного виконання, від суми непоставленого обладнання за кожен день прострочення виконання своїх зобов`язань.

Позивач за прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 4.297,53 грн (нарахованої на суму 184.000,00 грн за період з 12.05.2025 по 05.07.2025).

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання з поставки товару відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню розмір якої за розрахунками суду на суму 184.000,00 грн за період з 03.06.2025 по 05.07.2025 (знаходиться в матеріалах справи) становить 2.578,52 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 2.578,52 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення з повернення попередньої оплати позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 2.392,00 грн інфляційних втрат та 831,78 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору інший розмір процентів не визначений.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1.472,00 грн інфляційних втрат та 499,07 грн 3% річних (за розрахунками суду на суму боргу 184.000,00 грн за період з 03.06.2025 по 05.07.2025).

В іншій частині пені, інфляційних втрат та 3% річних в позові слід відмовити, оскільки позивачем невірно визначено період прострочення.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Корзуна Андрія Миколайовича є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Південь ліфт» (04073, м. Київ, вул. Кирилівська, 160, корпус Б, офіс 309; ) на користь Фізичної особи-підприємця Корзуна Андрія Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 184.000 (сто вісімдесят чотири тисячі) грн 00 коп. основного боргу, 2.578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) грн 52 коп. пені, 1.472 (одну тисячу чотириста сімдесят дві) грн 00 коп. інфляційних втрат, 499 (чотириста дев`яносто дев`ять) грн 07 коп. 3 % річних, 2.384 (дві тисячі триста вісімдесят чотири) грн 81 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова