ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"09" вересня 2025 р. м ХарківСправа № 922/3225/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

розглянувши матеріали позовнї заяви (вх. № 3225/25 від 05.09.2025)

Балаклійської міської ради Харківської області (64207, Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Захисників України, буд. 18, код ЄДРПОУ 04058628)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (69096, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11-А, кабінет № 8, код ЄДРПОУ 40308189)

про стягнення заборгованості у розмірі 371 142,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Балаклійська міська рада Харківської області (позивач по справі) звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (відповідач по справі) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за невикористаними скретч-картками (талонами) у розмірі 371 142,00 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 567,13 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за Договором про закупівлю № 06-035-СК від 10.04.2024.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

По-перше, частиною 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111). Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з приписами частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як свідчить поданий позов, заявлено майнову вимогу на суму 371 142,00 грн та позивач просить суд стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 567,13 грн, що складає 1,5 відсотка ціни позову.

Водночас, позивачем в якості доказу сплати судового збору надано сформовану на офіційному сайті Господарського суду Харківської області квитанцію до сплати, яка не є належним документальним доказом сплати судового збору, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжного документу, яким сплачено та/або зараховано необхідну суму до Державного бюджету України, про що складено працівниками відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) акт від 05.09.2025.

Відтак, позивачем, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, до матеріалів позову не додано документи, які підтверджують сплату судового збору в установлених законом порядку і розмірі.

По-друге, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити, зокрема зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Однак позивачем всупереч вказаній процесуальній нормі не надано до матеріалів позову належним чином оформленого окремого обґрунтованого розрахунку суми позовних вимог, що стягується.

За таких обставин, подана позивачем позовна заява не відповідає імперативним вимогам статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Беручи до уваги вищевикладене суд дійшов до висновку, що позовну заяву відповідно до положень ст. 174 ГПК України слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків.

На підставі викладного та керуючись статтями 162, 163, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Балаклійської міської ради Харківської області (вх. № 3225/25 від 05.09.2025) залишити без руху.

2. Встановити позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Господарського суду Харківської області:

- належних документальних доказів про сплату судового збору в розмірі 5567,13 грн.;

- належним чином оформлений окремий обґрунтований розрахунок суми позовних вимог, що стягується.

3. Роз`яснити позивачу, що за умовами ч. 3, ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу складено та підписано 09.09.2025.

Суддя Н.А. Новікова