ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2025 р. Справа № 924/524/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали

за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Хмельницької міської ради м. Хмельницький

до Громадської організації "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" м.Хмельницький

про стягнення 870080,81 грн

Учасники процесу:

прокурор: Приступа В.І. - діє на підставі службового посвідчення № 072550 від 01.03.2023

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 26.05.2025 надійшла позовна заява заступника керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Хмельницької міської ради до Громадської організації "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" про стягнення 870080,81 грн. В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує, що у період із 19.02.2019 по 09.07.2024 відповідач згідно дозволу на виконання будівельних робіт від 19.02.2019 здійснив будівництво об`єкта: "Нове будівництво з почерговою здачею багатоповерхового трисекційного житлового будинку та гаражів по вул.Залізняка, 1-Б (І черга) в м. Хмельницькому". У подальшому Державною інспекцією архітектури та містобудування України відповідачу видано сертифікат від 12.08.2024 №ІУ08, яким засвідчено відповідність вказаного закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. Як вбачається із акту готовності об`єкта до експлуатації від 09.07.2024, пайова участь відповідачем до місцевого бюджету не сплачувалася (підстава для звільнення від сплати пайової участі - пункт 13 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-ІХ). Прокурор зазначає, що на момент отримання відповідачем дозволу на будівництво вказаного об`єкту ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачала, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Перерахування замовником об`єкта будівництва коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту до відповідного місцевого бюджету є обов`язком, а не правом забудовника. При цьому відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру. Однак на момент прийняття в експлуатацію об`єкта відповідача ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" було виключено на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" (далі - Закон №132-ІХ). В той же час, Закон №132-ІХ врегулював відповідні правовідносини у п. 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення", а саме установив, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайова участь) у такому розмірі та порядку, зокрема для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування (підп. 1 ч.2). Тобто, починаючи із 01.01.2020, у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Однак для об`єктів, будівництво яких розпочато до 01.01.2020 (які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) в абз. 2 п.2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підп. 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі до прийняття такого об`єкта в експлуатацію. При цьому, обов`язок сплатити пайову участь, у разі його невиконання замовником будівництва у 2020 році, зберігається до прийняття об`єкта в експлуатацію, навіть у наступних після 2020 року. У такому разі вважається, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. Прокурор вказує, що відповідач не сплатив до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайова участь) у встановленому законом порядку та розмірі. Тому зважаючи на норми абз. 2 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 132-ІХ, розмір пайової участі, який на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України підлягає стягненню із відповідача до бюджету на користь позивача, становить 870080,81 грн. Оскільки позивач не вживав дій, спрямованих на захист інтересів держави, то заступник керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 29.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/524/25 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 18 червня 2025 року включно, встановлено прокурору та позивачу строк для подання відповіді на відзив до 30 червня 2025 року включно, призначено підготовче засідання на 14:30 год. 30 червня 2025 року.

Згідно з ухвалою від 06.06.2025 суд задовольнив клопотання заступника керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького про забезпечення позову від 05.06.2025 та наклав арешт на грошові кошти, що належать Громадській організації "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово - кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Громадській організації "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" в межах суми позовних вимог, які становлять 870 080,81 грн.

Відповідно до ухвали від 30.06.2025, постановленої із занесенням до протоколу судового засідання, суд відклав підготовче засідання на 10:00 год. 10 липня 2025 року.

До суду 10.07.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає, що спір у вказаних правовідносинах між сторонами виник на підставі ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI, в редакції до 01.01.2020, яка передбачала, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" статтю 40 вищевказаного Закону виключено. Відповідач зазначає, що позивачем не було виконано вимоги Закону у період 2019-2024 років, оскільки у момент виконання будівельних робіт позивач жодним чином не повідомляв відповідача про обов`язок сплати пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. При цьому відповідач не здійснює господарську діяльність з метою отримання прибутку. Відповідач не здійснював реалізацію приміщень в об`єкті будівництва "Нове будівництво з почерговою здачею багатоповерхового трисекційного житлового будинку та гаражів по вул.Залізняка, 1-Б в м. Хмельницькому (І черга будівництва)" та не має коштів для виплати грошових коштів на користь позивача. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

В підготовчому засіданні 10.07.2025 суд продовжив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та прийняв його до розгляду, продовжив позивачу та прокурору строк для подання відповіді на відзив до 16 липня 2025 року включно, встановив відповідачу строк для подання заперечень на відповіді на відзив до 23 липня 2025 року включно, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 09:20 год. 31 липня 2025 року, про що постановлені ухвали із занесенням до протоколу судового засідання.

До суду 10.07.2025 від Окружної прокуратури міста Хмельницького надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор зазначає, що відповідач беззаперечно має статус замовника будівництва, а тому на нього визначеною у п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ покладено обов`язок взяти участь у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту шляхом сплати відповідних коштів. І саме з моментом введення об`єкта в експлуатацію законодавець пов`язує настання строку виконання зобов`язання. Натомість, саме зобов`язання виникло в силу закону раніше (в момент початку будівництва в 2019 році). Тому приписи Закону відносно повного скасування з 2021 року обов`язку сплачувати пайовий внесок не застосовуються до обов`язку відповідача у даній справі, який виник до моменту набрання чинності названим актом законодавства. Звертає увагу, що наявні усі умови, які свідчать про набуття (збереження) відповідачем майна без достатньої правової підстави. По-перше, відповідач за результатами будівництва та здачі в експлуатацію об`єкта зберігає у себе майно (грошові кошти), які неминуче мав перерахувати на користь органу місцевого самоврядування. По-друге, збереження коштів у відповідача відбувається внаслідок їх недоотримання органом місцевого самоврядування, тобто за рахунок іншої особи. По-третє, відповідачем зберігаються вказані грошові кошти з підстав ухилення від їх сплати органу місцевого самоврядування, тобто за відсутності правової підстави. Також вважає безпідставними доводи відповідача з приводу того, що статус неприбуткової організації звільняє від законодавчого обов`язку сплачувати кошти пайової участі, оскільки останні не ґрунтуються на Законі. Жодним нормативно-правовим актом не віднесено до підстав звільнення від сплати коштів пайової участі таку, як "неприбутковий" статус забудовника, а натомість, підтверджено матеріалами справи, що він здійснив будівництво об`єкту, який віднесено до категорій, які залучаються до пайової участі.

В підготовчому засіданні 31.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10:00 год. 28 серпня 2025 року, про що постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання.

До суду 20.08.2025 та 25.08.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначає, що у розрахунку від 01.04.2025 позивач вказав, що розмір збитків становить 870 080,81 грн, який визначений за формулою: (2036,42 * 21 363) * 0,02 = 870 080,81 грн, тобто позивач визначив загальну вартість об`єкта як добуток двох показників: 2036,42 * 21 363 = 43 504 040,46 грн. Однак такий розрахунок, на думку відповідача, не відповідає дійсності, є необґрунтованим і не підтверджується жодними належними доказами у матеріалах справи. Відповідно до акту готовності об`єкта до експлуатації від 09.07.2024, вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, становить: 19 849,97534 тис. грн, що еквівалентно 19 849 975,34 грн. Таким чином, фактична вартість об`єкта, що підтверджується офіційними документами, є понад удвічі меншою, ніж вартість, штучно визначена позивачем у своєму розрахунку. Відповідно до загальних принципів визначення збитків та обрахунку шкоди, розрахунок має базуватись на достовірних та підтверджених даних, а не на гіпотетичних або завищених величинах. Отже, правильний та обґрунтований розмір збитків повинен розраховуватись виходячи із фактичної вартості об`єкта, підтвердженої документально, а саме: 19 849 975,34 грн * 0,02 = 396 999,51 грн. Вказана сума є максимально можливим розміром збитків за відповідною методикою, і будь-які інші (вищі) суми є безпідставними та не можуть бути враховані судом при розгляді справи по суті. Також відповідач повідомив, що в межах реалізації проєкту будівництва "Будівництво з почерговою здачею багатоповерхового трисекційного житлового будинку та гаражів по вул. Залізняка, 1-Б в м. Хмельницькому", за власні кошти було виконано комплекс додаткових робіт, що не входили безпосередньо до предмета будівництва. Зокрема, власними силами та за власні фінансові ресурси було здійснено: облаштування автомобільної парковки, розташованої за межами об`єкта будівництва; реконструкцію системи каналізації відповідно до Технічних умов №130 від 12.04.2023 за адресою: м.Хмельницький, вул. Залізняка, 1-Б. Виконання зазначених робіт передбачало проведення розкопувальних робіт, у тому числі розкриття асфальтового покриття та тротуарних ділянок, які в подальшому були відновлені за рахунок відповідача. Загальна вартість виконаних робіт склала 1 678 252 грн, що підтверджується відповідними кошторисами. Беручи до уваги, що виконані роботи є складовими елементами міської інфраструктури та фактично використовуються необмеженим колом осіб - мешканцями міста та громадськістю, понесені організацією витрати мають характер внеску в розвиток інфраструктури міста Хмельницького.

Прокурор в судовому засіданні 28.08.2025 підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Позивач не направив повноважного представника для участі в судовому засіданні 28.08.2025, письмової позиції не подав.

Відповідач не направив повноважного представника для участі в судовому засіданні 28.08.2025, у надісланій до суду заяві від 10.07.2025 просив справу розглядати без участі громадської організації та її представника, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Відповідно до інформаційної довідки № 420763648 від 02.04.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, в постійному користуванні Громадської організації "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :17:003:0070 площею 0,49 га на підставі рішення Хмельницької міської ради № 64 від 31.01.2018.

Згідно з інформацією з Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва у період із 19.02.2019 по 05.07.2024 Громадська організація "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" на вищевказаній земельній ділянці згідно дозволу на виконання будівельних робіт від 19.02.2019 (заява до Управління ДАБІ у Хмельницькій області №7800755) здійснювала будівництво об`єкта: "Нове будівництво з почерговою здачею багатоповерхового трисекційного житлового будинку та гаражів по вул.Залізняка, 1-Б в м.Хмельницькому (І черга будівництва)". Код об`єкта відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд (код ДКБС): 1122.1 Будинки багатоквартирні масової забудови. Зазначено, що вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, становить 19849,97534 тис. грн. Загальна площа квартир у будинку 2036,42 кв.м. Замовник не залучався до сплати пайової участі, підстава для звільнення від сплати пайової участі: п. 13 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" № 132-ІХ від 20.09.2019.

Державною інспекцією архітектури та містобудування України Громадській організації "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" видано сертифікат від 12.08.2024 № ІУ08, яким засвідчено відповідність вказаного закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. Сертифікат виданий на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 09.07.2024

Окружною прокуратурою міста Хмельницького здійснювалось опрацювання інформації про стан виконання замовниками будівництва обов`язку із перерахування до місцевого бюджету коштів для створення та розвитку інфраструктури міста (пайової участі).

Так, з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави щодо захисту порушених економічних інтересів територіальної громади заступник керівника окружної прокуратури міста звернувся до Хмельницької міської ради з листом №55-1444вих-25 від 05.03.2025, в якому просив надати інформацію з приводу надходження до бюджету Хмельницької міської територіальної громади коштів пайової участі від замовників будівництва, в тому числі від ГО "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю". Якщо такі кошти вказаними суб`єктами не сплачувалися (в тому числі через не укладення до 01.01.2020 та у наступних після 2020 року роках договорів про пайову участь) додатково повідомити про причини та вжиті Хмельницькою міською радою заходи щодо їх примусового стягнення у судовому порядку. У такому разі необхідно надати відповідні розрахунки пайової участі щодо кожного об`єкту будівництва (окремо), які провести з урахуванням норм Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" №132-ІХ від 20.09.2019 та актуальних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, розраховані станом на момент прийняття об`єкту в експлуатацію; направити вказані розрахунки із листом - повідомленням про необхідність його сплати на адреси замовників (докази поштового відправлення надати прокурору).

На вказане звернення Хмельницька міська рада листом №1237-02-23-25 від 21.03.2025 повідомила, що по об`єкту, сертифікат ІУ № 08 "Нове будівництво з почерговою здачею багатоповерхового трисекційного житлового будинку та гаражів по вул. Залізняка, 1-Б (І - черга)", ГО "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" відповідно до інформації на вебсайті "Портал Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва" договори про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького не укладалися. Також зазначила, що Управлінням капітального будівництва підготовлено розрахунок розміру пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Хмельницького.

Додатком до листа оформлено, зокрема розрахунок від 21.03.2025 розміру пайової участі у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького по замовнику - ГО "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю", підписаний начальником управління капітального будівництва Хмельницької міської ради, згідно з яким розмір збитків є рівним розміру пайової участі, яку замовник був зобов`язаний сплатити, та становить: (2036,42 * 21363) * 0,02 = 870080,81 грн.

31 березня 2025 року прокурор звернувся до Хмельницької міської ради з листом №55-1972вих-25, в якому просив повідомити Окружну прокуратуру міста, чи сплачено добровільно ГО "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" нараховану суму збитків пайової участі та, у разі відсутності даних щодо добровільної їх сплати, просила повідомити, які заходи вживатимуться щодо примусового їх стягнення.

В листі №1727-02-23-25 від 11.04.2025 Хмельницька міська рада повідомила про надіслання рекомендованих листів з повідомленням на адресу ГО "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" щодо зобов`язання сплатити суми завданих Хмельницькій міській територіальній громаді збитків, вказаних в розрахунках. Громадська організація отримала надіслані листи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 04.04.2025, проте відповідь та оплата не надходила. Наразі, інші заходи щодо примусового стягнення коштів не вживалися.

Додатками до листа долучено, зокрема лист Управління капітального будівництва Хмельницької міської ради, адресований керівнику ГО "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю", від 01.04.2025 № 01-16-133 з проханням сплатити 870080,81 грн коштів пайової участі та докази його надіслання.

З огляду на викладене, 28.04.2025 заступник керівника окружної прокуратури міста звернувся до Хмельницької міської ради з повідомленням № 55-2492вих-25 про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.

Матеріали справи містять наказ Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України №764 від 31.07.2024 "Про затвердження показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (розрахованих станом на 01.07.2024 року)", яким затверджено показник для Хмельницької області на рівні 21363 грн за 1 кв. м. загальної площі квартир будинку з урахуванням ПДВ.

Відповідач долучив до додаткових пояснень акт готовності об`єкта до експлуатації від 18.01.2024, договірну ціну на будівництво парковки та тротуару по вул. Залізняка, 1 Б, що здійснювалося в 2025 році, локальні кошториси на вказані будівельні роботи та підсумкові відомості до них, технічні умови №130 від 12.04.2023 для проектування та приєднання водопостачання та водовідведення об`єкта житлових будинків, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за серпень 2025 року та акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2025 року. Однак з огляду на подання зазначених доказів під час судового розгляду справи по суті та відсутність клопотання про поновлення строку, такі докази не були прийняті судом до розгляду.

Аналізуючи надані докази, пояснення представників сторін, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст. 53 ГПК України).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020.

У даній справі заступник керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Хмельницької міської ради із вимогами до Громадської організації "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" про стягнення 870080,81 грн на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України як безпідставно збережені кошти, що підлягали сплаті на користь Хмельницької міської ради у розмірі пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Хмельницького.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 172 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

На території Хмельницької міської територіальної громади таким органом, зокрема, є Хмельницька міська рада.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту є одним із джерел формування бюджету розвитку місцевих бюджетів (п. 4-1 ч. 1 ст. 71 Бюджетного кодексу України).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" бюджетом розвитку визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку, зміцнення матеріально-фінансової бази.

Місцеві бюджети є складовою бюджетної системи України (ч. 1 ст. 5 Бюджетного кодексу України).

Отже, оскільки кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту належать до джерел формування бюджету розвитку місцевого бюджету, їх стягнення безумовно становить інтерес територіальної громади та держави, який пов`язаний із накопиченням бюджетних коштів, необхідних для забезпечення належного функціонування інституцій місцевого самоврядування.

Відтак, уповноваженим органом у спірних правовідносинах є Хмельницька міська рада, яка є належним позивачем у цій справі.

На підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор додав до позовної зави листи №55-1444вих-25 від 05.03.2025 та №55/1972вих-25 від 31.03.2025, в яких останній інформував Хмельницьку міську раду про існування порушень інтересів держави та просив повідомити про заходи, які вживатимуться щодо захисту таких інтересів.

В листі №1727-02-23-25 від 11.04.2025 Хмельницька міська рада повідомила про проведену роботу щодо надіслання вимоги відповідачу та вказала, що інші заходи щодо примусового стягнення коштів не вживалися.

Таким чином, позивачем не пред`явлено до суду позову про стягнення із відповідача грошових коштів (пайової участі) до місцевого бюджету, у зв`язку із чим Окружна прокуратура міста Хмельницького звернулася із повідомленням №55-2492вих-25 від 28.04.2025 про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави.

Зазначені обставини є достатнім аргументом для підтвердження бездіяльності Хмельницької міської ради та достатньою підставою для звернення прокурора до суду із позовом в інтересах держави в особі вказаного органу.

Зважаючи на викладене та з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Так, на час отримання відповідачем дозволу від 19.02.2019 на виконання будівельних робіт на будівництво об`єкта: "Нове будівництво з почерговою здачею багатоповерхового трисекційного житлового будинку та гаражів по вул.Залізняка, 1-Б в м.Хмельницькому (І черга будівництва)" та початку відповідного будівництва стаття 40 Закону № 3038-VI (тут і далі в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, тобто до 01.01.2020) передбачала, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частини перша-третя вказаної статті)

У свою чергу, органи місцевого самоврядування встановлювали порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Порядок укладення договору пайової участі за вказаною статтею Закону передбачався у декілька етапів: замовник повинен був звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про укладення договору про пайову участь (оферта), яка реєструвалась органами місцевого самоврядування. На підставі доданих замовником до заяви документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками, протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви визначався розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, з органом місцевого самоврядування укладався договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, істотними умовами якого були розмір пайової участі, строк (графік) її сплати, відповідальність сторін, невід`ємною частиною такого договору був розрахунок величини пайової участі (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Замовник до прийняття об`єкта в експлуатацію повинен був сплатити в повному обсязі кошти пайової участі єдиним платежем або частинами, якщо договором було передбачено графік сплати пайової участі.

Згідно з усталеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, зокрема викладеною в постановах від 08.10.2019 у справі №911/594/18 та від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, перерахування замовником об`єкта будівництва у передбачених законом випадках коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту до відповідного місцевого бюджету є обов`язком, а не правом забудовника. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.

Строк, визначений Законом № 3038-VI для укладення договору пайової участі, - протягом 15 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, встановлено саме для добровільного виконання стороною такого обов`язку, і закінчення цього строку не припиняє цього обов`язку замовника та не звільняє замовника від обов`язку укласти договір. Адже невиконання особою положень законодавства не повинно призводити до настання бажаного для неї внаслідок такого невиконання результату у вигляді звільнення від платежу та надавати майнові переваги порівняно із законослухняною особою.

Тобто відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру (такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №339/388/16-ц, від 22.09.2021 у справі №904/2258/20).

Однак на момент прийняття в експлуатацію спірного об`єкта відповідача (у 2024 році) статтю 40 Закону № 3038-VI виключено з 01.01.2020 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" (далі - Закон №132-ІХ) з 01.01.2020.

За змістом Закону № 132-IX та прикінцевих та перехідних положень до нього, з 01.01.2020 у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01.01.2020.

Таким чином, починаючи з 01.01.2020 передбачений до цього статтею 40 Закону № 3038-VI обов`язок замовників забудови земельної ділянки у населеному пункті щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту перестав існувати.

Поряд з тим, законодавцем під час внесення змін до Закону № 3038-VI (шляхом виключення ст. 40 вказаного Закону на підставі Закону № 132-IX) було чітко встановлено (абз. 2 п. 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX), що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:

1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):

- для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;

- для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;

3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;

4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;

5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;

6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №643/21744/19 виклала висновок щодо вирішення правової проблеми, пов`язаної з застосуванням норм права до правовідносин, які виникли до внесення змін у законодавство щодо скасування обов`язку замовника будівництва укласти відповідний договір.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Зовнішнім виразом зміни правового регулювання суспільних відносин є процес втрати чинності одними нормами та/або набуття чинності іншими.

Так, при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, проте настають після набрання чинності новою нормою права.

Водночас зміна правових норм і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акта має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. При цьому триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності.

Стаття 40 Закону № 3038-VI визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із ч.2 ст. 331 ЦК України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а отже, і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.

Аналізуючи правову природу цих правовідносин, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що з моменту завершення будівництва та прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію правовідносини забудови припиняються, а тому не можна вважати, що на них поширюються положення ст.40 Закону № 3038-VI після втрати нею чинності.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-ІХ визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 01.01.2020. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.

У зв`язку з відмовою забудовника від укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту права органу місцевого самоврядування на отримання коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту є порушеними і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом.

У такому разі суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі ч. 1 ст.1212 ЦК України.

Також Верховний Суд у постанові від 20.07.2022 у справі №910/9548/21 дійшов висновку, що законодавець під час внесення змін до Закону № 3038-VI (шляхом виключення ст. 40 вказаного Закону на підставі Закону №132-IX) чітко визначив підстави та порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту щодо об`єктів, будівництво яких було розпочато до внесення законодавчих змін, а саме:

- договори пайової участі, укладені до 01.01.2020 на підставі вимог ст. 40 Закону № 3038-VI, залишались дійсними та підлягали до їх повного виконання і після виключення вказаної статті (абз. 1 п. 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX). Тобто істотні умови, зокрема щодо розміру пайової участі, строку сплати пайової участі, відповідальності сторін, які відповідно до закону підлягали врегулюванню у таких договорах, залишались незмінними;

- якщо станом на 01.01.2020 такі об`єкти не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені та, оскільки з 01.01.2020 встановлений статтею 40 Закону № 3038-VI обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі, як і обов`язок щодо укладення відповідного договору, перестав існувати, тому законодавець визначив нормативне регулювання таких правовідносин, зокрема, абзацом 2 п. 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX.

Передбачений вказаною нормою порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для: (1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені; (2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:

- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;

- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.

Вказаним спростовуються доводи відповідача щодо необхідності звернення до нього позивача із повідомленням про обов`язок сплатити кошти пайової участі.

Таким чином, для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Такі висновки Верховного Суду відповідають загальним принципам рівності та справедливості, є націленими на те, щоб замовник будівництва, який розпочав його до 01.01.2020 та добросовісно виконав встановлений законом (статтею 40 Закону № 3038-VI) обов`язок щодо пайової участі, був у однакових ринкових умовах із забудовником, який аналогічно розпочав будівництво у попередні роки до 01.01.2020, але до цієї дати такого обов`язку не виконав, можливо навіть свідомо затягуючи процес здачі об`єкта будівництва в експлуатацію до 01.01.2020 з метою уникнення сплати пайової участі,

У постанові від 20.07.2022 у справі №910/9548/21 Верховний Суд також зауважив, що у випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону №132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 у справі №643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі ст. 1212 ЦК України.

Така позиція підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.07.2022 у справі №910/9548/21, від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22.

Суд встановив, що в період з 19.02.2019 по 05.07.2024 Громадська організація "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" здійснювала будівництво об`єкта: "Нове будівництво з почерговою здачею багатоповерхового трисекційного житлового будинку та гаражів по вул.Залізняка, 1-Б в м.Хмельницькому (І черга будівництва)".

Будівництво проводилося на земельній ділянці з кадастровим номером :17:003:0070. Відповідно до інформації з Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва датою початку будівництва (згідно дозволу на виконання будівельних робіт) є 19.02.2019, дата завершення будівництва - 05.07.2024, акт готовності об`єкта до експлуатації - 09.07.2024.

12 серпня 2024 року відповідачу видано сертифікат № ІУ08, згідно якого засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.

Враховуючи, що будівництво об`єкта розпочалося в лютому 2019 року, тобто до набрання чинності Законом № 132-ІХ, то відповідач зобов`язаний був у період з початку будівельних робіт забудови і до 01.01.2020 звернутися до міської ради (позивача) із заявою про укладення договору про пайову участь, до якої додати документи, що підтверджують кошторисну вартість будівництва об`єкта, та очікувати від міської ради відповідного розрахунку та примірника договору.

Вказаних дій відповідач не виконав, відповідно порушив норму ст. 40 Закону № 3038-VI щодо обов`язкової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту, яка на момент початку будівництва об`єкта і до 01.01.2020 була чинною.

Після 01.01.2020 набула чинності норма п. 13 розділу І Закону № 132-ІХ, якою скасовано обов`язок забудовників укладати договори пайової участі з органами місцевого самоврядування, закріплений у ст. 40 Закону № 3038-VI.

Враховуючи наведене, відповідно до абз. 2 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX відповідач зобов`язаний був у 2020 році звернутися до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва в строк до 16.01.2020 і до введення об`єкта в експлуатацію сплатити до відповідного місцевого бюджету кошти пайової участі у визначеному розмірі.

При цьому, відсутність звернення замовника будівництва з відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва на виконання вимог абз. 2 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ та ненадання ним передбачених цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі на підставі наявних у нього документів із доведенням під час розгляду справи їх обґрунтованості.

За приписами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в)відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, у разі порушення зобов`язання з боку замовника будівництва щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у правовідносинах, які виникли до внесення змін у законодавство щодо скасування обов`язку замовника будівництва укласти відповідний договір, орган місцевого самоврядування вправі звертатись з позовом до замовника будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів. Саме такий спосіб захисту є ефективним та призведе до поновлення порушеного права органу місцевого самоврядування.

Визначаючи розмір належної до стягнення суми пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта, суд зобов`язаний дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду (подібний висновок щодо обов`язку суду перевірити розрахунок заявлених позовних вимог викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми, суд зазначає, що останній проведений з врахуванням відомостей з Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо загальної площі квартир у будинку (2036,42 кв.м.), визначеного наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України №764 від 31.07.2024 показника опосередкованої вартості спорудження житла для Хмельницької області (21363 грн за 1 кв. м.), а отже, є обґрунтованим, арифметично правильним та відповідає приписам абз. 2 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, розрахунок відповідача, що наведений у додаткових поясненнях по справі від 20.08.2025, не відповідає абз. 2 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ, оскільки для житлових будинків розмір пайової участі становить 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування. А згідно інформації з Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, код об`єкта відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд (код ДКБС) визначений як 1122.1 - будинки багатоквартирні масової забудови.

Враховуючи наведене вище, у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати пайової участі за розрахунком, право Хмельницької міської ради на отримання цих коштів є порушеним і у неї виникло право вимагати стягнення цих коштів, обов`язок сплати яких виникає через пряму вказівку закону. У такому разі замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок позивача зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути такі кошти на підставі ст. 1212 ЦК України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заявлених безпідставно збережених коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України, оскільки матеріали справи підтверджують наявність у відповідача обов`язку щодо сплати пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта на підставі абз. 2 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ, який не був виконаний відповідачем.

Доводи відповідача про неприбутковість його діяльності не звільняють останнього від обов`язку такої сплати та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на відсутність у чинному законодавстві такої підстави для звільнення від сплати внеску в розвиток інфраструктури міста Хмельницького.

Посилання відповідача на те, що в межах реалізації проекту будівництва ним за власні кошти було виконано комплекс додаткових робіт, що не входили до предмета будівництва та які мають характер внеску в розвиток інфраструктури міста Хмельницького, також не можуть бути підставою для відмови у позові, з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено порядку зарахування вартості таких робіт в рахунок внеску, а договір між позивачем та відповідачем з приводу проведення такого зарахування не укладався.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь Хмельницької міської ради 870080,81 грн безпідставно збережених коштів.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Хмельницької міської ради м. Хмельницький до Громадської організації "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" м. Хмельницький про стягнення 870080,81 грн задовольнити.

Стягнути з Громадської організації "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" (м.Хмельницький, вул.Чорноострівська, буд. 10, кв. 2, код 41525193) на користь Хмельницької міської ради (м.Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя, 3, код 33332218) для зарахування в дохід місцевого бюджету Хмельницької міської територіальної громади грошові кошти в розмірі 870080,81 грн (вісімсот сімдесят тисяч вісімдесят гривень 81 коп.).

Стягнути з Громадської організації "Всеукраїнське об`єднання осіб з інвалідністю "За Україну, за її волю" (м.Хмельницький, вул.Чорноострівська, буд. 10. кв. 2, код 41525193) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м.Хмельницький, провулок Військоматський, 3, код 02911102) 13051,21 грн (тринадцять тисяч п`ятдесят одну гривню 21 коп.) витрат на оплату судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено на 8-ий робочий день - 09.09.2025.

Суддя Л.О. Субботіна

Рішення надсилається Окружній прокуратурі міста Хмельницького та сторонам до електронних кабінетів, Хмельницькій обласній прокуратурі на ел. адресу: .u