РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.09.2025Справа № 910/8293/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-СЕРВІС"

про стягнення 4074,83 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-СЕРВІС" про стягнення 4074,83 грн, з яких: 3960,98 грн заборгованості зі сплати орендної плати, 103,81 грн пені та 10,04 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором від 16.06.2020 № 2419-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нова редакція договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 28.04.2017 № 2419) в частині повної та своєчасної сплати орендної плати.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 07.07.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/8293/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки у відповідача відсутній зареєстрований електронний кабінет через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, що забезпечує обмін документам, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.07.2025 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача: 03047, місто Київ, проспект Берестейський (Перемоги), будинок 50, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із п.3 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 15.07.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №23, а отже, згідно із п.3 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

04.09.2025 через відділ діловодства суду від позивача надійшов лист, який за своєю суттю є клопотанням про долучення доказів та поновлення строку на подання таких доказів, а саме: акта (надання послуг) №2883 від 31.05.2025 (оскільки акт був відсутній у позивача на час подання позову у зв`язку із не підписанням його відповідачем) та договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 28.04.2017 №2419 разом з актом приймання-передачі нерухомого майна від 06.10.2017.

Частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.80 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом з тим, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.01.2022 у справі № 234/11607/20 зроблено висновок, що: "при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Керуючись приписами ст.119 ГПК України, зважаючи на обставини наведені позивачем у клопотанні, враховуючи, наведені у клопотанні пояснення, що підписаний акт (надання послуг) №2883 від 31.05.2025 станом на час подання позову відповідач позивачу не повернув, а також з метою повного та всебічного розгляду справи, приймаючи до уваги посилання на договір та акт у новій реакції договору, суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивачу строку на подання доказів по справі та прийняття доданих до клопотання доказів.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція прокуратури

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-СЕРВІС" за договором №2419-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нова редакція договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 28.04.2017 №2419) утворився борг у розмірі 3960,98 грн зі сплати орендної плати за користування у період з 20.03.2025 по 20.06.2025 орендованим майном (частиною вестибулю), розташованою за адресою: м. Київ, станція метро "Дарниця".

Посилаючись на порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 3960,98 грн, а також нарахованої на підставі п.6.2. договору 103,81 грн пені та нарахованої на підставі ст.625 ЦК України 3% річних у розмірі 10,04 грн.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу та в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

16.06.2020 між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-СЕРВІС" (орендар) та Комунальним підприємством "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" (балансоутримувач) укладений договір від 16.06.2020 № 2419-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нова редакція договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 28.04.2017 № 2419) (надалі - договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної діючої комісії Київської міської ради з питань власності від 19.05.2020 №18/204 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), далі об`єкт, який знаходиться за адресою: м. Київ, станції метро "Дарниця" (вестибюль №2), для розміщення на території метрополітену автомату з продажу газет. (п.1.1. договору).

Об`єктом оренди є частина вестибюлю станції метро "Дарниця" загальною площею 3,0 кв.м. та зазначена в викопіюванні зі схем, що складає невід`ємну частину цього договору (п.2.1. договору).

Згідно із п.2.2. договору вартість об`єкта згідно із затвердженим висновком про вартість майна станом на 31.12.2019 становить за 1 кв.м. 68000,00 грн, всього: 204000,00 грн (без ПДВ).

Технічний стан об`єкта на дату передачі його орендареві, визначається в актах приймання-передачі об`єкта оренди та є невід`ємною частиною договору від 28.04.2017 №2419, а технічний стан частини переходу об`єкта оренди площею 1,5 кв.м., яка передається орендарю визначається в акті приймання-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору (п.2.3. договору).

Актом приймання-передачі нерухомого майна від 16.06.2020 орендодавець та балансоутримувач передали, а відповідач прийняв в орендне користування частину вестибюлю, що перебуває на балансі КП "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН", загальною площею 1,50 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, станції метро "Дарниця".

Згідно із п.2.3. договору частина вестибюлю, розташована за адресою: м. Київ, станції метро "Дарниця" була передана актом приймання-передачі об`єкта оренди, що є невід`ємною частиною договору від 28.04.2017 №2419. Так, згідно із актом приймання-передачі нерухомого майна від 06.10.2017 до договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 28.04.2017 №2419 орендодавець та балансоутримувач передали, а відповідач прийняв в орендне користування частину вестибюлю, що перебуває на балансі КП "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН", загальною площею 1,50 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, станції метро "Дарниця".

Відповідно до п.3.1. договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 і становить без ПДВ: 575 грн 19 коп. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 1725,57 грн. Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

У п.3.2. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п.3.4. договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, починають з дати підписання акта приймання-передачі.

Згідно із п.3.5. договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа місяця за розрахунковим.

У пп.4.2.2. п.4.2. договору сторони погодили, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі.

Відповідно до п. 6.2 договору за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь підприємства- балансоутримувача, орендар сплачує на користь підприємства-балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 16 червня 2020 року до 14 червня 2023 року (п.9.1 договору).

Водночас, у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, Верховною Радою Законом від 01.04.2022 №2181-IX внесені зміни до Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №157-ІХ та доповнено пунктом 6-1, яким унормовано, що під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо: продовження договору оренди, шляхом запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану.

На виконання вказаних законодавчих приписів Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.05.2022 №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану", яка набрала законної сили 01.06.2022.

У пункті 5 постанови №634 від 27.05.2022 (в редакції чинній станом на час закінчення строку дії договору) визначено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначенихстаттею 19 Закону.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення балансоутримувачем відповідача про непродовження такого договору за 30 календарних днів до дати завершення його строку дії з підстав, визначених статтею 19 Закону України №157-IX.

Враховуючи те, що строк дії договору, предметом якого є оренда комунального майна, завершувався у період воєнного стану, то відповідно такий договір вважається продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Позивачем надані у матеріали справи підписані між сторонами акти надання послуг: №269 від 31.01.2025 на суму 2632,83 грн, №862 від 28.02.2025 на суму 2664,43 грн, №1617 від 31.03.2025 на суму 2685,74 грн, №2210 від 30.04.2025 на суму 922,10 грн та №2883 від 31.05.2025 на суму 1830,07 грн.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача перед позивачем за договором за період з 20.03.2025 по 20.06.2025 становить 3960,98 грн.

На підставі ст.625 ЦК України позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 10,04 грн, а також нарахованої на підставі п.6.2. договору пені у розмірі 103,81 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі нерухомого майна від 06.10.2017, від 16.06.2020 підтверджується передача відповідачу в користування частини вестибюлю станції метро "Дарниця" загальною площею 3,0 кв.м.

Оскільки в матеріалах справи відсутній складений сторонами договору акт про повернення майна з оренди, суд приходить до висновку, що у спірний період з січня по травень 2025 року відповідач користувався нерухомим майном позивача.

Згідно із наданими позивачем у матеріали справи актами надання послуг: №269 від 31.01.2025 на суму 2632,83 грн, №862 від 28.02.2025 на суму 2664,43 грн, №1617 від 31.03.2025 на суму 2685,74 грн, №2210 від 30.04.2025 на суму 922,10 грн та №2883 від 31.05.2025 на суму 1830,07 грн нарахована орендна плата за період з січня по травень 2025 року становить 10735,17 грн. Підписавши зазначені акти відповідач фактично визнав користування у цей період спірним нерухомим майном, а також правильність здійсненого позивачем розрахунку орендної плати. При цьому матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо нарахованої орендної плати у спірний період.

Згідно із ч.1, 2 ст.762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

У пункті п.3.5. договору сторони погодили, що орендна плата сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа місяця за розрахунковим.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, у відповідача, у зв`язку з укладенням договору та прийняттям в користування об`єкта оренди, виникло зобов`язання зі сплати орендної плати за весь час користування об`єктом оренди.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором за вирахуванням часткових оплат становить 3960,98 грн.

При цьому у справах про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач (п.20 постанови Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі № 913/618/21).

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що за змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи підтверджується факт користування відповідачем у спірний період частиною вестибюлю станції метро "Дарниця" загальною площею 3,0 кв.м. та наявність заборгованості у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-СЕРВІС" перед позивачем з оплати оренди у сумі 3960,98 грн.

Відповідно до ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним свого обов`язку з оплати оренди у сумі 3960,98 грн.

Ураховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 3960,98 грн.

Згідно із ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач на підставі ст.625 ЦК України нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 10,04 грн, а також нарахованої на підставі п.6.2. договору пені у розмірі 103,81 грн.

Нарахування 3% річних та пені здійснено позивачем у такому порядку: за період з 21.04.2025 по 25.06.2025 на заборгованість у сумі 1208,81 грн; за період з 21.05.2025 по 25.06.2025 на заборгованість у сумі 922,10 грн; за період з 21.06.2025 по 25.06.2025 на заборгованість у сумі 1830,07 грн.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та процентів річних від простроченої суми.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне виконання зобов`язання з оплати орендної плати передбачена у п.6.2. договору, відповідно до якого за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь підприємства- балансоутримувача, орендар сплачує на користь підприємства-балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

З розрахунку позивача вбачається, що позивач дотримався приписів ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та здійснив розрахунок пені, виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України, оскільки погоджений сторонами розмір пені у спірний період перевищував подвійну облікову ставку Національного банку України.

Перевіривши розрахунок пені суд встановив, що обґрунтований розмір пені становить 103,72 грн, а тому вимоги в частині стягнення пені суд задовольняє частково.

Суд також перевірив розрахунок 3% річних та встановив, що розрахунок є арифметично правильним, здійснений відповідно до вимог законодавства та умов договору. Отже, позовна вимога про стягнення 3% річних у сумі 10,04 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 86 ГПК України).

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-СЕРВІС" заборгованості у сумі 3960,98 грн, 3% річних у сумі 10,04 грн та пені у сумі 103,72 грн. Позовні вимоги в частині стягнення 0,09 грн пені суд залишив без задоволення.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідач пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-СЕРВІС" (03047, місто Київ, проспект Берестейський (Перемоги), будинок 50, ідентифікаційний код 31863950) на користь Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" (03056, місто Київ, проспект Берестейський (Перемоги), будинок 35, ідентифікаційний код 03328913) заборгованість у сумі 3960,98 грн, 3% річних у сумі 10,04 грн, пеню у сумі 103,72 грн та судовий збір у сумі 3027,93 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено:12.09.2025.

Суддя С.О. Турчин