УХВАЛА

м. Київ

09.09.2025Справа № 910/12271/24

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., за участю секретаря судового засідання Севериненко К.Р., розглянувши

заяву Державного підприємства «Гарантований покупець»

про відстрочення виконання судового рішення

у справі №910/12271/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР ЕНЕРДЖІ»

до Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ»

про стягнення 33 055 095,69грн

Представники сторін:

від позивача: Клименко Г.О.;

від відповідача: Франюк А.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІАР ЕНЕРДЖІ» (надалі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» (надалі відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 36 617 712,91 грн, з яких: 32 332 894,99 грн основний борг, 3 127 840,23 грн інфляційні втрати та 1 156 977,69 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 провадження у справі у частині стягнення суми основного боргу у розмірі 88 133,49 грн закрито, в іншій частині позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР ЕНЕРДЖІ» 21 022 580,49 грн основного боргу, 3 127 840,23 грн інфляційних втрат, 1 156 373,31 грн 3% річних та 303 681,53 грн судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 залишено без змін.

24.06.2025 на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

25.06.2025 до суду надійшла заява позивача про виправлення помилки в наказі суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР ЕНЕРДЖІ» про виправлення помилки наказі в справі № 910/12271/24 повернуто заявнику без розгляду, з підстав визначених в ухвалі суду.

02.07.2025 до суду надійшла заява позивача про виправлення помилки в наказі суду, де позивач просить зазначити в наказі правильне найменування стягувача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 заяву позивача про виправлення помилки в наказі суду призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.07.2025.

У судове засідання 15.07.2025 з`явився представник позивача Бойко В.О. та представник відповідача Прохоров Ю.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР ЕНЕРДЖІ» про виправлення описки задоволено, виправлено описку в наказі Господарського суду міста Києва в справі №910/12271/24 від 24.06.2025 зазначивши правильно найменування стягувача: «Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІАР ЕНЕРДЖІ»» замість неправильного «Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІАР ЕНЕРДЖИ»».

15.08.2025 від відповідача надійшла заява про відстрочення виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 прийнято заяву Державного підприємства Гарантований покупець про відстрочення виконання рішення у справі №910/12271/24 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.09.2025.

18.08.2025 від відповідача надійшла заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

19.08.2025 від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

20.08.2025 від відповідача надійшла заява про повернення його заяви від 18.08.2025 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню частково, з тих підстав, що ним не дотримано вимог п.1 ч.1 ст.170 Господарського процесуального кодексу України, а саме, у заяві відсутнє найменування та реквізити сторони відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2025 заяву Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі № 910/12271/24 повернуто заявнику без розгляду.

20.08.2025 від відповідача надійшла заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а саме наказу Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 у справі № 910/12271/24, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025, в частині стягнення 908 634,22 грн, з посиланням на те, що відповідачем сплачено на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 908 634,22 грн.

26.08.2025 від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в яких останній просить суд відмовити у задоволенні заяви посилаючись на те, що здійснена відповідачем оплата у загальному розмірі 908 634,22 грн не була пов`язана з добровільним виконанням рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025.

Крім того, 26.08.2025 від позивача надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення в яких останній просить суд відмовити у задоволенні заяви посилаючись на те, що відповідач у такий спосіб намагається затягнути виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 заяву Державного підприємства «Гарантований покупець» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягають виконанню, задоволено, визнано наказ Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025, у справі № 910/12271/24 у частині стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР ЕНЕРДЖІ» 908 634,22 грн заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання 09.09.2025 з`явилися представник позивача та представник відповідача.

Розглянувши заяву про відстрочку виконання рішення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

При цьому, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Так, в обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає наступне.

По-перше, Державне підприємство «Гарантований покупець» наголошує, що платежі залежать від оплати НЕК «Укренерго» послуги Державного підприємства «Гарантований покупець» із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, розмір вартості якої затверджується НКРЕКП. Проте, у зв`язку з несплатою НЕК «Укренерго» вартості послуги у 2021 - 2022 роках та тривалого ухилення від підписання актів купівлі-продажу, Державне підприємство «Гарантований покупець» не розрахувалося у повному обсязі з виробниками за «зеленим» тарифом, що стало підставою для звернення ряду виробників з позовами до Державного підприємства «Гарантований покупець». В свою чергу, станом на 01.01.2024 у НЕК «Укренерго» наявна заборгованість перед позивачем за послугу розрахункових періодів 2021 2023 років, яка обраховується в мільярдах.

По-друге, у період воєнного стану Державне підприємство «Гарантований покупець» бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури. Разом з іншими учасниками ринку, на яких покладено виконання спеціальних обов`язків, Державне підприємство «Гарантований покупець» здійснює забезпечення населення України доступною електричною енергією за фіксованим, пільговим тарифом до 31.05.2024, включно по 2,64 грн за 1 кВт/год, а з 01.06.2024 - 4,32 грн за 1 кВт/год.

По-третє, на даний момент, відповідно до алгоритму розрахунків, визначених Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (надалі Положення), Державне підприємство «Гарантований покупець» здійснює розрахунки з постачальниками універсальних послуг за рахунок коштів, які отримує від виробників за надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем. З метою забезпечення побутових споживачів електричною енергією, виробники електричної енергії, на яких покладено спецобов`язки, на виконання Положення здійснюють продаж електричної енергії постачальникам універсальних послуг та здійснюють оплату послуги гарантованого покупця з урахуванням отриманих коштів від реалізації такої електричної енергії постачальникам універсальних послуг. Отже порушення постачальниками універсальних послуг своїх зобов`язань перед Державним підприємством «НАЕК «Енергоатом» унеможливлюють в цілому виконання спеціальних обов`язків згідно Положення як виробником електричної енергії ДП «НАЕК «Енергоатом» так і гарантованим покупцем.

По-четверте, у зв`язку з окупацією державою-агресором найбільшого об`єкту генеруючого електричну енергію в Україні - Запорізької АЕС, знищенням великої кількості об`єктів генерації електричної енергії, в т.ч. з альтернативних джерел енергії та зменшенням виробництва електричної енергії, істотно зменшилось надходження коштів у електроенергетичну галузь.

З урахуванням зазначеного, відповідач вказує, що на даний момент недоотримує значні суми коштів від виробників в межах виконання Положення та від НЕК «Укренерго» в якості оплати послуги з забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, у результаті чого відповідач не може у повному обсязі виконувати свої поточні зобов`язання перед постачальниками універсальних послуг та виробниками електричної енергії за «зеленим» тарифом.

За таких умов, сплата позивачу грошових коштів на виконання рішення суду у надзвичайно складних умовах воєнного часу ще більше ускладнить ситуацію на ринку електричної енергії та призведе до недоотримання багатьма учасниками ринку коштів та як наслідок неможливості здійснення ними господарської діяльності у критичній сфері інфраструктури, якою є сфера електроенергетики.

Так, статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Суд зазначає, що Державне підприємство «Гарантований покупець» хоч і є суб`єктом господарювання, однак договірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі вказівки закону, і майнова самостійність Державного підприємства «Гарантований покупець» обмежена обсягом прав, закріплених за ним власником.

Також суд враховує часткову оплату відповідачем вартості послуг за спірний період позивачу, та те, що фінансування діяльності Державного підприємства «Гарантований покупець» здійснюється лише в межах кошторису затвердженого регулятором, відсутність вини щодо несвоєчасної оплати послуг та складний фінансовий стан Державного підприємства «Гарантований покупець», участь Державного підприємства «Гарантований покупець» в функціонуванні критичної сфери інфраструктури.

У той же час, суд враховує, що за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява №60858/00).

Отже, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" та відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/12271/24, до 28.11.2025.

Згідно з ч. 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Керуючись ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Державного підприємства Гарантований покупець про відстрочення виконання судового рішення у справі №910/12271/24 задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/12271/24, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025, до 28.11.2025.

3. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

4 Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в порядку та строк встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Повна ухвала складена та підписана 10.09.2025.

Суддя Я.А.Карабань