РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2025Справа № 910/1056/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича ( АДРЕСА_1 )

до Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (020099, місто Київ, вулиця Ялтинська,11)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Банк Альянс» (04053, місто Київ, вулиця Січових стрільців, 50).

про визнання дій протиправними.

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особи-підприємця Гапонов Андрій В`ячеславович звернулась до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України про визнання незаконними та такими, що суперечать умовам Договору №147-24 від 10.06.2024 дії відповідача (замовника) Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України щодо пред`явлення вимоги вих. №06.1/667-25 від 16.01.2025 до АТ БАНК АЛЬЯНС про стягнення коштів за банківською гарантією №3376-24 від 05.06.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем у супереч умовам Договору №147-24 від 10.06.2024 пред`явлено вимоги вих. №06.1/667-25 від 16.01.2025 до Акціонерного товариства «Банк Альянс» про стягнення коштів за банківською гарантією №3376-24 від 05.06.2024.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд заборонити Акціонерному товариству Банк Альянс виконувати гарантійні зобов`язання за банківською гарантією №3376-24 від 05.06.2024 на суму 82 599,90 грн до моменту вирішення спору по суті.

Ухвалою від 31.01.2025 позивачу було відмовлено у забезпеченні позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2025 відкрито провадження у справі №910/1056/25, у порядку статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство Банк Альянс, вирішено здійснювати розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

03.02.2025 року через систему Електронний суд від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

17.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких вказав, що банк-гарант не повинен вдаватись до аналізу відносин, які склались між бенефіціаром та принципалом і, відповідно, встановлювати з чиєї вини відбулось порушення принципалом зобов`язання, чи було таке порушення вимушеним; бенефіціаром були дотримані умови подання вимоги, до неї включені всі умови, що передбачаються гарантією, вимога отримана бнком в строки, передбачені гарантією, відповідно у банка були відсутні правові підстави у відмові в оплаті за Вимогою.

18.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому заперечуючи проти задоволення позову, відповідач повідомив, що він правомірно звернувся до банку з вимогою сплатити за банківською гарантією, оскільки позивач прострочив поставку товару за Договором №147-24 від 10.06.2024, а деякий товар взагалі не було поставлено.

24.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій останній суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 82 599,90 грн

Звертаючись з даним позовом до суду (з урахуванням заяви про зміну предмета позову), позивач вказує на те, що

- товари, поставлені 08.07.2024 та 13.08.2024, були передані відповідачу на виконання Додаткової угоди №02-24 від 08.07.2024 та Додаткової угоди №03-24 від 13.08.2024, якими було замінено деякі товари за Договором;

- додаткові угоди були надіслані відповідачу 21.06.2024, тобто до закінчення строку поставки; відповідач погодився на заміну товарів у Договорі, підписавши додаткові угоди після закінчення строку поставки;

- додатковими угодами не врегульовано строк поставки замінених товарів; відповідач не пред`являв вимоги щодо поставки товару, у зв`язку із цим позивач не порушив строки поставки товару;

- висновком Вінницької торгово-промислової палати №B-569 від 14.01.202 було встановлено форс-мажорні обставини щодо виконання зобов`язань із поставки товарів «Шини для бронетранспортерів технік всесезонні 365/90 R18 (13,00R18) 8PR 131F KNK14 TT (OZKA)» у кількості 160 шт. н суму 3 731 360,00 грн, які були поставлені позивачем 22.07.2024.

На переконання позивача, постачальником виконано зобов`язання за Договором №147-24, а тому на підстав ст. 27 Закону України Про публічні закупівлі відповідач зобов`язаний повернути позивачу грошові кошти у сумі 82 599,90 грн.

Крім того, відповідно до умов Договору №147-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024 документами, які підтверджують вимоги покупця та надають право покупцю вимагати платіж (суму гарантії) є 1) рішення суду, яке набрало законної сили та яке підтверджує порушення постачальником строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України, або умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України, або своїх зобов`язань, передбачених договором, або інших умов договору та чинного законодавства України щодо виконання умов договору; 2) відповідь на претензію покупця, яка задоволена постачальником та підтверджує порушення постачальником строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України, або умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України, або своїх зобов`язань, передбачених договором, або інших умов договору та чинного законодавства України щодо виконання умов договору. Тоді як таких документів, відповідачем до банку не надавалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача (відповідачів), стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, що тягнуть за собою певні правові наслідки. Поряд із цим, підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача (відповідачів). Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача (відповідачів) на захист проти позову.

Заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/18389/20 та від 10.11.2021 у справі №916/1988/20.

Слід зазначити, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №922/2575/19.

Зважаючи на вище викладене, суд приймає подану позивачем заяву як заяву про зміну предмета позову та розглядає спір у даній справі як спір про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 82 599,90 грн.

11.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

17.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

18.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на письмові пояснення.

04.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

05.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на письмові пояснення.

06.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд уважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.06.2024 між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (далі-покупець) та Фізичною особою-підприємцем Гапоновим Андрієм В`ячеславовичем (далі-постачальник) укладено Договорі №146-24 про закупівлю шин для бронетанкової техніки, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у 2024 році поставити товароодержувачу автомобільні шини, код ДК 021:2015-34350000-5 Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності, кількість, ціна, інформація, асортимент щодо товару та технічної документації до нього, наведені в Специфікації, яка є Додатком №1 та Технічному опису, який є Додатком №2 до цього Договору (далі-Товар), а покупець - прийняти та оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором. При цьому, товароотримувачем є уповноважена особа за місцем поставки згідно із специфікацією (Додаток №1).

Відповідно до п. 3.1 правочину, загальна вартість за договором становить 8 259 990,00 грн.

Згідно з п. 4.1 Договору, покупець здійснює оплату за товар в безготівковій формі за фактом його постачання. Датою здійснення будь-яких платежів покупцем за цим договором є дата списання відповідних коштів з розрахункового рахунку покупця.

Відповідно до п. 4.2 Договору, розрахунки за товар здійснюються впродовж 30 (тридцяти) днів з дати поставки (передачі) товару товароодержувачу та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. У разі, якщо поставка здійснена лише частково (видаткова накладна підписана лише на частину товару, зазначеного у специфікації (Додаток № І), оплата здійснюється пропорційно за фактично поставлену кількість товару. Оплата здійснюється відповідно до ст. 49 Бюджетного кодексу України.

Згідно з п. 5.1 Договору, строк поставки визначається у графіку постачання (Додаток №4), що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 5.7 Договору, до кожної партії товару, що постачається, постачальник обов`язково надає покупцю видаткові накладні (не менше двох примірників) до моменту здійснення поставки товару, підписані уповноваженою особою (уповноваженими особами) постачальника.

Відповідно до п. 5.8 Договору, уповноваженою особою (уповноваженими особами) постачальника складається акт приймання-передавання товару (далі - акт або акт приймання-передавання товару) (Додаток №3) до цього договору у трьох примірниках (перший - товароодержувачу, другий - покупцю, третій - постачальнику) та надається товароодержувачу разом з товаром та документами, визначеними п. 5.4. цього договору. Після підтвердження товароодержувачем отримання поставленого товару шляхом підписання трьох примірників акту приймання-передавання товару, акти (три примірники) постачальником надаються товароодержувачу.

Відповідно до п. 11.1 Договору, цей договір набирає чинності з дня підписання його уповноваженими на те сторонами і діє до 31.12.2024. Припинення дії договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою стороною свого зобов`язання за договором.

У п. 11.3 Договору сторони погодили, що покупець має право односторонньої відмови від цього договору у разі: - порушення постачальником строків постачання товару; - поставки товару неналежної якості; - відсутності фінансування; - інших випадках, визначених цим Договором та чинним законодавством України. У цьому разі договір вважається припиненим на 10 (десятий) робочий день з моменту направлення покупцем постачальнику письмового повідомлення (рекомендованим листом з повідомленням) про дострокове припинення цього договору.

Усі зміни і доповнення до договору оформлюються додатковими угодами, які підписуються (сторонами і мають однакову юридичну силу (п. 12.1 Договору).

Відповідно до п. 12.13 Договору, договір укладається на підставі постанови КМУ від 12 жовтня 2022 року №1178 Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послу і для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (зі змінами) та на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ зі змінами.

Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (пункт 14.1 договору).

У Додатку №1 до Договору №147-24 (Специфікація) сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну та вартість.

У Додатку №2 до Договору №147-24 (Технічний опис на закупівлю автомобільних шин) сторони визначили наступні характеристики, а саме: шини для бронетранспортерів техніки всесезонні, типорозмір - 365/90 R18 (13.00 R18), індекс навантаження не нижче 131F; шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні, типорозмір - 235/85 R16 M/T; індекс навантаження не нижче 120/116Q; шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні, типорозмір - 235/75 R16 M/T; індекс навантаження не нижче 126/123Q; шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні, типорозмір - 335/80 R20; індекс навантаження не нижче 149 К; шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні, типорозмір - 265/75 R16 M/T; індекс навантаження не нижче 122/120Q; шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні, типорозмір - 285/70 R17 M/T; індекс навантаження не нижче 121/118Q.

У Додатку № 4 до договору "Графік постачання" сторони погодили, що у червні 2024 року постачальник зобов`язується поставити такий товар:

- шини для бронетранспортерів техніки всесезонні 365/90 R18 (13,00R18) 8PR 131F KNK14 TT (OZKA) у кількості 160 шт;

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні GRENLANDER DRAK M/T 235/85 R16 120/116Q у кількості 4 шт.;

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Kapsen RS25 PracticalMax M/T 285/75 R16 126/123Q у кількості 20 шт.;

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Sportrak SP329 (універсальна) 335/80 R20 149K, у кількості 200 шт.;

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні HABILEAD RS25 PRACTICALMAX M/T 265/75 R16 123/120Q у кількості 40 шт.;

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні FIREMAX FM523 M/T 285/70 R17 121/118Q у кількості 80 шт.

14.06.2024 між сторонами було укладено Додаткову угоду №01-24 до Договору №147-24, в якій сторони дійшли згоди доповнити договір умовами про його забезпечення виконання. Зокрема, сторони погодили, що постачальник для забезпечення виконання договору надає покупцю на дату укладення цієї додаткової угоди банківську гарантію у розмірі 1 (один) відсоток від ціни цього договору, що становить 82 599,90 грн.

У банківській гарантії, яка надається банком-гарантом, визначаються наступні умови, за яких покупцю надається право вимагати платіж (суму гарантії):

1) за порушення покупцем строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України;

2) за порушення постачальником умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України;

3) за порушення постачальником своїх зобов`язань, передбачених договором;

4) за порушення постачальником інших умов договору та чинного законодавства України.

Документами, які підтверджують вимоги покупця та надають право покупцю вимагати платіж (суму гарантії) є:

- рішення суду, яке набрало законної сили та яке підтверджує порушення постачальником строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України, або умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України, або своїх зобов`язань, передбачених договором, або інших умов договору та чинного законодавства України щодо виконання умов договору;

- відповідь на претензію покупця, яка задоволена постачальником та підтверджує порушення постачальником строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України, або умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України, або своїх зобов`язань, передбачених договором, або інших умов договору та чинного законодавства України щодо виконання умов договору.

Покупець повертає постачальнику забезпечення виконання договору (банківську гарантію), у таких випадках:

1) після повного виконання постачальником умов договору;

2) за рішенням суду, яке набрало законної сили та підтверджує, що результати процедури закупівлі є недійсними або договір є нікчемним;

3) у випадках, передбачених ст. 43 Закону України Про публічні закупівлі;

4) в інших випадках передбачених законодавством України.

05.06.2024 Акціонерним товариством Банк Альянс видано Банківську гарантію №3376-24, якою банк взяв на себе безвідкличні зобов`язання виплатити будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що складає 82 599,90 грн, код валюти - 980, протягом п`яти банківських днів після дня отримання оригіналу належно оформленої письмової вимоги (далі у тексті - Вимога), яка буде містити твердження, що принципал частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за договором, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань та суми, яку бенефіціар вимагає сплатити.

Забезпечення виконання Договору повертається:

- після виконання переможцем процедури закупівлі договору про закупівлю;

- за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

- у випадках, передбачених статтею 43 Закону;

- згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів, з дня настання зазначених обставин.

Ця Гарантія є чинною з дати її видачі. Гарантія діє до 01 лютого 2025 року.

На виконання умов договору 17.06.2024 покупець та товароодержувач прийняли від постачальника товар на загальну суму 2063582,00 грн:

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні GRENLANDER DRAK M/T 235/85 R16 120/116Q у кількості 4 шт. на суму - 18880,00 грн;

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Sportrak SP329 (універсальна) 335/80 R20 149K, у кількості 88 шт. на суму - 1581800,00 грн;

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні HABILEAD RS25 PRACTICALMAX M/T 265/75 R16 123/120Q у кількості 40 шт. на суму -286640,00 грн;

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Kapsen RS25 PracticalMax M/T 285/75 R16 126/123Q у кількості 4 шт. на суму - 24342,00 грн.

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні FIREMAX FM523 M/T 285/70 R17 121/118Q у кількості 22 шт. на суму - 151920,00 грн, - що підтверджується актом № 1237 приймання-передачі товарів від 17.06.2024.

21.06.2024 позивач звернувся до відповідача з листами щодо укладення додаткових угод до договору в частині продовження терміну поставки та заміни деяких товарів. Так, у листі № 21/06/01 від 21.06.2024 ФОП Гапонов А. В., посилаючись на агресію Російської Федерації проти України та її повномасштабним вторгненням на територію України тощо, фактично просив перенести місяць поставки шин для бронетранспортерів техніки всесезонні 365/90 R18 (13,00R18) 8PR 131F KNK14 TT (OZKA) у кількості 160 шт. з червня на липень 2024 року. До вказаного листа додається проєкт додаткової угоди з Додатком № 4 у новій редакції.

Також у листі № 21/06/02 від 21.06.2024 позивач повідомив відповідача про відсутність товару (позиція № 4 та № 6) на ринку України, натомість пропонує замість позиції № 4 поставити шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Wanli SMT02 (універсальна) 335/80 R20 149K в кількості 112 шт., замість позиції № 6 постачальник пропонує поставити шини для броньованих автомобілів всесезонні "Grenlander PREDATOR M/T 285/70 R17 121/118Q" в кількості 58 шт. З урахуванням вищевикладених пропозицій, відповідач просить викласти пункт 3.1 договору в такій редакції: "Загальна вартість по Договору становить 8203990,00 грн, без ПДВ.". До вказаного листа також додається проєкт додаткової угоди та Додатки № 1 та № 4 у новій редакції.

Листом позивача № 25/06 від 25.06.2024 підтверджується звернення ФОП Гапонова А. В. до Вінницької торгово-промислової палати із заявою про встановлення факту наявності в офіційного дистриб`ютора в Україні торгової марки OZKA, виробника OZKA LASTIK VE KAUCUK SAN.TIC. A.S., Туреччина - шин 13,00-18 KNK 14 131F (PR8) TT б/н в кількості 200 шт. в період з 10.06.2024 по 27.06.2024.

08.07.2024 між сторонами підписано додаткову угоду № 02-24 про внесення змін до договору від 10.06.2024 № 147-24 про закупівлю шин для бронетанкової техніки, в якій погоджено: з метою виконання умов договору, своєчасного та повного забезпечення товароодержувача автомобільними шинами літніми для бронетанкової техніки, у зв`язку з письмовими зверненнями постачальника (лист від 21.06.2024 № 21/06/02, лист від 27.06.2024 №27/06/01), керуючись пунктом 12.1 Договору, підпунктом 5 пункту 19 "Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", затверджених Постановою КМУ від 12 жовтня 2022 р. № 1178, замінити товар на аналогічний, а саме:

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Sportrak SP329 (універсальні) 335/80 К20 149K замінити на "Шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Wanli SMT02 (універсальна) 335/80 R20 149K" в кількості 112 шт;

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні FIREMAX FM523 M/T 285/70 R17 121/118Q замінити на "шини для броньованих автомобілів всесезонні Grenlander PREDATOR M/T 285/70 R17 121/118Q" в кількості 58 шт.

З урахуванням вищевикладеного сторони дійшли згоди викласти пункт 3.1 розділу ІІІ Договору у наступній редакції: "3.1 Загальна вартість по договору становить 8202540,00 грн, без ПДВ.".

Цього ж дня, 08.07.2024, сторонами підписано акт № 134 та видаткову накладну №134 від 08.07.2024, згідно з якими товароодержувач прийняв від постачальника:

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Wanli SMT02 (універсальна) 335/80 R20 149K у кількості 112 шт на суму - 1957200,00 грн;

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Grenlander PREDATOR M/T 285/70 R17 121/118Q у кількості 40 шт на суму - 252200,00 грн.

Окрім того, сторонами підписано акт приймання-передавання товарів № 136 від 08.07.2024 та видаткову накладну № 136 від 08.07.2024 згідно з якими товароодержувач прийняв від Постачальника шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Kapsen RS25 PracticalMax M/T 285/75 R16 126/123Q у кількості 8 шт на суму - 48684,00 грн.

22.07.2024 сторонами підписано акт приймання-передачі товарів № 1724 та видаткову накладну № 153 згідно з якими товароодержувач прийняв від постачальника шини для бронетранспортерів техніки всесезонні 365/90 R18 (13,00R18) 8PR 131F KNK14 TT (OZKA) у кількості 160 шт на суму 3731360,00 грн.

09.08.2024 сторонами підписано видаткову накладну № 170 від 09.08.2024 про отримання покупцем товару - шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні SUNWIDE HUNTSMAN M/T 285/70 R17 121/118Q у кількості 18 шт. на суму 112950,00 грн.

Також Актом № 170 приймання-передавання товарів від 13.08.2024 підтверджується приймання від постачальника шин для бойових броньованих автомобілів всесезонні SUNWIDE HUNTSMAN M/T 285/70 R17 121/118Q у кількості 18 шт. на суму 112950,00 грн.

12.08.2024 сторони уклали додаткову угоду № 03-24 про внесення змін до договору від 10.06.2024 № 147/24, в якій погодили, що з метою виконання умов договору та повного забезпечення товароодержувача автомобільними шинами літніми для бронетанкової техніки, у зв`язку з письмовими зверненнями постачальника (лист від 02.08.2024 вих. № 70), керуючись пунктом 12.1 договору, частиною 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", сторони дійшли згоди внести до договору наступні зміни:

- шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Grenlander PREDATOR M/T 285/70 R17 121/118Q у кількості 18 шт. замінити на аналогічні з меншою ціною одиниці за штуку, які відповідають Додатку 2 - Технічному опису до Договору, а саме шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні SUNWIDE HUNTSMAN M/T 285/70 R17 121/118Q у кількості 18 шт.

Також у цій додатковій угоді сторони погодили викласти пункт 3.1 договору в наступній редакції: "3.1. Загальна вартість по Договору становить 8202000,00 грн, без ПДВ.".

Однак, строк поставки не змінювався - у Додатку №4 до Договору №147-24 про (Графік постачання) сторони погодили, що весь товар постачається у червні 2024 року.

ФОП Гапонов А.В. у позовній заяві зазначив, а відповідач не заперечив, що поставив 504 шт. шин на загальну суму 8 202 000,00 грн, що підтверджується наступними документами, а саме:

- актом приймання-передання товарів №1237 від 17.06.2024 на суму 2 050 922,00 грн (позивач вказав, що в акті сума товарів становить 2 063 582,00 грн, однак у даному акті зроблено помітку щодо шин для бойових броньованих автомобілів всесезонні «FIREMAX FM523 M/T 285/70 R17 121/118Q» у кількості 22 шт., а не 24 шт, а тому сума поставки за цим актом становить 2 050 922,00 грн, а не 2 063 582,00 грн)

- видатковою накладною № 124 від 27.06.2024 на загальну суму 48 684,00 грн у кількості 8 шт.;

- актом приймання-передання товарів № 136 від 28.06.2024 на загальну суму 48 684,00 грн грн у кількості 8 шт.;

- актом приймання-передання товарів № 134 від 08.07.2024 на загальну суму 2 209 400,00 грн у кількості 152 шт;

- актом приймання-передання товарів № 1724 від 22.07.2024 на загальну 3 731 360,00 грн у кількості 160 шт;

- актом приймання-передання товарів № 170 від 13.08.2024 на загальну 112 950,00 грн у кількості 18 шт.

З огляду на вищевикладене, позивачем було прострочено поставку товару, передбаченого Специфікацією, враховуючи Додаткову угоду №03-24 до Договору №147-24, за актами № 134 від 08.07.2024, № 1724 від 22.07.2024 та № 170 від 13.08.2024.

Надалі, відповідач звернувся до Акціонерного товариства Банк Альянс із вимогою про сплату суми банківської гарантії №06.1/667-25-вих від 16.01.2025, яка мотивована тим, що позивач (принципал) прострочив терміни поставки товару за Договором №1467-24.

24.01.2025 банк скерував позивачу повідомлення отримання вимоги по банківській гарантії №3376-24 від 05.06.2024 в розмірі 82 599,90 грн.

13.02.2025 позивач направив грошові кошти у сумі 82 599,90 грн на свій спеціальний рахунок, який відкритий в Акціонерному товаристві Банк Альянс, і банк списав вказані грошові кошти на виконання вимоги бенефіціара.

В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням заяви про зміну предмета позову), позивач вказав, що постачальник виконав свої зобов`язання за Договором №147-24, а тому на підстав ст. 27 Закону України Про публічні закупівлі та умов Договору №147-24 відповідач зобов`язаний повернути позивачу грошові кошти у сумі 82 599,90 грн.

Відповідач у задоволенні заявлених позовних вимог заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно матеріалів справи, із урахуванням укладених додаткових угод про зміну товару, кінцева Специфікація виглядає наступним чином:

СПЕЦИФІКАЦІЯ

Лот№ з/пТоварКод ДК 021:2015Країна Походження товаруОод.Кіл-тьЦіна за од., грн, без ПДВСума. грн. без ПДВ
ЛОТ №21.Шини для бронетранспортерів техніки всесезонні 365/90 R18 (13.00R18) 8PR 131F KNK.14 TT (OZKA)34350000-5Туреччинашт.16023 321.003 731 360.00
2.Шини ДЛЯ бойових броньованих автомобілів всесезонні GRENLANDER DRAK М/Т 235/85 R16 120/116 Q 34350000-5Китайшт.44 720.0018 880.00
3.Шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Kapsen RS25 PracticalMax МЛГ 285/75 R16 126/00-5Китайшт.206 085.50121 710.00
4.Шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Sportrak SP329(універсальна) 335/80 R20 149К34350000-5Китайшт.8817 975.001 581 800.00
5.Шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні ПАВІ LEAD RS25 PRACTICALMAX М/Т 265/75 R16 123/I20Q34350000-5Китайшт.407 166.00286 640.00
6.Шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні FIREMAX FM523 М/Т 285/70 R17 121/118 Q34350000-5Китайшт.226 330.00139 260.00
7.Шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Wanli SMT02 (універсальна) 335/80 R20 149К34350000-5Китайшт.11217 475.001 957 200.00
8.Шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні Grenlander PREDATOR М/Т 285/70 R17 121/00-5Китайшт.406 305.00365 690.00
9.Шини для бойових броньованих автомобілів всесезонні SUNW1DЕ HUNTSMAN М/Т 285/70 К17 121/00-5Китайшт.186 275.00112 950.00
Сума без ПДВ8 202 000,00
Строк поставки не змінювався - у Додатку №4 до Договору №147 (Графік постачання) сторони погодили, що весь товар постачається у червні 2024 року.

Пори цьому, суд відхиляє доводи позивача, щодо строку поставки за додатковими угодами не було погоджено, а отже позивач повинен був поставити товар на умовах ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України протягом 7-ми днів від дня пред`явлення вимоги, а тому у суду відсутні підстави вважати, що має місце неналежне виконання умов Договору, в частині порушення строку поставки товару згідно з додатковими угодами.

Суд зазначає, що додаткові угоди містять умову, що всі інші умови договору залишаються без змін, а отже, строк поставки, встановлений у Додатку №4, який є невід`ємною частиною договору, не змінювався, що свідчить, що весь товар (шини) позивач повинен був поставити до кінця червня 2024 року.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 зазначив, у свою чергу відповідач не заперечив, що поставив 504 шт. шин на загальну суму 8 202 000,00 грн, що підтверджується наступними документами, а саме:

- актом приймання-передання товарів №1237 від 17.06.2024 на суму 2 050 922,00 грн (позивач вказав, що в акті сума товарів становить 2 063 582,00 грн, однак у даному акті зроблено помітку щодо шин для бойових броньованих автомобілів всесезонні «FIREMAX FM523 M/T 285/70 R17 121/118Q» у кількості 22 шт., а не 24 шт, а тому сума поставки за цим актом становить 2 050 922,00 грн, а не 2 063 582,00 грн)

- видатковою накладною № 124 від 27.06.2024 на загальну суму 48 684,00 грн у кількості 8 шт.;

- актом приймання-передання товарів № 136 від 28.06.2024 на загальну суму 48 684,00 грн у кількості 8 шт.;

- актом приймання-передання товарів № 134 від 08.07.2024 на загальну суму 2 209 400,00 грн у кількості 152 шт;

- актом приймання-передання товарів № 1724 від 22.07.2024 на загальну 3 731 360,00 грн у кількості 160 шт;

- актом приймання-передання товарів № 170 від 13.08.2024 на загальну 112 950,00 грн у кількості 18 шт.

Отже, позивачем було прострочено поставку товару відповідно до актів № 134 від 08.07.2024, № 1724 від 22.07.2024 та № 170 від 13.08.2024.

Суд зазначає, що частина перша статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України Про публічні закупівлі, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Статтею 1 Закону України Про публічні закупівлі передбачено, що публічна закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом; тендерна документація - документація щодо умов проведення тендеру, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу в електронній системі закупівель; тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

При цьому правовідносини, які виникли на підставі Банківської Гарантії, підпадають під правове регулювання норм §4 глави 49 Цивільного кодексу України та глави 22 Господарського кодексу України, а також Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №639 (далі - Положення), Уніфікованих правил міжнародної торгової палати для гарантій за першою вимогою 1992 року.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною першою статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (частина третя статті 200 Господарського кодексу України).

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта. Такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №904/1156/19.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Так, у пункті 9 частини третьої розділу I Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Основною із функцій гарантій, зокрема і банківської гарантії, є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до частини першої статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

При цьому відповідно до пункту 2 глави 4 розділу II Положення одержана вимога/повідомлення Бенефіціара або банку Бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти Бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком - гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Отже, забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.

У постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.

Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина третя статті 563 Цивільного кодексу України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Адже гарант може видати на користь одного й того ж бенефіціара декілька банківських гарантій за зверненням одного й того ж принципала у зв`язку з одним чи декількома договорами з бенефіціаром з різними умовами, що передбачають сплату за гарантіями у різних випадках.

Отже, кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання.

Статтею 564 Цивільного кодексу України передбачено, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до частини першої статті 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України Про публічні закупівлі замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю: 1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; 3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; 4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Такі самі умови вказані сторонами у Додатковій угоді №01-24 до Договору №147-24 про закупівлю автомобільних шин літніх від 10.06.2024, в якій сторони дійшли згоди, що покупець повертає постачальнику забезпечення виконання договору (банківську гарантію), у таких випадках: 1) після повного виконання постачальником умов договору; 2) за рішенням суду, яке набрало законної сили та підтверджує, що результати процедури закупівлі є недійсними або договір є нікчемним; 3) у випадках, передбачених ст. 43 Закону України Про публічні закупівлі; 4) в інших випадках передбачених законодавством України.

У постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у справі №910/12114/23 викладено правову позицію про те, що до правовідносин у даній справі підлягає застосуванню не лише Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України, а і спеціальний закон - Закон України Про публічні закупівлі, відповідно до частини другої статті 27 якого замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Тобто вказана норма Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.

При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 910/6433/18, від 21.02.2020 року у справі № 910/4460/19, від 14.01.2019 року у справі №910/3777/18.

Отже, підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання Договору №147-24, а не певне порушення строків його виконання.

За наведених обставин суд відхиляє посилання позивача на ст. 27 Закону України Про публічні закупівлі як на підставу позову.

Втім, судом встановлено, що відповідно до п. 13.3 Договору №147-24 (в редакції Додаткової угоди №01-24 від 14.06.2024) у банківській гарантії, яка надається банком-гарантом, визначаються наступні умови, за яких покупцю надається право вимагати платіж (суму гарантії): 1) за порушення покупцем строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України; 2) за порушення постачальником умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України; 3) за порушення постачальником своїх зобов`язань, передбачених договором; 4) за порушення постачальником інших умов договору та чинного законодавства України.

Документами, які підтверджують вимоги покупця та надають право покупцю вимагати платіж (суму гарантії) є:

1) рішення суду, яке набрало законної сили та яке підтверджує порушення постачальником строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України, або умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України, або своїх зобов`язань, передбачених договором, або інших умов договору та чинного законодавства України щодо виконання умов договору;

2) відповідь на претензію покупця, яка задоволена постачальником та підтверджує порушення постачальником строків виконання зобов`язання, передбаченого договором або чинним законодавством України, або умов зобов`язання щодо якості (комплектності) робіт (товарів або послуг), передбаченого договором або чинним законодавством України, або своїх зобов`язань, передбачених договором, або інших умов договору та чинного законодавства України щодо виконання умов договору.

У п. 13.4 Договору №147-24 (в редакції Додаткової угоди №01-24 від 14.06.2024) визначено, що у разі порушення підрядником зобов`язання, забезпеченого банківською гарантією, банк-гарант зобов`язаний сплатити покупцю грошову суму відповідно до умов банківської гарантії. Вимога покупця до банку-гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним банківської гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в банківській гарантії (визначені п. 13.3. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач разом з вимогою про сплату суми банківської гарантії за Договором №147-24 подав банку: 1) копію вказаного договору, 2) копію актів приймання-передачі товарів, копію витягу з наказу Голови Державної прикордонної служби України.

Матеріали справи не містять доказів подання відповідачем до банку разом із вимогою тих документів, які є обов`язковими та які відповідно до п. 13.3 Договору №147-24 (в редакції Додаткової угоди №01-24 від 14.06.2024) виключно підтверджують виникнення у бенефіціара права вимагати гарантійний платіж.

Суд зазначає, що правовідносини між банком та бенефіціаром регулюються банківською гарантією, тоді як правовідносини між бенефіціаром та принципалом регулюються Договором №147-24, а тому недотримання бенефіціаром умов п. 13.3 договору не надає відповідачу права задовольнити свої вимоги за рахунок коштів позивача.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом, на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича та стягнути з Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України грошові кошти у розмірі 82 599,90 грн.

Суд наголошує, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича задовольнити.

2. Стягнути з Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (020099, місто Київ, вулиця Ялтинська,11; ідентифікаційний код 23311317) на користь Фізичної особи-підприємця Гапонова Андрія В`ячеславовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 82 599 грн. (вісімдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) 90 коп. та витрати по сплаті судового збору 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім) коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано: 09.09.2025.

Суддя Літвінова М.Є.