ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 913/769/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги Фермерського господарства "Криничне" та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

на ухвалу Господарського суду Луганської області від 27.08.2024 (суддя Смола С.В.)

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 (колегія суддів: Сгара Е.В., Гетьман Р.А., Склярук О.І.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит"

на дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" (далі - ТОВ "Сателлит")

до Фермерського господарства "Криничне" (далі - ФГ "Криничне")

про стягнення 3 474 609,27 грн.

ВСТУП

1. Суд першої інстанції позов задовольнив повністю. Це рішення набрало законної сили і на його виконання було видано наказ. Державний виконавець відкрив виконавче провадження.

2. Після цього апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою частково скасував рішення та відмовив у позовних вимогах про стягнення 1 737 304,64 грн штрафу та 39 709,22 грн витрат на правничу допомогу. У зв`язку із цим начальник відділу примусового виконання рішень закінчив виконавче провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону "Про виконавче провадження".

3. Позивач звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень про закінчення виконавчого провадження.

4. Суд першої інстанції скаргу задовольнив повністю. Апеляційний господарський суд ухвалу суду змінив: скаргу позивача задовольнив частково, а постанову про закінчення виконавчого провадження скасував лише в частині щодо задоволених позовних вимог у цій справі.

5. ФГ "Криничне" та Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції звернулися до Верховного Суду із касаційними скаргами на вказані ухвалу та постанову.

6. Перед Верховним Судом постало питання щодо можливості закінчити виконавче провадження лише в тій частині, в якій судове рішення скасовано/визнано нечинним (застосування п.5 ч.1, ч.2 ст.39 Закону "Про виконавче провадження").

7. Верховний Суд відмовив в задоволенні касаційних скарг, виходячи з таких мотивів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

8. ТОВ "Сателлит" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до ФГ "Криничне" про стягнення неустойки (штрафу) за договором поставки від 30.07.2020 №Р90028 у сумі 3 474 609,27 грн.

9. Господарський суд Луганської області рішенням від 07.12.2022 позов задовольнив повністю; стягнув з відповідача на користь позивача штраф у сумі 3 474 609,27 грн, судовий збір у сумі 52 119,16 грн, витрати на надання правничої допомоги адвоката в сумі 97 508,02 грн.

10. Вказане рішення набрало законної сили 10.01.2023 і на його виконання було видано відповідний наказ.

11. Державний виконавець відділу примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою від 10.03.2023 відкрив виконавче провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 10.01.2023 у справі №913/769/21.

12. Східний апеляційний господарський суд постановою від 08.07.2024 апеляційну скаргу ФГ "Криничне" на рішення Господарського суду Луганської області від 07.12.2022 задовольнив частково; скасував рішення Господарського суду Луганської області від 07.12.2022 в частині стягнення з ФГ "Криничне" на користь ТОВ "Сателлит" 1 737 304,64 грн штрафу та 39 709,22 грн витрат на правничу допомогу; ухвалив в цій частині нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення 1 737 304,64 грн та витрат на надання правничої допомоги адвоката в сумі 39 709,22 грн; в іншій частині рішення Господарського суду Луганської області від 07.12.2022 залишив без змін; виклав резолютивну частину рішення в такій редакції:

"1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" до Фермерського господарства "Криничне" задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Криничне", вул. Міловська, буд. 68-А, смт Мілове Луганської області, 92500, ідентифікаційний код 32064945, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит", вул. Євгена Коновальця, буд.32-Б, офіс 1019, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 13501985, штраф у сумі 1 737 304 грн 64 коп., судовий збір у сумі 52 119 грн 16 коп., витрати на надання правничої допомоги адвоката в сумі 57 798 грн 80 коп.

3. В іншій частині позову відмовити".

13. Начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніна Маргарита Володимирівна постановою від 23.07.2024 ВП НОМЕР_1 виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 10.01.2023 №913/769/21 закінчив на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону "Про виконавче провадження".

14. Не погодившись із вищевказаними обставинами, 01.08.2024 ТОВ "Сателлит" звернулось до місцевого господарського суду із скаргою на дії державного виконавця, у якій заявник просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. від 23.07.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.

15. Суд ухвалою від 19.08.2024 прийняв скаргу ТОВ "Сателлит" від 01.08.2024 про визнання протиправною та скасування постанови від 23.07.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 до провадження.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

16. Господарський суд Луганської області ухвалою від 27.08.2024:

1) скаргу ТОВ "Сателлит" від 01.08.2024 на постанову від 23.07.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 задовольнив;

2) визнав неправомірною та скасував постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. від 23.07.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.

17. Східний апеляційний господарський суд постановою від 19.06.2025 ухвалу Господарського суду Луганської області від 27.08.2024 скасував в частині повного скасування постанови начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. від 23.07.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1; абзаци 1-2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Луганської області від 27.08.2024 виклав в такій редакції:

"Скаргу ТОВ "Сателлит" від 01.08.2024 на постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. від 23.07.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. від 23.07.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 в частині закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з ФГ "Криничне" на користь ТОВ "Сателлит" штрафу у сумі 1 737 304,64 грн, судового збору у сумі 52 119,16 грн, витрат на надання правничої допомоги адвоката в сумі 57 798,80 грн.

В іншій частині скарги ТОВ "Сателлит" від 01.08.2024 на постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. від 23.07.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 відмовити".

В іншій частині ухвалу Господарського суду Луганської області від 27.08.2024 залишив без змін".

18. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване, зокрема, таким:

1) місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що рішення Господарського суду Луганської області скасоване не повністю, а частково, в частині стягнення з ФГ "Криничне" на користь ТОВ "Сателлит" 1 737 304,64 грн штрафу та 39 709,22 грн витрат на правничу допомогу;

2) в іншій частині рішення місцевого господарського суду про стягнення з ФГ "Криничне" на користь ТОВ "Сателлит" штрафу в сумі 1 737 304,64 грн, судового збору в сумі 52 119,16 грн, витрат на надання правничої допомоги адвоката в сумі 57 798,80 грн залишено без змін, а тому у відповідності до приписів ст.1291 Конституції України та ст.326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) в зазначеній частині є обов`язковим для виконання;

3) з аналізу змісту п.5 ч.1 та ч.2 ст.39 Закону "Про виконавче провадження" вбачається, що закінчення виконавчого провадження може бути як в цілому, так і у відповідній частині (в якій судове рішення скасовано/визнано нечинним);

4) державний виконавець повинен був закрити виконавче провадження лише в частині стягнення з ФГ "Криничне" на користь ТОВ "Сателлит" 1 737 304,64 грн штрафу та 39 709,22 грн витрат на правничу допомогу; в іншій частині здійснення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 10.01.2023 у справі №913/769/21 повинно було продовжуватись (постанови Верховного Суду від 28.02.2024 у справі №910/23042/16, від 25.09.2024 у справі №910/23042/16);

5) скарга ТОВ "Сателлит" на дії державного виконавця підписана представником позивача - адвокатом Гамеєм Валентином Володимировичем, на підтвердження повноважень якого надано ордер від 01.08.2024 серії АВ №1145351; відповідно до ордеру від 01.08.2024 серії АВ №1145351 адвоката Гамея В.В. уповноважено на надання правової допомоги ТОВ "Сателлит" на підставі договору про надання правової допомоги від 31.08.2023 №31/08-23 у Господарському суді Луганської області, Східному апеляційну господарському суді, Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду без обмеження повноважень; скарга ТОВ "Сателлит" на дії державного виконавця підписана уповноваженим представником;

6) посилання скаржника щодо необхідності зупинення провадження у справі у зв`язку із надходженням листа Східного апеляційного господарського суду про запит справи від 20.08.2024, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки положення статей 227-228 ГПК не передбачають такої підстави для зупинення провадження у справі; в свою чергу згідно ч.1 ст.342 ГПК скарга на дії державного виконавця розглядається у стислі терміни, а саме у десятиденний строк;

7) доводи відповідача, наведені у заяві про відвід судді Смоли С.В. ((1)під час розгляду скарги не взято до уваги, що скарга подана особою, яка не мала на це відповідного права, (ІІ) суддею проігноровано лист Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2024 та не направлено матеріали справи, (ІІІ) суддею відмовлено представнику відповідача в задоволенні заяв про повернення скарги, клопотання про зупинення провадження за скаргою, витребування доказів) були спростовані як в цій постанові, так і в ухвалі суду першої інстанції; зазначені доводи фактично зводяться до незгоди із процесуальними діями судді під час вирішення його клопотань (заяв) (ч.4 ст.35 ГПК).

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг, відзивів на касаційні скарги

Касаційна скарга ФГ "Криничне"

19. 02.07.2025 ФГ "Криничне" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Луганської області від 27.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2025, у якій просить:

1) справу передати на розгляд об`єднаної/Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків, викладених в постановах від 28.02.2024 у справі №910/23042/16, від 25.09.2024 у справі №910/23042/16 та аналогічних (в яких помилково зазначається про можливість (обов`язок) у виконавців закінчувати виконавчі провадження в скасованій частині судового рішення, яке перебуває на примусовому виконанні, а також відступити від висновків, в яких помилково зазначається про неможливість видати нові виконавчі документи на примусове виконання нескасованої частини судового рішення);

2) відступити від висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 28.02.2024 у справі №910/23042/16, від 25.09.2024 у справі №910/23042/16 та аналогічних;

3) скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 27.08.2024 в повному обсязі, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 - в частині задоволення скарги позивача, прийнявши рішення про відмову у задоволенні скарги ТОВ "Сателлит" від 01.08.2024 на постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. від 23.07.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.

20. На виконання вимог абз.2 ч.2 ст.287 та п.5 ч.2 ст.290 ГПК ФГ "Криничне" у касаційній скарзі зазначає, що суди неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, а обставини, що мають значення для справи, які суди визнали встановленими реально не доведені; висновки судів не відповідають обставинам справи, суди неправильно застосували норми матеріального права та грубо порушили норми процесуального права; скаржник вказує, зокрема, таке:

1) суди взагалі не досліджували зібрані у справі докази, а певні обставини, що мають суттєве значення, були встановлені на підставі недопустимих доказів;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції повинно бути визнано підстави його відводу обґрунтованими;

3) оскаржувані рішення є незаконними, оскільки були ухвалені судами при неправильному застосуванні норм матеріального права, зокрема статей 16, 244 Цивільного кодексу України, статей 16, 39, 40 Закону "Про виконавче провадження" та з грубим порушенням норм процесуального права, а саме статей 4, 5, 13, 42, 161, 165, 339, п.17.9 Перехідних положень ГПК (посилається на низку постанов Верховного Суду);

4) відсутній висновок щодо застосування ч.1 ст.12-1 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо належності повідомлення про дату час та місце розгляду справи;

5) скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у всій сфері примусового виконання рішень; випадків для незакінчення виконавчого провадження в нескасованій частині судового рішення не передбачено, а також не існує технічної можливості в АСВП закінчити виконавче провадження лише в певній частині; наразі відсутня усталена судова практика з цього питання.

Касаційна скарга Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

21. 07.07.2025 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Луганської області від 27.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2025, у якій просить:

1) справу передати на розгляд об`єднаної/Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків, викладених в постановах від 28.02.2024 у справі №910/23042/16, від 25.09.2024 у справі №910/23042/16 та аналогічних (в яких помилково зазначається про можливість (обов`язок) у виконавців закінчувати виконавчі провадження в скасованій частині судового рішення, яке перебуває на примусовому виконанні, а також відступити від висновків, в яких помилково зазначається про неможливість видати нові виконавчі документи на примусове виконання нескасованої частини судового рішення);

2) відступити від висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 28.02.2024 у справі №910/23042/16, від 25.09.2024 у справі №910/23042/16 та аналогічних;

3) скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 27.08.2024 в повному обсязі, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 - в частині задоволення скарги позивача, прийнявши рішення про відмову у задоволенні скарги ТОВ "Сателлит" від 01.08.2024 на постанову начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. від 23.07.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.

22. У касаційній скарзі Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції зазначає, що суди неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, а обставини, що мають значення для справи, які суди визнали встановленими реально не доведені; висновки судів не відповідають обставинам справи, суди неправильно застосували норми матеріального права та грубо порушили норми процесуального права; скаржник вказує, зокрема, таке:

1) суди взагалі не досліджували зібрані у справі докази, а певні обставини, що мають суттєве значення, були встановлені на підставі недопустимих доказів;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції повинно бути визнано підстави його відводу обґрунтованими;

3) оскаржувані рішення є незаконними, оскільки були ухвалені судами при неправильному застосуванні норм матеріального права, зокрема статей 16, 244 Цивільного кодексу України, статей 16, 39, 40 Закону "Про виконавче провадження" та з грубим порушенням норм процесуального права, а саме статей 4, 5, 13, 42, 161, 165, 339, п.17.9 Перехідних положень ГПК (посилається на низку постанов Верховного Суду);

4) відсутній висновок щодо застосування ч.1 ст.12-1 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо належності повідомлення про дату час та місце розгляду справи;

5) скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у всій сфері примусового виконання рішень; випадків для незакінчення виконавчого провадження в нескасованій частині судового рішення не передбачено, а також не існує технічної можливості в АСВП закінчити виконавче провадження лише в певній частині; наразі відсутня усталена судова практика з цього питання.

23. Відзиви на касаційні скарги не надійшли.

Надходження касаційних скарг на розгляд Верховного Суду

24. Верховний Суд ухвалами від 21.07.2025 та 25.07.2025 відкрив касаційне провадження за касаційними скаргами ФГ "Криничне" та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідно, розгляд касаційних скарг призначив у порядку письмового провадження.

25. 30.07.2025 до Верховного Суду надійшли матеріали справи №913/769/21.

26. Суддя Бакуліна С.В. перебувала у відпустці з 28.07.2025 до 15.08.2025 (наказ голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.07.2025 №2884/0/5-25), суддя Студенець В.І. - з 04.08.2025 до 22.08.2025 (наказ голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.07.2025 №2250/0/6-25), а суддя Кібенко О.Р. - з 25.08.2025 до 04.09.2025 (наказ голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.08.2025 №3854/0/5-25).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо необхідності видання нових виконавчих документів після зміни чи часткового скасування судового рішення

27. Суд першої інстанції рішенням від 07.12.2022 позов задовольнив повністю. Це рішення набрало законної сили 10.01.2023 і на його виконання було видано наказ. Державний виконавець 10.03.2023 відкрив виконавче провадження з виконання вказаного наказу.

28. Апеляційний господарський суд 08.07.2024 рішення суду першої інстанції скасував у частині стягнення 1 737 304,64 грн штрафу та 39 709,22 грн витрат на правничу допомогу, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в позові.

29. Начальник відділу примусового виконання рішень постановою від 23.07.2024 закінчив виконавче провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону "Про виконавче провадження".

30. Позивач звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень про закінчення виконавчого провадження.

31. Суд першої інстанції скаргу задовольнив. Апеляційний господарський суд ухвалу змінив, виклавши в редакції, відповідно до якої скаргу позивача задовольнив частково, скасував постанову начальника відділу примусового виконання рішень про закінчення виконавчого провадження в частині закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у сумі 1 737 304,64 грн, судового збору у сумі 52 119,16 грн, витрат на надання правничої допомоги адвоката в сумі 57 798,80 грн (в частині задоволених апеляційним судом позовних вимог).

32. Скаржники з ухвалою суду першої інстанції та постановою апеляційного господарського суду не погоджуються.

33. Зокрема, зазначають, що можливість та необхідність видання нових виконавчих документів після зміни чи скасування судового рішення підтверджується постановами Верховного Суду від 09.11.2023 у справі №910/14804/21, від 09.04.2025 у справі №916/586/24, від 06.06.2024 у справі №906/1091/23 та багатьох інших.

34. Вважають, що у разі скасування судового рішення лише в частині, в такому випадку виконавче провадження закінчується повністю (і в нескасованій частині), а на примусове виконання нескасованої частини судового рішення видається новий виконавчий документ.

35. У зв`язку із цим просять відступити від фактично протилежних висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.02.2024 у справі №910/23042/16, від 25.09.2024 у справі №910/23042/16 такого змісту: з аналізу змісту п.5 ч.1 та ч.2 ст.39 Закону "Про виконавче провадження" вбачається, що закінчення виконавчого провадження може бути як в цілому, так і у відповідній частині (в якій судове рішення скасовано/визнано нечинним).

36. Верховний Суд відхиляє зазначені доводи скаржників з таких мотивів.

37. Згідно з п.9 ч.1 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Подібне положення щодо основних засад господарського судочинства закріплене у п.7 ч.3 ст.2 ГПК.

38. Відповідно до ст.129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

39. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частини 1, 2 ст.18 ГПК).

40. Статтею 327 ГПК встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

41. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону "Про виконавче провадження").

42. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п.5 ч.1 ст.39 Закону "Про виконавче провадження").

43. Відповідно до ч.2 ст.39 Закону "Про виконавче провадження" постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ч.1 цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

44. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 28.02.2024 у справі №910/23042/16, від 25.09.2024 у справі №910/23042/16 з аналізу змісту п.5 ч.1 та ч.2 ст.39 Закону "Про виконавче провадження" вбачається, що закінчення виконавчого провадження може бути як в цілому, так і у відповідній частині (в якій судове рішення скасовано/визнано нечинним). З огляду на наведені вище приписи Закону в день отримання державним службовцем відповідної заяви (з доказами) у державного виконавця виникає обов`язок з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у цілому (у частині) із застосуванням наслідків, передбачених статтями 27, 40 Закону "Про виконавче провадження".

45. Суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову з урахуванням цього висновку та безпосередньо послався на нього.

46. Разом з тим твердження скаржників, що можливість та необхідність видання нових виконавчих документів після зміни чи скасування судового рішення підтверджується постановами Верховного Суду від 09.11.2023 у справі №910/14804/21, від 09.04.2025 у справі №916/586/24, від 06.06.2024 у справі №906/1091/23 є необґрунтованими, оскільки у наведених постановах Верховний Суд не робив висновків щодо застосування п.5 ч.1 та ч.2 ст.39 Закону "Про виконавче провадження", які б суперечили висновкам з постанов від 28.02.2024 та від 25.09.2024 у справі №910/23042/16.

47. Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, ухваленої за наслідками такого розгляду, який є обов`язковим для суду та інших суб`єктів (постанови Верховного Суду від 15.07.2025 у справі №910/11961/24, від 24.05.2025 у справі №910/16586/18, від 20.03.2025 у справі №917/2139/23, від 21.01.2025 у справі №906/1167/23).

48. Натомість у постановах, на які посилаються скаржники (від 09.11.2023 у справі №910/14804/21, від 09.04.2025 у справі №916/586/24, від 06.06.2024 у справі №906/1091/23) Верховний Суд, частково скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та ухвалюючи нові рішення у відповідній частині (або залишаючи у відповідній частині рішення суду першої інстанції в силі), а також здійснюючи на цій підставі перерозподіл судових витрат, в резолютивних частинах доручав суду першої інстанції видати відповідні накази.

49. Зазначене не може вважатися правовим висновком Верховного Суду щодо застосування норми права.

50. Отже, скаржники не довели існування протилежних висновків Верховного Суду щодо питання застосування п.5 ч.1 та ч.2 ст.39 Закону "Про виконавче провадження".

51. Окрім цього скаржники також не довели наявності інших підстав для відступлення від правових висновків, викладених у постановах від 28.02.2024 та від 25.09.2024 у справі №910/23042/16.

52. Так, однакове й уніфіковане застосування правових норм зумовлює загальнообов`язковість і передбачуваність закону, рівність перед законом і правову визначеність, яка є складовою верховенства права. На цьому акцентувала увагу Консультативна рада європейських суддів (КРЄС) у Висновку №20 (2017) про роль судів у забезпеченні єдності застосування закону (п.1).

53. Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom, заява №27238/95, п.70) наголосив, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

54. Інститут "overruling of precedent", який використовується у системі загального права, з метою дотримання балансу між юридичною визначеністю та розвитком права визнає за можливе не слідувати прецеденту у таких випадках: у разі зміни правових відносин або відповідних правових принципів; якщо попередній висновок суду ґрунтується на неправильному застосуванні положень закону чи прецедентів, у тому числі зумовленому їх помилковим тлумаченням, і визнаний неправильним; якщо він не діє на практиці.

55. З огляду на зазначене, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах послідовно керується підходом, за яким для відступу від висловлених раніше правових позицій вона повинна мати ґрунтовні підстави: її попередні рішення мають бути помилковими, неефективними, необґрунтованими, неузгодженими, чи застосований у цих рішеннях підхід повинен бути очевидно застарілим унаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.

56. З огляду на викладене, оскільки скаржники не обґрунтували наявності підстав для відступу від відповідних висновків, а саме не довели їх помилковість, неефективність, необґрунтованість, неузгодженість чи застарілість (враховуючи, що такі висновки зроблені лише у лютому та вересні 2024 року), відсутні підстави для відступу від правових висновків, викладених у постанові від 28.02.2024 та від 25.09.2024 у справі №910/23042/16.

Щодо інших доводів (процесуальних порушень)

57. Одним із доводів касаційних скарг є також те, що суд першої інстанції не дав можливості представнику відповідача ознайомитись з матеріалами справи та надати відзив на подану скаргу, що призвело до істотного порушення приписів ГПК щодо права відповідача ознайомитись з поданою скаргою та подати відповідний відзив.

58. Відповідно до ч.1 ст.339 ГПК (у редакції, чинній на момент подання скарги та її розгляду судом першої інстанції) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

59. Згідно зі ст.340 ГПК скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

60. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч.1 ст.342 ГПК).

61. Розділ VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень" не передбачає можливості подання відзивів на скаргу.

62. Однак у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб виконавчої служби, до заяв (скарг) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання (зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.06.2018 у справі №5004/80/11, від 01.03.2024 у справі №910/6186/23, на які посилаються скаржники).

63. Відповідно до ч.8 ст.165 ГПК відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

64. При цьому необхідно враховувати, що скарга на дії державного виконавця розглядається у стислі терміни, а саме у десятиденний строк (ч.1 ст.342 ГПК).

65. Також, учасники справи наділені такими загальними правами як право на ознайомлення з матеріалами справи (ст.43 ГПК), на подання, зокрема, заперечень (ст.169 ГПК).

66. З оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що 26.08.2024 через систему Електронний суд від начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. надійшов відзив на скаргу від 26.08.2024; ФГ "Криничне" має зареєстрований електронний кабінет, до скарги ТОВ "Сателлит" додана квитанція №1470224 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету ФГ "Криничне" 01.08.2024, тому останнє мало доступ до матеріалів скарги в електронному вигляді, однак у запропонований судом строк відзив на скаргу не подало.

67. Суд першої інстанції врахував і ту обставину, що в судовому засіданні з розгляду скарги стягувача інтереси ФГ "Криничне" представляв адвокат Бардін І.С.

68. Отже, наведені обставини в своїй сукупності (отримання ФГ "Криничне" матеріалів скарги в електронному вигляді, подання відзиву державним виконавцем, участь представника ФГ "Криничне" у судовому засіданні), з урахуванням встановленого процесуальним законом строку розгляду скарги, спростовують доводи про ненадання можливості представнику відповідача ознайомитись з матеріалами справи та надати відзив на подану скаргу.

69. Ще одним доводом скаржників є те, що суд першої інстанції, порушивши норми процесуального права, не передав матеріали справи до суду апеляційної інстанції у відповідь на запит справи від 20.08.2024 та не зупинив провадження у справі.

70. Верховний Суд погоджується з судом апеляційної інстанції, який, врахувавши передбачений законом десятиденний строк для розгляду скарги судом першої інстанції та необхідність дотримання принципу процесуальної економії та права на справедливий суд (яке включає право на своєчасне вирішення судового спору) як фундаментальних засад господарського судочинства, обґрунтовано відхилив відповідні доводи при апеляційному перегляді справи.

71. Верховний Суд відхиляє також доводи скаржників, що представник заявника належно не підтвердив повноваження на подання скарги на дії виконавця, оскільки він не надав суду відповідну довіреність, в якій обумовлено право саме на оскарження дій державного виконавця, не надав відповідного свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а суд першої інстанції незаконно проігнорував спеціальні норми права, які регулюють відносини у сфері оскарження дій виконавців, та застосував загальні норми ГПК.

72. Відповідно до ч.1 ст.56 ГПК сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

73. Статтею 58 ГПК передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

74. Відповідно до пунктів 1, 2 ч.4 ст.60 ГПК повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

75. Згідно із ч.1 ст.26 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

76. Відповідно до ст.61 ГПК представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначаються Цивільним кодексом України, а представництва за ордером - законодавством про адвокатуру.

77. Зі встановлених обставин вбачається, що скарга ТОВ "Сателлит" на дії державного виконавця підписана представником позивача - адвокатом Гамеєм В.В., на підтвердження повноважень якого надано ордер від 01.08.2024 серії АВ №1145351, яким адвоката уповноважено на надання правової допомоги ТОВ "Сателлит" на підставі договору про надання правової допомоги від 31.08.2023 №31/08-23 у Господарському суді Луганської області, Східному апеляційну господарському суді, Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду без обмеження повноважень.

78. Відповідно до ч.1 ст.340 ГПК скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

79. Отже, скаргу ТОВ "Сателлит" на дії державного виконавця подано у порядку, передбаченому розд.VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень" ГПК, до Господарського суду Луганської області (ч.1 ст.340 ГПК), і повноваження адвоката на звернення до суду із такою скаргою підтверджено у відповідності до положень ГПК.

80. Скаржники також зазначають, що в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції повинно бути визнано підстави його відводу обґрунтованими.

81. Вказують, що суддя Смола С.В. керував судовим процесом очевидно упереджено, демонструючи кожною своєю дією, що скарга вирішена ним заздалегідь, і що незалежно від позицій сторін останній прийме рішення про її задоволення.

82. Верховний Суд відхиляє доводи скаржників, та погоджується з судом апеляційної інстанції, який надав обґрунтовану оцінку цим доводам.

83. Згідно ч.1 ст.35 ГПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст.36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

84. Суди встановили, що в обґрунтування заяви про відвід судді Смоли С.В., ФГ "Криничне" зазначало таке: 1) під час розгляду скарги не взято до уваги, що скарга подана особою, яка не мала на це відповідного права; 2) суддею проігноровано лист Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2024 №13-48/007134 із запитом про термінове надсилання справи №913/769/21 для розгляду заяви ФГ "Криничне" про ухвалення додаткового рішення у справі №913/769/21 та не направлено матеріали справи; 3) суддею відмовлено представнику відповідача в задоволенні заяв про повернення скарги, клопотання про зупинення провадження за скаргою, витребування доказів.

85. Верховний Суд вважає, що вищевказані доводи відповідача були спростовані під час апеляційного та касаційного переглядів. При цьому, зазначені доводи фактично зводяться до незгоди із процесуальними діями судді під час вирішення його клопотань (заяв).

86. У свою чергу, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст. 35 ГПК).

87. Стверджуючи про не дослідження судом доказів та встановлення обставин справи на підставі недопустимих доказів, скаржники не зазначають, які саме докази суд не дослідив та які саме обставини на підставі яких недопустимих доказів встановив.

88. Верховний Суд зазначає, що усі доводи скаржників щодо процесуальних порушень, допущених на їхню думку судом першої інстанції, належно оцінені судом апеляційної інстанції. У той же час, доводів щодо допущення процесуальних порушень судом апеляційної інстанції касаційні скарги не містять.

89. При цьому скаржники не погоджуються також і з рішенням Східного апеляційного господарського суду щодо часткового задоволення скарги на дії державного виконавця, що свідчить про те, що незаконність, на думку скаржників, рішень про задоволення/часткове задоволення скарги на дії державного виконавця не є наслідком стверджуваних процесуальних порушень.

90. Верховний Суд звертає увагу, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ч.2 ст.309 ГПК).

91. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення (ч.2 ст.311 ГПК).

92. Також Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п.2 ч.1 ст.287 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на, зокрема, ухвали суду першої інстанції, зазначені в, зокрема, п.25 ч.1 ст.255 цього Кодексу (про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця), після їх перегляду в апеляційному порядку.

93. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абз.2 ч.2 ст.287 ГПК).

94. Скаржники помилково ототожнюють підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1-4 ч.2 ст.287 ГПК, які стосуються виключно випадків оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК (зокрема, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції), та підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 ст.287 ГПК, що врегульовані окремо.

95. Виключні випадки, передбачені пунктами 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК (на які посилаються скаржники), не застосовуються в контексті підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 2, 3 ч.1 ст.287 ГПК.

96. За таких обставин посилання скаржників на неврахування висновків Верховного Суду/відсутність таких висновків може братися до уваги лише як допоміжні аргументи, оскільки відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

97. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції надав обґрунтовану оцінку всім суттєвим доводам скаржників, а також правильно встановив необхідність закінчення виконавчого провадження лише у частині, про що зазначено вище у цій постанові, Верховний Суд не вбачає підстав для скасування постанови Східного апеляційного господарського суду.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

98. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

99. Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

100. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційних скарг без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Фермерського господарства "Криничне" та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 у справі №913/769/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець