ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 913/451/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:

від позивача: Литвин П.В.,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

на постанову Східного апеляційного господарського суду (Попков Д.О., Стойка О.В., Істоміна О.А.)

від 02.06.2025 (повний текст складений 03.06.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до Відділу освіти Білокуракинської селищної ради

про стягнення 1 798 460,18 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Відділу освіти Білокуракинської селищної ради (далі - Відповідач), у якому просило стягнути грошові кошти за договором постачання природного газу від 08.11.2021 №11-1072/21-БО-Т у розмірі 1 798 460,18 грн, з яких: 1 106 386,26 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 272 002,80 грн - пеня, 87 399,16 грн - три проценти річних, 332 671,96 грн - інфляційні втрати.

Хід розгляду справи та короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Рішенням Господарського суду Луганської області від 20.03.2025 у справі №913/451/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача грошові кошти за договором постачання природного газу від 08.11.2021 №11-1072/21-БО-Т в розмірі 1 798 460,18 грн, з яких: 1 106 386,26 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 272 002,80 грн - пеня, 87 399,16 грн - 3% річних, 332 671,96 грн - інфляційні втрати, 21 581,52 грн - витрати зі сплати судового збору.

3. Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване таким:

- Позивач свої зобов`язання щодо поставки природного газу виконав належним чином, проте Відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ в лютому 2022 року на суму 12 876 52,51 грн не виконав належним чином та здійснив лише часткову оплату за договором в сумі 181 266,25 грн;

- сама наявність обставин, підтверджених листом Торгово-промислової палати (далі - ТПП) не є підставою для звільнення Відповідача від належного виконання основного зобов`язання щодо сплати заборгованості за поставлений природний газ, оскільки його зміст не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність форс-мажорних обставин (введення воєнного стану в Україні), та видано його без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між настанням вказаних обставин й неможливістю виконання Відповідачем конкретного зобов`язання (сплати заборгованості за спожитий газ), а Відповідач не надав будь-яких доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання ним своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 08.11.2021 №11-1072/21-БО-Т;

- надані Позивачем розрахунки: пені за зобов`язаннями січня 2022 за загальний період з 16.03.2022 до 15.09.2022 на суму 44,10 грн у розмірі 8,25 грн та за зобов`язанням лютого 2022 на суму 1 287 652,51 грн; за загальний період з 16.04.2022 до 15.10.2022 у розмірі 271 994,55 грн; 3% річних за зобов`язанням січня 2022 за загальний період з 16.03.2022 до 15.09.2022 на суму 44,10 грн в розмірі 0,67 грн та лютого 2022 на суму 1 287 652,51 грн за загальний період з 16.04.2022 до 30.10.2024 в розмірі 87 398,49 грн; інфляційних втрат за зобов`язанням січня 2022 за загальний період з 01.04.2022 до 31.09.2022 на суму 44,10 грн в розмірі 7,10 грн та за зобов`язанням лютого 2022 на суму 1 287 652,51 грн за загальний період з 01.05.2022 до 30.09.2024 в розмірі 332 664,86 грн - є арифметично вірними та зробленим відповідно до умов договору та норм чинного законодавства.

4. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові витрати за подання позовної заяви віднесено на рахунок Позивача. Стягнуто з Позивача на користь Відповідача витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 32 372,28 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи

5. 11 червня 2025 року Позивач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу на постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2025, у якій просить скасувати її та залишити в силі рішення Господарського суду Луганської області від 20.03.2025; стягнути з Відповідача судові витрати зі сплати судового збору за розгляд касаційної скарги.

6. У тексті касаційної скарги Скаржник посилається на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України - суд апеляційної інстанції:

- неправильно розтлумачив та не застосував норми матеріального права, а саме частину першу статті 612, частину другу статті 664 Цивільного кодексу України (далі

- ЦК України), пункт 11 розділу ІI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 30.09.2015 №2496 (далі - Правила №2496) (у редакції на момент виникнення спірних відносин), абзаци 1, 2 глави 3 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс ГТС);

- застосував до спірних правовідносин норми, які не підлягали застосуванню, а саме частину четверту статті 612 та частину першу статті 613 ЦК України;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме частин першої, четвертої статті 612, частини першої статті 613, частини другої статті 664 ЦК України, пункту 11 розділу ІI Правил №2496 (у редакції на момент виникнення спірних відносин), абзаців 1, 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС у правовідносинах з постачання природного газу споживачам, які розміщені на території, що в подальшому була окупована з боку російської федерації.

7. 21 липня 2025 року Відповідач через підсистему "Електронний суд" направив до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу Скаржника, у межах встановленого Верховним Судом строку, в якому просить відмовити в її задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у цій справі залишити без змін.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи

8. 08 листопада 2021 року Скаржником (постачальником) та Відповідачем (споживачем) було укладено договір постачання природного газу №11-1072/21-БО-Т, за умовами пункту 1.1. якого постачальник зобов`язувався поставити споживачу природний газ, а споживач зобов`язувався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

9. Згідно з пунктами 2.1., 2.1.3., 2.2., 2.3. Договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з жовтня 2021 року до грудня 2022 року в кількості 752,604 тис.куб.м. Загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії договору. Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в пункті 2.1 цього Договору повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору.

10. Відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів газу покладається виключно на споживача. Підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника (надалі - Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.

11. За змістом пункту 2.4. Договору перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором. В будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5. цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

12. Згідно з пунктами 3.1., 3.5. Договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

13. Відповідно до умов пунктів 3.5.2., 3.5.3. пункту 3.5. на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.

14. За умовами підпункту 3.5.4. пункту 3.5. Договору у випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1. цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.

15. Згідно з пунктами 4.1., 4.3. Договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб.м газу без ПДВ - 13 658,42 грн; крім того ПДВ за ставкою 20%; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136, 576 грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 163 грн 86 коп. за 1000 куб. м. Всього ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу за договором становить 16 554,00 грн. Загальна вартість договору на дату його укладання становить 1 382 172,18 грн, крім того ПДВ 2 076 434,44 грн, разом з ПДВ - 12 458 606,62 грн.

16. Відповідно до умов пункту 5.1. Договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору. Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

17. За умовами пунктів 7.1., 7.2. Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і договором. У разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

18. За умовами пунктів 10.1.- 10.4. Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків згідно з цим договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли після укладення договору, і сторони не могли передбачити їх. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

19. Сторони зобов`язані негайно повідомити про виникнення форс-мажорних обставин та протягом 14 днів з дати їх виникнення подати підтвердні документи відповідно до законодавства. Настання форс-мажорних обставин підтверджується в порядку, встановленому чинним законодавством України.

20. Згідно з пунктом 13.1. Договору цей договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до "31" грудня 2022 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

21. Скаржник, посилаючись на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором звернувся до Господарського суду Луганської області з цим позовом.

22. Заперечуючи проти позовної заяви, Відповідач вказав, що наведені Скаржником в тексті позовної заяви доводи не містять достатніх підтверджень й жодних належних доказів того, що у встановлений та наданий згідно з копією наданого до суду Договору, строк, ним своєчасно було поінформовано Відповідача про фактичний обсяг спожитого газу у вказаний спірний період та про необхідність сплатити визначену й підтверджену суму. Водночас складені Скаржником в односторонньому прядку акти приймання-передачі природного газу мають повідомний характер, та в жодному випадку не є підтвердженням особистого вручення та доведення до відома Відповідача про обсяг поставленого газу та суму до сплати, а тому Відповідач був позбавлений можливості узгодити та звірити вказані відомості в актах.

23. Окрім наведеного, Відповідач вказував про безпідставність та необґрунтованість штрафних санкцій та звільнення сторін від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором, посилаючись на дію обставин непереборної сили (форс-мажору, збройної агресії рф проти України та введенням воєнного стану), що, зокрема, підтверджується листом ТПП України від 28.02.2022.

24. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

25. Постановою суду апеляційної інстанції у цій справі від 02.06.2025 рішення суду першої інстанції від 20.03.2025 скасовано, у справі №913/451/24 ухвалено нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовлено.

26. Суд апеляційної інстанції вказав на те, що виникнення права вимоги оплати спожитого газу за змістом пункту 5.1. Договору залежить від надання постачальником підписаного зі свого боку на підписання споживачеві оригіналу акта приймання-передачі газу, який опосередковує перехід права власності на товар згідно з пунктом 3.1. Договору та фактично є первинним документом у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що покладає на постачальника, як кредитора, вчинити дії з надання для підписання споживачу такого акта.

27. Крім того, суд апеляційної інстанції установив, що постачальником (Позивачем) оригінал акта за спожитий у лютому 2022 році газу не направлявся.

28. Оскільки договір постачання природного газу був запропонований та складений саме постачальником (Позивачем), суд апеляційної інстанції застосував принцип verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору тлумачаться проти того, хто їх сформулював.

29. З огляду на це суд апеляційної інстанції вказав, що положення пунктів 3.5.2.- 3.5.3. Договору не можуть тлумачитися розширено як такі, що дозволяють вважати електронне або факсимільне направлення акта приймання-передачі еквівалентом його належного оформлення та вручення оригіналу.

30. Отже, не надавши Відповідачу для підписання оригіналу акта за лютий 2022 року у строк, який можна визнати розумним, Позивач припустився прострочення кредитора. Така поведінка виключає настання прострочення з боку боржника та, відповідно, правові підстави для нарахування неустойки (пеня, 3% річних, інфляційні втрати), передбаченої умовами договору та статтями 530, 611, 625 ЦК України.

31. Натомість суд апеляційної інстанції установив, що за інформацією про надходження коштів на рахунки Позивача від Відповідача за період з 04.11.2021 по 09.05.2024 підтверджується оплата Відповідачем за поставлений газ за листопад, грудень 2021 року та січень 2022 року.

32. Отже, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог повністю, виходив з того, що періодом формування стягуваної заборгованості є виключно лютий 2022, несплачена вартість спожитого Відповідачем газу упродовж якого і є базою для нарахування додатково заявлених Скаржником пені, 3% річних та інфляційних втрат.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

33. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.

34. Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога Скаржника про стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 1 798 460,18 грн, з них: 1 106 386,26 грн заборгованості за основним зобов`язанням, 272 002,80 грн пені, 87 399,16 грн - 3% річних, 332 671,96 грн інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням Відповідачем умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу від 08.11.2021 №11-1072/21-БО-Т щодо повної та своєчасної оплати поставленого природного газу за листопад 2021 по лютий 2022 року.

35. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

36. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

37. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (статті 509 ЦК України).

38. Згідно з частиною другою статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

39. Відповідно до приписів статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

40. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

41. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом а змістом (стаття 610 ЦК України).

42. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про постачання природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

43. За своєю правовою природою, укладений Скаржником та Відповідачем Договір є договором поставки у розумінні статті 712 ЦК України, що зумовлює застосовність загальних приписів статей 664 та 692 ЦК України щодо моменту передачі товару та його оплати, в контексті яких сторони дійшли згоди, що перехід права власності від постачальника до споживача опосередковується підписанням акта приймання-передачі, тоді як обов`язок останнього з оплати є обов`язком саме з послідуючої оплати (тобто після передачі, опосередкованої відповідним актом).

44. Положеннями статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

45. Згідно зі статтею 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами

46. Суд апеляційної інстанції погодився з доводами Відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, щодо прострочення виконання зобов`язань за Договором, у зв`язку з ненаправленням Скаржником підписаних зі свого боку оригіналів актів приймання-передачі за грудень 2021-лютий 2022 року, та вказав, що момент виникнення обов`язку зі сплати вартості поставленого газу пов`язується з датою підписання акта приймання-передачі.

47. За умовам пунктів 3.5.2.- 3.5.4. Договору постачальник зобов`язаний надати споживачу два примірники оригіналів актів приймання-передачі, підписаних уповноваженим представником постачальника, проте як встановлено судом апеляційної інстанції, доказів направлення електронних документів із накладенням електронного цифрового підпису або досягнення згоди сторін на оформлення первинної бухгалтерської документації в електронній формі сторонами не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відсутність підписаних актів приймання-передачі за спірний період не може бути покладена на Відповідача, оскільки Скаржника не довів належного виконання свого обов`язку щодо оформлення та направлення актів відповідно до вказаних умов Договору.

48. Скаржник у касаційній скарзі вказує, що суд апеляційної інстанції не врахував чисельні прострочення з боку самого Відповідача в частині виконання ним обов`язків, передбачених умовами Договору та нормативно-правових актів, а також доведеності самого факту споживання природного газу у лютому 2022 року.

49. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, встановив, що періодом формування стягуваної заборгованості за Договором є виключно лютий 2022 року, несплачена вартість спожитого Відповідачем газу упродовж якого і є базою для нарахування додатково заявлених Скаржником пені, 3% річних та інфляційної індексації, посилання Скаржника у тексті позовної заяви на попередні періоди постачання газу не мають ніякого значення для правильного вирішення спору та не стосуються заявлених вимог взагалі.

50. Як вказав суд апеляційної інстанції, доступ Позивача до інформаційної платформи, а також використання даних Оператора ГТС для визначення обсягів газу, поставленого Відповідачу у лютому 2022 року, дають підстави стверджувати, що виконання або невиконання споживачем обов`язку за п. 3.5.1. Договору не унеможливлює складання постачальником акта приймання-передачі. Таким чином, визначення моменту оплати належним не пов`язується з належним виконанням споживачем обов`язку згідно з пунктом 3.5.1. Договору (наявністю акта приймання-передачі газу, складеного постачальником). Суд апеляційної інстанції зазначив, що застосування передбаченого умовами пункту 3.5.4. Договору "механізму" подолання відсутності підписаного Споживачем акта приймання-передачі можливе лише у випадку, коли оригінал акта приймання-передачі був направлений постачальником споживачу на підпис, але не підписаний ним у встановлений строк, і не може тлумачитися як спосіб звільнення позивача від обов`язку своєчасно скласти та оформити первинний документ для підтвердження господарської операції з передачі газу у власність споживача у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що є законною та достатньою підставою для проведення грошових розрахунків.

51. Отже, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що виникнення права вимоги оплати спожитого газу відповідно до умов пункту 5.1. Договору залежить від надання постачальником підписаного зі свого боку на підписання споживачеві оригіналу акта приймання-передачі газу, який опосередковує перехід права власності на товар згідно з пунктом 3.1. цього договору та є первинним документом у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що покладає на постачальника, як кредитора у розглядуваному спірному грошовому зобов`язанні, вчинити дії, обумовлені сторонами в пунктах 3.1., 3.5.1., 3.5.2. Договору, з надання для підписання споживачу такого акта.

52. Водночас суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог Скаржника, посилався на ненаправлення постачальником (Скаржником) споживачеві (Відповідачу) підписаного оригіналу акта приймання-передачі газу, проте не з`ясував питання фактичного виконання постачальником зобов`язань за Договором щодо здійснення поставки природного газу споживачеві, а також питання щодо споживання Відповідачем природного газу у спірний період (лютий 2022 року), оскільки Відповідачем не заперечувався факт поставки природного газу та його споживання.

53. Крім того, суд апеляційної інстанції не з`ясував питання стосовно того, чи звільняє споживача ненаправлення постачальником оригіналу акта приймання-передачі природного газу від здійснення оплати за поставлений газ, а також неможливість споживача визначити кількість спожитого ним природного газу для здійснення його оплати, як і не з`ясував питання початку пропуску строку прострочення боржника (споживача) та правомірність нарахування пені 3% річних та інфляційних втрат.

54. Згідно з частинами першою та третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

55. Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, що виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

56. Відповідно до вимог статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

57. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

58. Як убачається з аналізу змісту статті 79 ГПК України, нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

59. Водночас у статті 86 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

60. З`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

61. Отже, відповідно до частин першої та п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

62. Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

63. Таким чином, суд апеляційної інстанції не з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, зокрема, щодо реального виконання Позивачем умов договору та виникнення у Відповідача обов`язку оплатити поставлений природний газ, дійшов передчасних висновків про відсутність підстав для задоволення позову, а тому доводи касаційної скарги про неповне зсування судом апеляційної інстанції обставин справи знайшли підтвердження, у зв`язку з чим постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 слід скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

64. Разом з цим, оскаржуючи судове рішення з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржник вказував на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування частин першої, четвертої статті 612, частини першої статті 613, частини другої статті 664 ЦК України, пункту 11 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) та абзаців 1, 2 глави 3 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 у правовідносинах з постачання природного газу споживачам, які розміщені на території, яка в подальшому була окупована рф.

65. Верховний Суд зазначає, що відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

66. Зі змісту пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики, шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

67. Верховний Суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

68. Проте, у справі, що розглядається, Скаржник не обґрунтував необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування зазначених ним норм права, а підставою для відмови в задоволенні позову стало встановлення судом апеляційної інстанції обставин невиконання Позивачем погоджених між сторонами умов Договору, якими визначається початок прострочення виконання зобов`язань, а не обставини постачання природного газу споживачам, які розміщені на території, яка в подальшому була окупована з боку російської федерації.

69. З урахуванням наведеного Верховний Суд зазначає, що доводи Скаржника щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, викладені у касаційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження. Водночас, вимоги касаційної скарги про формування Верховним Судом висновку щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме частин першої, четвертої статті 612, частини першої статті 613, частини другої статті 664 ЦК України, пункту 11 розділу ІI Правил №2496 (у редакції на момент виникнення спірних відносин), абзаців 1, 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС у правовідносинах з постачання природного газу споживачам, які розміщені на території, що в подальшому була окупована з боку російської федерації, є передчасними з огляду на скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а відтак відхиляються Судом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

70. Відповідно до частини першої статті 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

71. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

72. Крім того, згідно з пунктом 3 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається Скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

73. Таким чином, Суд вважає за необхідне постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 (з урахування ухвали про виправлення описки), скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судові витрати

63. Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на нього, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 у справі №913/451/24 скасувати, справу передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. залишити без змін.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець