ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року Справа № 903/251/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Верещук А.В.

за участю представників сторін:

заявника: не з`явився

арбітражного керуючого: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Волинської області від 11.06.2025, повний текст якого складено 16.06.2025, у справі №903/251/25 (суддя Вороняк А.С.)

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 11.06.2025 провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 28.12.2021, орган, що видав 0713, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) закрито.

Скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою Господарського суду Волинської області від 01.04.2025.

Повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника - арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівну (свідоцтво Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 190 від 12.02.2013, вул.Миколи Оводова,38, кім.305, м.Вінниця, 21050, е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) припинено.

Клопотання ОСОБА_1 від 16.05.2025 залишено без розгляду.

Клопотання керуючої реструктуризацією майна боржника про перерахування грошової винагороди арбітражного керуючого - задоволено.

Ухвалено сплатити керуючому реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 арбітражному керуючому Белінській Наталії Олександрівні основну грошову винагороду у розмірі 13626,00 грн, на рахунок ( НОМЕР_3 у АТ "ПУМБ", РНОКПП одержувача: НОМЕР_4 ), за рахунок коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області у відповідності до квитанцій від 04.02.2025 в розмірі 4542,00 грн, від 28.02.2025 в розмірі 4542,00 грн, від 30.04.2025 в розмірі 4542,00 грн.

Не погодившись із винесеною ухвалою ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Волинської області від 11.06.2025 у справі № 903/251/25 скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Так, з посиланням на ст.ст. 1, 2, 6, 90, 119, 122, 123, 126, 130 КУзПБ, постанову Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, ст.ст. 3,13 ЦК України, вказує, що поведінка боржника є відкритою, зрозумілою, чесною щодо кредиторів, своєчасною та добросовісною, містить ознаки сприяння до встановлення усіх обставин, що необхідні під час розгляду справи про неплатоспроможність, демонструє дієве прагнення до реабілітації в рамках процедур, передбачених КУзПБ для відновлення платоспроможності фізичних осіб, оскільки боржник добросовісно виконує свої обов`язки під час провадження у справі.

Скаржник вказує наступне:

- суд не надав належної правової оцінки обставинам не зазначення певних відомостей в деклараціях щодо того, чи вказане є проявом дійсної недобросовісності боржника, намагання його приховати свої доходи (тобто внаслідок умислу) або зумовлене певними об`єктивними труднощами у реалізації необхідних дій боржником;

- суд не навів мотивів, з яких він вважає, що відсутність у деклараціях боржника відомостей про членів сім`ї, має саме умисний і недобросовісний характер та таке не зазначення вчинене на шкоду кредиторам;

- суд не врахував, що боржник добросовісно користувався процесуальними правами та сумлінно виконував процесуальні обов`язки, надав суду інформацію про членів сім`ї та деякі додаткові відомості про них та їх активи, що уже не дозволяє стверджувати про бажання боржника приховати інформацію про членів сім`ї;

Зазначає, що ним було дотримано вимог КУзПБ щодо надання достовірних та повних відомостей, на підставі яких було відкрито провадження. Боржник добросовісно та повно надав інформацію про свій майновий стан, заповнив Декларації про майновий стан відповідно до Наказу Міністерства юстиції України 21.08.2019 № 2627/5 та усунув недоліки, викладені керуючим реструктуризацією у Звіті про результати перевірки Декларацій про майновий стан.

Також просить суд врахувати, що надання інформації про наявність у членів сім`ї майнових активів залежить не тільки від добросовісності самого боржника, але і від добросовісності самих членів сім`ї, які можуть таку інформацію приховати або не повідомити у повній мірі. Вказує, що слід врахувати положення п. 9 Наказу Міністерства юстиції України №2627/5 від 21.08.2019 року "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.08.2019 за №964/33935, відповідно до якого боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри).

Зазначає, що боржник за розділами декларації зазначав всю інформацію про членів сім`ї, яка їй відома та яку вона могла отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається «Член сім`ї не надав інформацію». Відповідно, наведена норма законодавства спростовує висновок суду першої інстанції про недобросовісну поведінку боржника щодо невнесення до Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність про інформації про майно членів сім`ї боржника.

Зауважує, що доходи членів сім`ї не впливають на з`ясування суттєвих для справи обставин, оскільки їх розмір не може вплинути на його платоспроможність, він не приховував жодних обставин щодо наявного в нього та його членів сім`ї майна, не переоформлював майна на членів сім`ї, тощо.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що саме не зазначення боржником відомостей про членів її сім`ї стало підставою приховування відомостей про майновий стан боржника, що могло б свідчити про умисність дій та відповідно про його недобросовісність.

Отже, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки об`єктивним обставинам у цій справі, якими зумовлене ненадання боржником інформації щодо членів сім`ї боржника та які виникли через їх відмову, через які він об`єктивно був позбавлений можливості надати таку інформацію і ненадання такої не свідчить про умисність дій.

Суд першої інстанції також не врахував обставин сумлінної співпраці боржника з керуючим реструктуризацією, відкриту її взаємодію з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків, які у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом під час вирішення питання щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Белінська Н.О. також наводить свої міркування щодо незаконності та необґрунтованості ухвали суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 11.06.2025 у справі №903/251/25 - задовольнити. Скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 11.06.2025 у справі №903/251/25, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання скаржник та арбітражний керуючий не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь та належним чином, ухвалу про відкриття апеляційного провадження та призначення скарги до розгляду направлено на поштові адреси сторін.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представника боржника та арбітражного керуючого, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, а тому, колегія суддів, визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

06 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду із заявою від 05.03.2025 про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

Ухвалою суду від 11.03.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та призначено підготовче засідання на 01.04.2025, запропоновано боржнику подати додаткові докази, які свідчать про його неплатоспроможність (за наявності), явку боржника у підготовче засідання визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 01.04.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну, заборонено боржнику - ОСОБА_1 вчиняти заходи, спрямовані на відчуження майна, розгляд справи в попередньому засіданні призначено на 20.05.2025.

У відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) 02.04.2025 за № 75672 на офіційному веб-порталі судової влади України було здійснено оприлюднення оголошення (повідомлення) про відкриття Господарським судом Волинської області провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

08.04.2025 Адміністрацією Державної прикордонної служби України на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2025 надано інформацію про те, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією боржником ОСОБА_1 та членами його сім`ї за період з 01.04.2022 по 01.04.2025 в базі даних не виявлено.

08.04.2025 Головним управлінням ДПС у Волинській області на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2025 надано інформацію про доходи боржника ОСОБА_1 та членів його сім`ї.

16.04.2025 арбітражний керуючий через систему "Електронний суд" подала заяву в якій зазначила, що станом на 16.04.2025 заяв з вимогами до боржника ОСОБА_1 не надходило.

07.05.2025 арбітражний керуючий через систему "Електронний суд" подав звіт про результати перевірки декларацій в якому зазначила, що при перевірці декларацій про майновий стан боржника встановлено такі порушення:

- відсутні відомості про фінансові зобов`язання боржника за 2022- 2024 роки;

- відсутня інформація про готівкові, електронні кошти та кошти на рахунках за 2022-2024;

- відсутні відомості про доходи членів сім`ї.

12.05.2025 арбітражний керуючий через систему "Електронний суд" подала звіт про виконану роботу. Даний звіт з додатками долучено до матеріалів справи.

12.05.2025 боржник через систему "Електронний суд" подав клопотання про долучення до матеріалів справи виправлених декларацій. Дане клопотання з додатками долучено до матеріалів справи.

16.05.2025 арбітражний керуючий через систему "Електронний суд" подала заяву про долучення до матеріалів справи акту опису майна боржника. Дана заява з додатками долучена до матеріалів справи.

16.05.2025 боржник через систему "Електронний суд" подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), оскільки протягом встановленого КУзПБ 30-денного строку жоден з кредиторів не заявив своїх вимог до боржника. Дане клопотання з додатками долучено до матеріалів справи.

16.05.2025 арбітражний керуючий через систему "Електронний суд" подала заяву про долучення до матеріалів справи доказів повідомлення всіх зазначених боржником кредиторів про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, також вказала, що підтримує заявлене боржником клопотання про закриття провадження у справі. Дана заява з додатками долучена до матеріалів справи.

16.05.2025 арбітражний керуючий через систему "Електронний суд" подала клопотання про перерахування основної грошової винагороди у розмірі 13626,00 грн, на рахунок ( НОМЕР_3 у АТ "ПУМБ", РНОКПП одержувача: НОМЕР_4 ), за рахунок коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області.

У попередньому засіданні 20.05.2025 арбітражний керуючий вказала, що заяви з грошовими вимогами до боржника на адресу арбітражного керуючого не надходили, тому просить призначити по справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 засідання суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі та провести його в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 20.05.2025 засідання суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі призначено на 11.06.2025.

02.06.2025 арбітражний керуючий через систему "Електронний суд" подала заяву про долучення до матеріалів справи проекту плану реструктуризації. Дана заява з додатками долучена до матеріалів справи.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Волинської області від 11.06.2025 провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 28.12.2021, орган, що видав 0713, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) закрито.

Скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою Господарського суду Волинської області від 01.04.2025.

Повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника - арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівну (свідоцтво Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 190 від 12.02.2013, вул.Миколи Оводова,38, кім.305, м.Вінниця, 21050, е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) припинено.

Клопотання ОСОБА_1 від 16.05.2025 залишено без розгляду.

Клопотання керуючої реструктуризацією майна боржника про перерахування грошової винагороди арбітражного керуючого - задоволено.

Ухвалено сплатити керуючому реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 арбітражному керуючому Белінській Наталії Олександрівні основну грошову винагороду у розмірі 13626,00 грн, на рахунок ( НОМЕР_3 у АТ "ПУМБ", РНОКПП одержувача: НОМЕР_4 ), за рахунок коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області у відповідності до квитанцій від 04.02.2025 в розмірі 4542,00 грн, від 28.02.2025 в розмірі 4542,00 грн, від 30.04.2025 в розмірі 4542,00 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції із висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі з огляду на таке.

Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою "Відновлення платоспроможності фізичної особи" цього Кодексу.

За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

При цьому, нормами КУзПБ встановлено перелік документів та відомостей, необхідних до подання заявником при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Зокрема, п.11 ч. 3 ст. 116 КУзПБ визначено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Аналіз положень частини третьої статті 116 КУзПБ свідчить про те, що декларація про майновий стан боржника є невід`ємним додатком заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що вимоги щодо форми декларації про майновий стан, поданої у справі про неплатоспроможність, ураховуючи пункт 11 частини третьої статті 116 КУзПБ, визначені наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність".

Відповідно до частини п`ятої статті 116 КУзПБ декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду. До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.

Включення до кола членів сім`ї осіб, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхніх дітей, у тому числі повнолітніх, батьків, осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, пояснюється фідуціарним, зазвичай, характером відносин боржника з цими особами (обов`язок діяти якнайкраще в інтересах таких осіб), що може сприяти ухиленню від виконання боржником зобов`язань перед кредиторами шляхом перереєстрації майна (майнових прав) на цих осіб. До цих зловживань правом боржник може вдатись незалежно від того, що ці особи проживають окремо від боржника, не пов`язані з ним спільним побутом та сімейними правами і обов`язками.

Крім того, слід вказати, що відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" визначено, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Вказана правова позиція щодо тлумачення правової категорії "члени сім`ї" підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц.

Однак, визначальним у цьому аспекті є визначене у пункті 6 мотивувальної частини вказаного рішення від 03.06.1999 у справі № 5-рп/99 засадниче положення щодо застосування поняття "член сім`ї": Конституційний Суд України виходив з об`єктивної відмінності його змісту залежно від галузі законодавства.

Так, базове поняття "член сім`ї" норма СК України встановлює на підставі критеріїв спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків.

Водночас, застосування поняття "член сім`ї" в інших галузях законодавства може розширювати чи звужувати коло осіб, які підпадають під це поняття у залежності від мети правового регулювання тієї чи іншої галузі, правового інституту або окремої правової норми.

За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною сьомою статті 123 КУзПБ визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї;

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Слід звернути увагу на те, що конструкція цієї норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.

До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника (висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).

Врахувавши правову позицію щодо обов`язку господарського суду з перевірки наявності підстав для закриття (з власної ініціативи суду) провадження у справі, визначених ч. 7 ст. 123 КУзПБ, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 05.10.2022 у справі №921/39/21 зазначив, що:

1) відсутність заявлених у визначений законом строк вимог конкурсних кредиторів не є підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи - боржника у попередньому засіданні суду, оскільки не спростовує наявність ознак неплатоспроможності такої особи чи загрози її неплатоспроможності, підтверджених відповідними доказами;

2) у випадку неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника, однак підтвердження заборгованості відповідними доказами (що стало підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи), господарський суд за результатами попереднього засідання постановляє ухвалу, якою (1) зобов`язує керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів щодо правових наслідків не подання ними у порушення вимог частини першої статті 45 КУзПБ заяв з грошовими вимогами до боржника та (2) призначає судове засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі;

3) залежно від конкретних обставин суд має право прийняти рішення про визнання фізичної особи - боржника банкрутом попри неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами та, як наслідок, відсутності відповідного рішення зборів кредиторів. При цьому, обов`язком суду є перевірка наявності підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, визначених ч. 7 ст. 123 КУзПБ;

4) обставини, що свідчать про добросовісну поведінку боржника (сумлінна співпраця боржника з керуючим реструктуризацією, відкрита його взаємодія з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків, зокрема повідомлення про обставини, що стали підставою для звернення до суду (п. 3 ч.2 ст. 116 КУзПБ), надання повної і достовірної інформації про власний майновий стан та членів сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 - 11 частини 3 статті 116 КУзПБ) тощо), у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом під час вирішення у подальшому питання щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі п. 6 ч. 1 ст. 90 КУзПБ (п. 8 ч. 1 ст. 90 КУзПБ у чинній редакції) та застосування правових наслідків, встановлених ч. 4 цієї статті.

Як убачається із матеріалів справи, керуючим реструктуризацією боргів боржника письмово повідомлено кредиторів щодо правових наслідків не подання ними у порушення вимог частини першої статті 45 КУзПБ заяв з грошовими вимогами до боржника (т.2 а.с.142-154), проте кредитори не заявили своїх вимог до боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Також, з метою уникнення недобросовісного використання боржником судової процедури неплатоспроможності, КУзПБ передбачає процесуальні запобіжники, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ).

Зазначені норми КУзПБ закріплюють принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме така фізична особа-боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності. Суд звертає увагу, що своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів (див. висновки, викладених у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).

Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника. При цьому, встановлюючи обов`язковість надання суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, законодавець передбачив можливість подання виправленої декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання положень статті 116 КУзПБ ОСОБА_1 разом із заявою про визнання його неплатоспроможним надано до господарського суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2022-2024 роки.

За результатом перевірки декларацій боржника, керуючим реструктуризацією було виявлено, що боржником відображено неповну інформацію у поданих деклараціях про майновий стан боржника та членів його сім`ї, а саме:

- відсутні відомості про фінансові зобов`язання боржника за 2022- 2024 роки;

- відсутня інформація про готівкові, електронні кошти та кошти на рахунках за 2022-2024;

- відсутні відомості про доходи членів сім`ї.

12.05.2025 боржник через відділ документального забезпечення та контролю суду подав виправлені декларації про майновий стан за 2022-2024 роки, однак так і не зазначив відомостей про доходи членів сім`ї, зазначивши, що члени сім`ї інформації щодо своїх доходів не надали.

У той же час, як убачається із матеріалів справи, що станом на день (12.05.2025) подання виправлених декларацій, на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2025, Головним управлінням ДПС у Волинській області 08.04.2025(лист №3055/5/03-20-12-02-05 від 07.04.2025) надано інформацію про доходи боржника ОСОБА_1 та членів його сім`ї, яка долучена до матеріалів справи (як паперової, так і електронної).

Також зазначену інформацію Головне управління ДПС у Волинській області надало арбітражній керуючій, що стверджується долученою копією листа №7518/6/03-20-12-02-06 від 07.04.2025(а.с.81) до звіту про виконану роботу.

Судом встановлено, що згідно листа Головного управління ДПС у Волинській області №3055/5/03-20-12-02-05 від 07.04.2025 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2022 року до лютого 2025 року по членах сім`ї боржника наявна така інформація:

- мати боржника ОСОБА_2 у 2022 році отримала 22434,00 грн доходу від продажу власної сільськогосподарської продукції та продукції тваринництва, у 2023 році отримала 4170,00 грн доходу від продажу власної сільськогосподарської продукції та продукції тваринництва;

- батько боржника ОСОБА_3 у 2022 році отримав 12422,38 грн доходу від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду, у 2023 році отримав 12422,38 грн доходу від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду, у 2024 році отримав 12422,38 грн доходу від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду;

- дружина боржника ОСОБА_4 у 2022 році отримала 23871,62 грн доходу у вигляді соціальних виплат з відповідних бюджетів, у 2023 році отримала 10320,00 грн доходу у вигляді соціальних виплат з відповідних бюджетів, у 2024 році отримала 10320,00 грн доходу у вигляді соціальних виплат з відповідних бюджетів;

- брат боржника ОСОБА_5 у 2022 році отримав 29990,65 грн доходу у вигляді соціальних виплат з відповідних бюджетів та 871371,04 грн доходу у вигляді виплати військовослужбовцям, у 2023 році отримав 1095163,04 грн доходу у вигляді виплати військовослужбовцям.

Вказаний розмір отриманих членами сім`ї боржника доходів не відображено у поданих боржником виправлених деклараціях.

Як встановлено судом, у деклараціях про майновий стан за 2022-2024 роки боржник зазначив неповну інформацію стосовно доходів та витрат членів його сім`ї, обмежившись посиланням на те, що члени сім`ї не надали такої інформації, зокрема стосовно їх доходів, інших грошових виплат, зазначивши при цьому наявність нерухомого та рухомого майна, зокрема у дружини боржника(в т.ч. на праві спільної сумісної власності) земельна ділянка(04.04.2024), житловий будинок(04.09.2024) та автомобіль(26.10.2023), набутого в період з 2023 по 2024 (тобто в період за який боржник зобов`язаний подати декларації).

При цьому, боржником не зазначено походження коштів за які вказане майно було придбано, а навпаки заначено, що дружина та іншій члени сім`ї такої інформації не подали.

У постановах КГС ВС від 08.12.2022 у справі № 916/1941/21, від 17.01.2023 у справі № 916/2468/21 йдеться про те, що спеціальним законом, яким є КУзПБ, імперативно визначено, що декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї.

Застосування судами законодавства про банкрутство зобов`язує суди відповідно до частини першої статті 3 ГПК України також використовувати відображені у нормах цього законодавства особливі принципи інституту банкрутства (неплатоспроможності) для забезпечення мети законодавства про банкрутство (неплатоспроможність).

Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності).

Тож на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

Застосування судами принципу судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду у процедурі банкрутства правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства (неплатоспроможності).

Суд звертає увагу, що відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства кожна судова процедура у справі про банкрутство (неплатоспроможність) має своє завдання та мету, а їх запровадження має здійснюватися із дотриманням правил (наявності визначених Кодексом України з процедур банкрутства для цього умов) переходу від однієї судової процедури до наступної.

Концепція інституту неплатоспроможності фізичних осіб розрахована на надання допомоги саме добросовісному боржнику, фінансово-майновий стан якого свідчить про його дійсну неплатоспроможність.

Тому суд повинен займати активну процесуальну позицію в тому числі і при перевірці наявності підстав для застосування щодо боржника судових процедур, передбачених Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до п.8 Приміток до затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається "Член сім`ї не надав інформацію".

Водночас, слід врахувати, що певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність або закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації. Проте, боржник таким правом не скористався та на переконання суду навмисно їх не подав, з метою приховування зазначеної інформації.

Суд зауважує, що Кодекс України з процедур банкрутства містить низку процесуальних запобіжників задля спонукання боржника до належного виконання обов`язків та уникнення недобросовісного використання судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства).

Конструкція частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.

До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Враховуючи призначення цієї норми та можливість застосування її судом з власної ініціативи, то колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною сьомою статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про закриття провадження у справі через незаявлення кредиторів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

Ризики зазначення неповної інформації у декларації покладаються саме на боржника, позаяк спеціальним законом, яким є Кодекс України з процедур банкрутства, такої підстави ненадання інформації про майновий стан члена сім`ї не передбачено, натомість у частині п`ятій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства імперативно визначено, що декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї.

Зазначене кореспондує правовому висновку Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеному у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, за яким, добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Близькі за змістом правові висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, від 22.09.2022 у справі № 916/2372/20.

Аналіз пункту 11 частини третьої статті 116, пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме: боржник подає суду декларації; керуючий реструктуризацією перевіряє надані боржником декларації та виявляє наявність у них неповної та/або недостовірної інформації, а у випадку підтвердження такого факту за результатом перевірки повідомляє боржника у формі відповідного звіту; отримавши звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій, боржник упродовж семи днів (з дати отримання звіту) має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.

Отже, керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк встановлений законом.

Нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправленої декларації, а зазначена в ній інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі №903/264/21, у постанові від 22.08.2023 у справі №903/160/22, у постанові від 10.10.2023 у справі №922/1510/21.

Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав з якими КУзПБ пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом при ухваленні рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Об`єктивна складова діяльності боржника полягає в аналізі наявних у боржника активів, економічної доцільності та ефективності їх використання для погашення наявного боргу перед кредитором.

Суб`єктивна складова діяльності боржника зводиться до аналізу поведінки боржника, яка повинна бути максимально відкритою щодо кредитора та суду і спрямована на пошук реальних шляхів погашення боргу перед ним до моменту визнання його банкрутом.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 у поданих до суду деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність відображено неповну інформацію, щодо доходів членів сім`ї, навіть після того, як листом Головне управління ДПС у Волинській області №3055/5/03-20-12-02-05 від 07.04.2025 повідомило щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору та виявлення арбітражним керуючим, за результатом перевірки декларацій боржника, що відсутні відомості про доходи членів сім`ї, зазначене свідчить про недобросовісність або необачність поведінки боржника.

Крім того, не зазначення боржником відомостей про доходи членів сім`ї (в т.ч. дружини) свідчить про приховування зазначеної інформації, оскільки дружиною боржника набуто (в т.ч. на праві спільної сумісної власності) автомобіль (26.10.2023), земельну ділянка (04.04.2024) та житловий будинок(04.09.2024), тобто у період з 2023 по 2024 (період за який боржник зобов`язаний подати декларації).

Колегія суддів зазначає, що наведе вище спростовує доводи скаржника про його добросовісну поведінку та дотримання вимог КУзПБ щодо надання достовірних та повних відомостей про свій майновий стан та відсутність можливості надати відомості про доходи та майно членів сім`ї боржника.

Отже, проаналізувавши поведінку боржника, що у деклараціях про майновий стан наведена неповна інформація про доходи членів сім`ї боржника, а боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо доходів членів його сім`ї, застосовуючи судовий контроль, суд апеляційної інстанції погоджується із місцевим господарським судом про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.7 ст.123 КУзПБ, відповідно клопотання боржника про закриття провадження у справі на підставі ч.1 ст. 90 КУзПБ від 16.05.2025 слід залишити без розгляду.

Щодо клопотання арбітражного керуючого Белінської Н. В. про сплату основної грошової винагороди, суд зазначає таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 12 КУзПБ, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Господарський суд за заявою кредитора має право зменшити розмір грошової винагороди арбітражного керуючого, у разі, якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати.

Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Як убачається із матеріалів справи, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подано суду договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 30.01.2025, укладеного між Белінською Н.О. (сторона-1) та ОСОБА_1 (сторона-2), відповідно до п. 1.1. якого, цей договір визначає порядок оплати послуг та відшкодування витрат керуючого реструктуризацією, покладених на нього відповідно до кодексу та заяви на участь у справі про банкрутство фізичної особи боржника.

Пунктом 3.1 договору сторони обумовили, що оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 45420,00 грн за весь строк виконання повноважень сторони-1. Додаткової винагороди арбітражного керуючого для сторони-2 не встановлюється (п. 3.2. договору).

Сторона-2 вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 4542,00 грн щомісячно на депозитний рахунок суду в якому має бути відкрито провадження у справі про неплатоспроможність (п. 3.3. договору).

Розрахунки проводяться шляхом оплати стороною-2 грошових коштів на депозитний рахунок суду, в якому має бути відкрито провадження, у порядку п. 3.3 даного договору (п. 3.4 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору про оплату винагороди арбітражного керуючого, ОСОБА_1 на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області було сплачено авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 13626 грн, що підтверджується квитанціями від 04.02.2025 на суму 4542,00 грн, від 28.02.2025 на суму 4542,00 грн, від 30.04.2025 на суму 4542,00 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується із місцевим господарським судом, що клопотання арбітражного керуючого про сплату основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника у даній справі в розмірі 13626,00 грн є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

За наведеного, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Волинської області від 11.06.2025 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги залишається за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Волинської області від 11.06.2025 у справі №903/251/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 11.06.2025 у справі №903/251/25 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, встановленому ст. 286-291 ГПК України.

4. Справу № 903/251/25 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "08" вересня 2025 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.