номер провадження справи 15/90/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025 Справа № 908/1776/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжтехбудсервіс", 69032, м. Запоріжжя, пров. Туристський, 5

про стягнення штрафу та зобов`язання здійснити заміну товару

за участю секретаря судового засідання Бойко Н.А.

за участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: Токаренко Х.О., адвокат, ордер серії ВІ № 1277170 від 11.06.2025 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Большаков Ю.Л., керівник, протокол загальних зборів № 14/2023 від 15.08.2023, наказ № 8 від 15.08.2023 (в залі суду);

Гаврик В.В., адвокат, ордер серії АР № 1247915 від 23.06.2025, свідоцтво ЗП № 002466 від 24.12.2019(в залі суду);

установив

До Господарського суду Запорізької області 11.06.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжтехбудсервіс" про стягнення штрафу за поставку неякісного товару за договором №П/НХ-24120/НЮ від 06.03.2024 та зобов`язання провести заміну поставленого неякісного товару на товар належної якості.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 11.06.2025 здійснено автоматизований розподіл зазначеної позовної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 908/1776/25 та визначено до розгляду судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 12.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1776/25. Присвоєно справі номер провадження 15/90/25. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі було призначено на 14.07.2025 об 11:00 год.

Ухвалою суду від 18.06.2025 задоволено заяву позивача щодо забезпечення участі його представника у підготовчому засіданні 14.07.2025 об 11:00 год., а також у наступних засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника.

26.05.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача суд отримав відзив на позовну заяву (сформований у підсистемі 25.06.2025) із запереченнями проти заявлених позовних вимог.

14.07.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача суд отримав відповідь на відзив (сформований у підсистемі 11.07.2025).

14.07.2025 закрили підготовче провадження у справі та призначали и справу до розгляду по суті на 14.08.2025. В засіданні оголошувалась перерва.

Технічна фіксація судового засідання здійснювалась за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

Судом перевірені повноваження представників сторін. Відводів складу суду не заявлено.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги з наступних підстав: між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товару. Відповідач поставив позивачу товар з урахуванням рознарядки позивача. При проведенні контролю якості було виявлено невідповідну якість поставленої продукції. У зв`язку з поставкою товару неналежної якості просить стягнути штраф та зобов`язати відповідача здійснити заміну товару.

Відповідач щодо позову заперечив з наступних підстав: перевірку якості товару здійснювали із застосуванням методів, які не передбачені ТУ та ДСТУ та за властивостями товару, які є недіючими на території України ДСТУ. При повторному замірюванні в лабораторіях позивача виявлено показники товару, які не перевищують норму коливань передбачену ТУ та ДСТУ. За раніше поставленими товарами претензії щодо якості товару біли відсутні. Результати незалежної експертизи підтвердили, що товар відповідає заявленим показникам якості. Просить у позові відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідно до закону України «Про стандартизацію» прийняті до його набрання нормативно-технічні документи, зокрема і ДСТУ зберігають чинність до 04.07.2029. У Технічних умовах виробником зроблено посилання на нормативно-технічні документи за якими проводилося дослідження якості на відповідність ДСТУ. У висновку про результати дослідження ДП «Екотест» відсутні посилання на партію поставки товару та дослідження здійснено з урахуванням DIN 51911 замість визначеного у Технічних умовах як обов`язкового ДСТУ 23776. Випробування поставленої вугільної продукції здійснювалося акредитованою лабораторією та доказів на підтвердження їх зацікавленості відповідачем не надано. Експлуатація товару з мідними волокнами у вугільній вставці за сортом «тип А (У)» не допускається.

Судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд щодо спору зазначає наступне.

06.03.2024 за результатами процедури закупівлі 17А-2024-02-01-012987-а між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжтехбудсервіс» (постачальник) укладено договір від 06.03.2024 № П/НХ-24220/НЮ (договір) на поставку вугільної вставки пантографа типу «А» (товар) на загальну суму 1 104 000,00 грн без ПДВ.

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю товар відповідно до специфікації № 1, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах договору.

Відповідно до Специфікації № 1 постачався товар: код ЄЗС ДК 34631000-9, код МТР УЗ 3463; найменування (асортимент) Вставка пантографа «А»; рік виготовлення, виробник, країна походження: 2024, ТОВ «Глорія - Д», м. Запоріжжя, Україна; технічні характеристики (креслення, марка, ГОСТ, ДСТУ, ТУ, ТУ У тощо) ДСТУ ГОСТ 32680:200106 ТУ У 32.22117843.003-2000; одиниця виміру кг.; кількість 4600; ціна за одиницю без ПДВ грн. 240,00 грн; сума без ПДВ, грн 1 104 000,00 грн.

Згідно із пунктом 4.2 договору сторони узгодили, що поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Строк поставки товару - протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту надання письмової заявки покупцем.

У пункті 4.5 договору сторони домовилися, що рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів:

- на поштову адресу постачальника, зазначену в цьому договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);

- вручається уповноваженому представнику постачальника під розпис;

- шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому договорі) скан-копії відповідної рознарядки в форматі РБР або будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документа. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця.

16.04.2024 на виконання п. 4.5. договору, покупцем на електронну адресу постачальника направлено скановану копію рознарядки від 15.04.2024 № НГ-34/704 у форматі PDF на поставку товару у кількості 1000 кг на загальну суму 240 000,00 грн без ПДВ, що підтверджується скріншотом відправлення від 16.04.2024.

Пунктом 4.6. договору встановлено, що датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару або видаткової накладної.

26.04.2024 на виконання рознарядки від 15.04.2024 № НГ-34/704 постачальник поставив покупцю товар у кількості 1000 кг, що підтверджується видатковою накладною від 26.04.2024 № 41.

За умовами п. 4.6. договору датою поставки товару у кількості 1000 кг на загальну суму 240 000,00 грн без ПДВ є 26.04.2024.

Пунктами 2.1. та 2.3. договору встановлено, що постачальник гарантує якість товару та повинен поставити покупцю товар, якість якого відповідає нормативно-технічним документам та характеристикам, зазначеним у специфікації № 1.

Відповідно до п. 2.4. договору, при виявленні невідповідності кількості та/або якості виклик постачальника для участі у прийманні товару та складанні Акта про фактичну якість і комплектність продукції є обов`язковим. Товар, якість якого не відповідає умовам договору не приймається покупцем до врегулювання питання сторонами.

При проведенні інструментального вхідного контролю II рівня покупцем, на підставі протоколу випробувань від 09.05.2024 № 71 структурного підрозділу «Харківський регіональний експертно-технічний центр»), визначено невідповідну якість поставленої постачальником продукції.

17.05.2024 працівниками структурного підрозділу «Харківський регіональний експєртно-технічний центр» повторно проведені випробування зразків партії № 4 поставленого товару, що підтверджується протоколом випробувань від 17.05.2024 № 72. За результатами повторних випробувань визначено, що надані зразки також не відповідають паспорту якості даної продукції.

29.05.2024 у зв`язку з невідповідністю поставленого товару нормативно-технічним документам та характеристикам, зазначеним у специфікації № 1 (технічні характеристики (креслення, марка, ГОСТ, ДСТУ, ТУ, ТУ У тощо) ДСТУ ГОСТ 32680:200106 ТУ У 32.22117843.003-2000;), покупцем направлено постачальнику лист № НХ-02-06/391 з повідомленням про необхідність прибуття уповноважених представників виробника поставленого товару 31.05.2024 на місце проведення вхідного контролю до виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» за адресою: м. Харків, пров. Саратовський, 6, для подальшого приймання товару та складання акту про фактичну якість і комплектність продукції.

03.06.2024 покупцем за участю уповноважених представників виробника директора ТОВ «Глорія-Д» Большакова Ю.Л. складено Акт про фактичну якість і комплектність продукції від 03.06.2024 № 30.

За результатами фактично перевіреного товару комісією встановлено, що поставлена відповідачем продукція не відповідає вимогам 32.22117843.003-2000 (Зміна 5) та ДСТУ ГОСТ 32680:2016 та у виробництво не допускається.

Представник виробника не погодився з висновками наведеними в протоколах № 71 від 09.05.2024 та № 72 від 17.05.2024, надано зауваження до протоколу вих. № 420 від 17.05.2024. З метою забезпечення об`єктивності оцінки якості вугільних вставок комісія вирішила провести повторний відбір зразків для направлення їх до незалежної експертизи.

Відповідно до п. п. 2.7. - 2.8. договору, постачальник зобов`язується за свій рахунок та власними силами усунути недоліки або замінити неякісний товар. Строк усунення недоліків або заміни товару в межах гарантійних строків експлуатації та зберігання становить не більше 20 (двадцяти) робочих днів з дня підписання відповідного акта.

09.07.2024 покупцем на підставі протоколів випробувань «Харківського регіонального експертно-технічного центру» філії НДКТІ АТ «Укрзалізниця» від 06.05.2024 № 28; від 09.05.2024 № 71; від 17.05.2024 № 72 складено Акт про фактичну якість і комплектність продукції від 09.07.2024 № 31, відповідно до якого товар, поставлений постачальником 26 квітня 2024 року, визнано таким, що не відповідає вимогам ТУ У 32.22117843.003-2000 (зміна 5) та ДСТУ ГОСТ 32680:2016, та не допущено у виробництво.

Відповідно до пункту 9.1 договору за невиконання чи неналежно виконання зобов`язань за цим договором винна сторона несе відповідальність згідно з цим договором і законодавством України.

Згідно із підпунктом 9.3.2 пункту 9.3 договору за поставку товару неналежної якості постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості поставленого неякісного товару, при цьому власними силами і засобами замінює неякісний, некомплектний товар.

10.09.2024 покупцем на підставі п. 9.3.2. договору направлена претензія від 10.09.2024 № НЗТ-34/1995 щодо сплати 48 000,00 грн штрафу за поставку товару неналежної якості та вимога щодо заміни неякісного товару.

02.10.2024 постачальником надано відповідь від 02.10.2024 № 688 (вх. № Н-836/31 від 14.10.2024) в якому зазначив про необґрунтованість претензії покупця та внесено пропозицію провести у присутності представників сторін відбирання зразків вугільних вставок пантографа типу «А» партії № 4 та здійснити повторний аналіз твердості.

У січні 2025 року випробувальною лабораторією Науково-впроваджувальний центр філії «НДКТІ» АТ «Укрзалізниця» проведено випробування вугільних вставок пантографа типу «А» виробника ТОВ «Глорія-Д» у кількості 3 од. (партія № 4) за показниками: питомий електричний опір; геометричні параметри (відхилення від прямолінійності, кут направлений до повздовжньої осі симетрії, довжина по осі симетрії на підошві, висота, ширина); твердість по Брінеллю; водопоглинання та щільність згідно з ТУ У 32.22117843.003-2000 та ДСТУ ГОСТ 32680:2016.

За результатами випробувань складені протоколи випробувань від 09.01.2025 № НДКТІ/НВЦ УМ 002-2025, від 10.01.2025 № НДКТІ/НВЦ УТ 001-2025, а також від 10.01.2025 № НДКТІ/НВЦ УХ 006-2025, та встановлена невідповідність зразків товару вимогам щодо якості.

06.03.2025 на електронну адресу постачальника направлено лист № НГ-41/417, з повідомленням про необхідність прибуття уповноважених представників постачальника 10.03.2025 о 10:00 до виробничого підрозділу «Харківський головний матеріально-технічний склад» Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» для участі у складанні двостороннього акта та вирішення питань щодо заміни забракованої продукції, що підтверджується скріншотом відправлення від 16.04.2024.

10.03.2025 на підставі наведених вище протоколів досліджень лабораторії Науково-впроваджувального центру філії «НДКТІ» АТ «Укрзалізниця» комісією складено Акт про фактичну якість і комплектність продукції № 1, де товар визнано таким, що не відповідає вимогам щодо якості, та не допущено у виробництво. Від постачальника з метою взяття участі у складанні наведеного вище акта представник не прибув, про причини неприбуття повідомлено не було.

15.04.2025 покупцем направлена претензія № НЗТ-41/14н з вимогою заміни неякісного товару та сплати штрафу у розмірі 48 000,00 грн (вартість поставленого неякісного товару 240 000,00 грн х 20% = 48 000,00 грн). Відповідь на претензію не надано.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням с правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Аналогічні положення містить ст. 174 ГК України.

Статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм статей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За визначенням ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Статтею 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із частинами 1, 4, 5 ст. 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам (у разі наявності), іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначають у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

За визначенням п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 688 ЦК України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу, зокрема, щодо якості товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений,- в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлено відповідно до характеру і призначення товару. У разі невиконання покупцем цього обов`язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Нормами статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтею 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Наведене узгоджується зі змістом частини 6 статті 269 ГК України, за якою постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товар, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Стала практика Верховного Суду викладена у справах № № 904/5002/18, 904/8794/17, 904/974/21, 925/1429/21, 916/604/21, 921/622/16-г/6, 924/1168/21 є релевантою до спірних правовідносин, що є предметом розгляду у даній справі

Так, Верховний Суд у зазначених справах наголосив, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Отже, за загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлено причинами, що виникли до передачі товару. І відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупці! ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця в такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару.

Враховуючи норми статті 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору вимогами кодексів та інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, які традиційно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх необхідних заходів для належного виконання нею зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані ним збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина перша статті 173 ГК України містить визначення господарського зобов`язання, яким визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Неналежне виконання відповідачем умов договору щодо поставки якісної продукції та не виконання обов`язку щодо заміни товару на належну якість, свідчить про наявність підстав для стягнення штрафу та зобов`язання відповідача замінити товар на належну якість.

Заперечення щодо позову суд вважає безпідставними з урахуванням наступного.

Пунктом 2.1. договору від 06.03.2024 № П/НХ-24120/НЮ установлено, що постачальник, повинен поставити покупцю товар, якість якого відповідає нормативно-технічним документам та характеристикам, зазначеним у Специфікації № 1.

У Специфікації № 1 до договору сторони погодили, що вугільна вставка має відповідати за якістю вимогам ТУ У 32.2211 7843.003-2000 та ДСТУ ГОСТ 32680:2016.

У Паспорті якості № 4 Вставки вугільні контактні для струмоприймачів електрорухомого складу (виробника ТОВ «Глорія - Д», м. Запоріжжя, Україна») зазначено Тип - А (У1) ТУ У32.22.117843.003-2000 (ДСТУ ГОСТ 32860:2016), Сертифікат ДСТУ ISO 9001:2015 № UA 8О068.СУЯ.384-22 від 13.12.2022, партія № 4, маса (нетто) кг 1000,0, маса (брутто) кг 1022,0, кількість місць шт. - 50, виготовлено березень 2024 року.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті. 1 Закону України «Про стандартизацію» технічні умови - нормативний документ, що встановлює технічні вимоги, яким повинна відповідати продукція, процес або послуга, та визначає процедури, за допомогою яких може бути встановлено, чи дотримані такі вимоги.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про стандартизацію» стандарти, кодекси усталеної практики та технічні умови, прийняті центральними органами виконавчої владі набрання чинності цим Законом, а також галузеві стандарти (ОСТ) та прирівняні до них інші нормативні документи колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, галузеві стандарти України (ГСТУ) (галузеві нормативні документи) застосовуються до їх заміни на технічні регламенти, національні стандарти, кодекси усталеної практики чи скасування в Україні, але не більш як 15 років з дня набрання чинності цим Законом.

Вказаний Закон набув чинності 04.07.2014, прийняті до його набрання нормативно-технічні документи, зокрема і ГОСТ, зберігають чинність до 04.07.2029.

Відповідно до п. 3 Розділу VI Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про стандартизацію» протягом 15 років з дня набрання чинності цим Законом центральні органи виконавчої влади мають право у відповідних сферах діяльності та в межах своїх повноважень, зокрема, скасовувати галузеві нормативні документи.

Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 26.11.2014 № 1163-р на виконання абзацу другого пункту 6 розділу VI Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про стандартизацію» визначити, що державне підприємство «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» виконує функції національного органу стандартизації.

Відповідно до наказу державне підприємство «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 439 від 21.12.2017 перенесено термін скасування чинності в Україні міждержавних нормативних документів з 01 січня 2018 року на 01.01.2019 року: ГОСТ 23776-79 «Изделия углеродные. Методы измерения удельного электрисческого сопротивления».

Суб`єкти господарювання можуть використовувати ГОСТ якщо визначать їх для себе як обов`язкові до виконання стандарти.

Відповідно до таблиці № 5 пункту 3.6 ТУ У 32.22117843.003-2000 (у чинній редакції із останніми змінами № 5, які введені в дію з 16.02.2018) (Технічні умови) випробування вугільних вставок щодо визначення питомого електричного опору на відповідність вимогам пункту 1.2.4 Технічних умов здійснюється відповідно до пункту 4.4 Технічних умов.

Відповідно до пункту 4.4 Технічних умов (аркуш 20) контролі, питомого електричного опору вставки (1.2.4) проводять за ГОСТ 23776.

Відповідно до таблиці № 5 пункту 3.6 Технічних умов випробування вугільних вставок щодо визначення твердості та міцності на відповідність вимогам пункту 1.2.4 Технічних умов здійснюється відповідно до пункту 4.5 Технічних умов.

Відповідно до пункту 4.5 Технічних умов (аркуш 21) контроль твердості (1.2.4) проводять за ГОСТ 9012 або за ГОСТ 23273, а твердоміри повинні відповідати вимогам ГОСТ 9013 та ГОСТ 23677.

Таким чином, твердження відповідача про неможливість застосування для визначення якісних характеристик вугільної вставки нормативних документів ГОСТ 23776, ГОСТ 9012 та ГОСТ 9013 спростовується наданими відповідачем Технічними умовами, у яких виробником прямо зроблено посилання на вказані нормативні документи при визначенні якості вугільних вставок.

Відповідачем надано Протокол 15/24 результатів дослідження показників вставок пантографу типу А, проведеного Дочірнім підприємством «Екотест», замовник: ТОВ «Глорія - Д», м. Запоріжжя, пр. Туристський 5, 69032, дата передачі (одержання) зразків вставок 07.06.2024, передачу проводили директор ТОВ «Глорія Д» Большаков Ю.Л. та представник ДП «Екотест» Назарішина М.В., місце відбору проб: 69032, м. Запоріжжя, пр. Туристський 5, методика виконання вимірювань: ДСТУ ГОСТ 32680:2016; ТУ У 32.22117843.003-2000 (зміна 5) ДСТУ EN ISO 6506-1; 2019, DIN51911.

У протоколі зазначено результати вимірювання, посилання на недійсність ГОСТ 23776 та проведення вимірювання з DIN51911 на зразках прямокутного поперечного перерізу, виготовленого із вставок пантографа з пласкими торцями (30х29х238мм).

Необхідно зазначити, що протокол не містить посилання на договір за яким здійснювалось постачання продукції, не зазначено номер партії поставки та не містить посилання на документ з яким відбувалося відібрання зразків для дослідження. У технічних умовах наявне посилання на ГОСТ 23776. Документальне погодження позивачем вказаної лабораторії в якості незалежної експертної установи не надано.

Тобто, вказаний протокол не може бути належним доказом на підтвердження позиції відповідача.

Випробування поставленої вугільної вставки на відповідність вимогам щодо якості на замовлення позивача були здійснені акредитованою на проведення відповідних досліджень випробувального лабораторією Науково-впроваджувального центру філії «НДКТІ» АТ «Укрзалізниця» за методом Брінелля та відповідно до вимог нормативно-технічної документації, зокрема, ГОСТ 23776, ГОСТ 9012, ГОСТ 9013.

Документального підтвердження не допуску директора ТОВ «Глорія - Д» 31.05.2024 до лабораторії, де здійснювалась перевірка продукції не надано.

Відповідач не заперечує щодо наявності міді у вугільній вставці, про що зазначено в протоколі випробувань від 09.01.2025 № НДКТІ/НВЦ УМ 002-2025.

Відповідно до підпункту 1.3.1 пункту 1.3 Технічних умов сировинні матеріали, що використовуються для виготовлення вставки кокс пековий та порошок графітний (зв`язуюче).

Відповідно до підпункту 1.3.2 пункту 1.3 Технічних умов прес-матеріал для виготовлення вставок типу А (У) на коксовій основі за технологією інструкції підприємства-виробника.

У складі замовлених за договором вугільних вставок типу А не повинно бути мідних волокон, вказані мідні волокна за Технічними умовами допускаються у найнижчому сорті вугільних вставок за Технічними умовами, а саме типу 8АМ (У) (пункт 1.3.4 Технічних умов, аркуші 7 та 8).

Відповідно до пункту Д.2 додатку Д до Технічних умов при виявленні слідів міді па робочій поверхні вставок, необхідно, по можливості, призупинити їх експлуатацію, а подальша експлуатація можлива за спільним рішенням виробника та споживача.

Отже, наявність мідних волокон у вугільній вставці за сортом «тип А (У)», не допускається, та є безумовною підставою для зупинення її експлуатації відповідно до Технічних умов.

Посилання відповідача про відсутність претензій до якості поставлених вугільних вставок у інших філіях позивача не стосується даної справи, оскільки це інші поставки за іншими паспортами та датами виготовлення.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Законом України від 20.09.2019 №132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» було внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 цього кодексу з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведених обставин, наданих доказів та вимог законодавства України, суд вважає, що відповідачем не спростовано обґрунтованість заявлених позовних вимог, відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Витрати із сплати судового зору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 226, 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжтехбудсервіс» (провулок Туристський 5, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69032, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 30545961) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вулиця Єжи Гедройця 5, м. Київ, 03150, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) штраф за поставку товару неналежної якості у сумі 48 000,00 грн (сорок вісім тисяч 00 коп.). Видати наказ.

Зобов`язати Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжтехбудсервіс» (провулок Туристський 5, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69032, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 30545961) провести заміну Товару: Код ДК 021:2015:34630000-2 Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (Вставка пантографа тип «А») у кількості 1000 кг.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.09.2025.

Суддя І. С. Горохов