ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" вересня 2025 р. м. Вінниця Cправа № 902/995/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого-судді Міліціанова Р.В., при секретарі Московчук Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державного підприємства "Дослідне господарство "Саливонківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України", вул. Білоцерківська, буд. 24, смт. Гребінки, Білоцерківський район, Київська область, 08662, код - 00497681

до: Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України, вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Хмільницький район, Вінницька область, 22422, код - 00497638

про стягнення 280 614,05 грн

за участю представників:

позивача: Бєляєв Олег Анатолійович

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

16.07.2025 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 15.07.2025 року) (вх. № 1059/25 від 16.05.2025 року) Державного підприємства "Дослідне господарство "Саливонківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України" до Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України про стягнення 280 614,05 грн заборгованості за поставлену продукцію.

Ухвалою суду від 21.07.2025 року відкрито провадження у справі № 902/995/25 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.08.2025 року.

11.08.2025 року від представника позивача Державного підприємства "Дослідне господарство "Саливонківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України", адвоката Беляєва Олега Анатолійовича, надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконферекнцзв`язку, з використанням власних технічних засобів (вх. №01-34/8366/25).

Ухвалою суду від 12.08.2025 року забезпечено участь представника позивача Державного підприємства "Дослідне господарство "Саливонківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України", адвоката Беляєва Олега Анатолійовича у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

25.08.2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 25.08.2025 року) (вх.канц. № 01-34/8909/25) про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 11.09.2025 року. Ухвалою суду від 26.08.2025 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

У судовому засіданні 11.09.2025 року прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Щодо обізнаності про судове провадження відповідача, суд зазначає наступне.

Примірник ухвали суду від 26.08.2025 року про відкриття провадження у справі направлено відповідачу до електронного кабінету у системі ЄСІТС.

Згідно довідки про доставку електронного листа, що оформлена відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області, Ухвалу суду від 26.08.2025 року надіслано Уладово-Люлинецькій дослідно-селекційній станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України та доставлено до електронного кабінету.

Ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце судового слухання, однак сторони не скористалися своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності належно повідомленого відповідача.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

Позивач, в якості підстави позовних вимог, зазначає про несплату Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України поставленої продукції.

З метою захисту своїх прав ДП "Дослідне господарство "Саливонківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України" звернулось з позовом до суду про стягнення з Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України 280 614,05 грн заборгованості за поставлену продукцію.

Матеріали справи не містять відзиву або іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача в якому було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 16.05.2022 року на підставі усної домовленості Державне Підприємство "Дослідне господарство "Саливонківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України" відвантажено на користь Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України продукцію, а саме:

- згідно накладної № 49 від 16.05.2022 року сою в кількості 6 тон на загальну суму 89 999,07 грн разом з ПДВ;

- згідно накладної № 41 від 19.05.2023 року зерно гречки в кількості 12,100 тони на загальну суму 242 000,05 грн разом з ПДВ (т. 1, а.с. 15-18).

За отриману продукцію відповідач отримав податковий кредит, а позивач сплатив податок на додану вартість.

За твердженнями позивача, відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого товару. Відповідач посилаючись на воєнний стан в України запевнив, що найближчим часом проведе розрахунки за поставлену продукцію.

08.05.2025 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про сплату заборгованості за відвантажену продукцію, яка отримана відповідачем 20.05.2025 року.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Разом з тим згідно із статтею 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 640 та частини 2 статті 642 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на вищевказані законодавчі приписи та встановлені обставини справи сторонами укладено договір купівлі-продажу у спрощений спосіб.

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки договір укладений між сторонами у спрощений спосіб, застосуванню підлягають приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до яких боржник повинен виконати обов`язок з оплати вартості товару у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Касаційний господарський суд у складі ВС у п.7.4 своєї постанови від 29.01.2020 № 916/922/19 зазначив, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17 викладено висновок про те, що податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (підрядником) на постачання послуг на користь другої сторони (замовника), може бути доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків

Наявність основного боргу відповідача перед позивачем підтверджується в сукупності первинними документами - накладними № 49 від 16.05.2022 року, № 41 від 19.05.2023 року, довіреностями, а також фактом відображення проведених господарських операцій у податковому обліку (податковими накладними).

Поряд з цим, ані за фактом прийняття товару, ані на пред`явлену вимогу вартості отриманого товару Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України не сплачено, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

З моменту отримання 20.05.2025 року (т. 1 а.с. 27) відповідачем вимоги про оплату заборгованості, направленої цінним листом 08.05.2025 року (т. 1 а.с. 20), на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України, зі спливом семиденного строку, 28.05.2025 року зобов`язання відповідача з проведення розрахунку за поставлений товар, набули статусу прострочених.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Порушенням зобов`язання згідно зі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Всупереч наведеним вище нормам відповідачем не подано до суду відзиву, доказів в спростування позовних вимог чи доказів погашення заборгованості.

Разом з тим, судом встановлено поставку товару за накладними № 49 від 16.05.2022 року, № 41 від 19.05.2023 року на загальну суму 332 000,02 грн.

Зважаючи, що визначення предмету позову є диспозитивним правом та прерогативою позивача, до стягнення підлягає заборгованість у заявленому позивачем розмірі.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 280 614,05 грн заборгованості за поставлену продукцію правомірною та обґрунтованою, тому задовольняє її у повному обсязі.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

У позовній заяві (б/н від 15.07.2025 року) (вх. № 1059/25 від 16.07.2025 року) позивачем заявлено орієнтовний розмір судових витрат понесених на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни, порядок його сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.08.2024 року між Адвокатське об`єднання "АРГУС ЛЕКС" (Адвокатське об`єднання) та Державне підприємство "Дослідне господарство "Саливонківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України" (Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги № 01082024 (т. 1, а.с. 21-23).

Відповідно п. 1.1 Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання від імені і за рахунок Клієнта надавати правову допомогу та здійснювати представництво його інтересів при розгляді справ в судах загальної юрисдикції при розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення, органах внутрішніх справ, Служби безпеки України, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро' розслідувань України, органах прокуратури, органах державної податкової служби, та інших органах, які здійснюють правозастосовні та/або правоохоронні функції, органах виконавчої служби, управліннях державного казначейства, відділеннях поштового зв`язку, в усіх інших органах державної влади і управління та органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях усіх організаційно-правових форм та форм власності пов`язаних з розслідування кримінального провадження.

Правничу допомогу, що надається Адвокатським об`єданням, Клієнт оплачує в безготівковій формі, шляхом переказу суми, щомісячної плати (абонентська плата) у розмірі 10 000 грн. яка є фіксованою, та додаткової суми гонорару визначеної в додатковій угоді до цього Договору, на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання (п. 3.1 Договору).

Оплата, за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів кожного місяця з першого числа поточного місяця, гонорар визначений в додатковій угоді є додатковою сплатою за послуги поза межами щомісячного платежу, та сплачується на протязі 3 х днів з дати виставлення рахунку на оплату правничої допомоги (п. 3.2 Договору).

Сума, вказана в п.3.1. даного Договору, є гонораром Адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги та здійснення представництва інтересів Клієнта, та поверненню не підлягає Адвокатського об`єднання (п. 3.3 Договору).

Щомісячний платіж є погоджений сторонами, є платежем за 10 годин витраченого часу Адвокатським об`єднанням, та у разі не використання не поновлюється та не збільшує кількість годин у наступних періодах (п. 3.4 Договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє до його повного виконання або розірвання (п. 6.1 Договору).

02.06.2025 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 5, за змістом п. 1 якої сторонами погоджено вартість (гонорар) наданої правничої допомоги, яка становить 20 000,00 грн.

Оплата правової допомоги здійснюється шляхом перерахування узгодженої суми гонорару на поточний рахунок Адвокатського об`єднання (п. 2 Додаткової угоди) (т. 1, а.с. 24).

15.07.2025 року на підставі платіжної інструкції № 1224 позивачем сплачено 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу (т. 1, а.с. 26).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. До правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).

В якості підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 01082024 від 21.08.2024 року, Додаткову угоду № 5 від 02.06.2025 року, пляжну інструкцію № 1224 від 15.07.2025 року, ордер серії АІ № 1948578, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1751 від 29.09.2004 року на ім`я Бєляєва О.А.

Визначені сторонами послуги пов`язані з предметом судового розгляду, включають підготовку позову, визначення правової позиції по справі, складення позовної заяви та участь у судових засіданнях.

Таким чином, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн є обґрунтованими та підтвердженими доказами.

Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 9 ст. 129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд враховує, що підставою звернення до суду стало порушення строків розрахунку саме зі сторони відповідача.

Приймаючи до уваги, що сума зазначених витрат є фіксованою сумою у договорі , за відсутності заперечень чи клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність покладення витрат на професійну правничу допомогу на відповідача повністю, в сумі 20 000,00 грн.

Судом також вирішено питання щодо розподілу інших судових витрат.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовну заяву у даній справі було подано до суду через систему "Електронний суд", належною сумою судового збору є 3 367,37 грн.

Як вбачається з позовної заяви позивачем, згідно квитанції № 7444-5814-4733-2679 від 15.07.2025 року, сплачено судовий збір в сумі 4 210,00 грн (т. 1, а.с.28).

Сума надмірно сплаченого судового збору становить 842,63 грн та може бути повернута позивачу та підставі поданого клопотання.

Враховуючи повне задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору, на підставі ст. 129 ГПК України, підлягають віднесенню на відповідача в сумі 3 367,37 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10-18, 42, 45, 46, 73-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 202, 242, 232-242, 326, 327 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України (вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Хмільницький район, Вінницька область, 22422, код - 00497638) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Саливонківське" інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків національної академії аграрних наук України" (вул. Білоцерківська, буд. 24, смт. Гребінки, Білоцерківський район, Київська область, 08662, код - 00497681) 280 614,05 грн - заборгованості за поставлену продукцію, 3 367,37 грн - судових витрат зі сплати судового збору, 20 000,00 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію судового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси, за їх відсутності - рекомендованим листом, з повідомленням про вручення поштового відправлення: представнику позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачу - .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15 вересня 2025 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Білоцерківська, буд. 24, смт. Гребінки, Білоцерківський район, Київська область, 08662)

3 - відповідачу (вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Хмільницький район, Вінницька область, 22422)