РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/707/25

Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., в порядку спрощеного позовного провадження, розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрорейлс",

вул. Золотоустівська, 52, офіс 5, м. Київ, 01135;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Алексагроенерджи",

вул. Перемоги, 64, с. Займище, Корюківський район, Чернігівська область, 15209;

предмет спору: про стягнення 367 104,12 грн

без повідомлення (виклику) сторін

10.07.2025, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрорейлс" (далі - ТОВ "Агрорейлс") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алексагроенерджи" (далі - "Алексагроенерджи") про стягнення 367 104,12 грн, з них: 317 845,00 грн основного боргу за послуги з транспортно-експедиційного обслуговування за договором від 14.02.2025 № (далі - Договір); 31 941,74 грн пені, 3 448,40 грн 3% річних та 13 868,98 грн інфляційних втрат за період з 28.02.2025 по 09.07.2025, нарахованих на підставі п. 3.1. Договору та статті 625 Цивільного кодексу України.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем зобов`язань за Договором у частині повного розрахунку за надані послуги з транспортно-експедиційного обслуговування за актами виконаних робіт №№ 1, 2 від 23.02.2025 та від 22.03.2025, складених на виконання умов вказаного правочину.

Ухвалою від 14.07.2025, позовна заява прийнята до розгляду; відкрите провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання; сторонам установлені процесуальні строки для подачі до суду заяв по суті спору, в порядку статей 165 - 167, 178, 184, 251 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідач проти заявленого позову не заперечив, правом на подачу відзиву на позов в установлений судом строк не скористався, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав.

Ухвала про відкриття провадження в справі доставлена 14.07.2025 о 17:56, до електронного кабінету відповідача в підсистемі Електронний суд, про що сформовано довідку про доставку електронного листа користувачу ЄСІТС.

За частиною 2 статті 178 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору та

ВСТАНОВИВ:

14.02.2025, ТОВ «Агрорейлс» (далі - експедитор або виконавець, позивач) та ТОВ «Алексагроенерджи» (далі - замовник, відповідач) уклали договір № на транспортно-експедиторське обслуговування, за умовами якого (п. 1.1.) експедитор зобов`язався надати замовнику транспортно-експедиційне обслуговування, пов`язане з навантаженням, сертифікацією, митним оформленням, організацією перевезення, супроводу перевезення зернових, зернобобових, олійних культур і продуктів їх переробки (далі - вантаж) залізничним транспортом при здійсненні перевезень всередині України та/або на експорт (імпорт) за реквізитами замовника.

Виходячи зі змісту пунктів 1.2., 1.3. Договору, умови транспортно-експедиційного обслуговування оговорюються сторонами в заявках - транспортних інструкціях щодо заповнення залізничних накладних (додаток № 1) і додаткових угодах, що є невід`ємними частинами Договору. Допускається отримання заявки - транспортної інструкції щодо заповнення залізничних накладних та додаткових угод по факсимільному зв`язку або електронною поштою (e-mail), з обов`язковим подальшим обміном оригіналами таких документів підписаними уповноваженими представниками сторін. Для електронного документообігу: експедитор використовує електронну адресу: , експедитор Науменко С.М.; замовник використовує електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

За п. 1.5. діяльність сторін регламентується даним Договором, Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, чинним законодавством України та нормативними актами держав, територією яких слідує вантаж.

Пунктами 4.1., 4.2. Договору сторони погодили, що вартість послуг експедитора обумовлюється в додатковій угоді на кожне відвантаження, що є невід`ємною частиною Договору і включає в себе обґрунтовані комплексні ставки на перевезення одного вагона / тонни вантажу по кожній партії товару. Комплексні ставки на перевезення вантажу замовника включають у себе вартість послуг експедитора та фактичні витрати експедитора, пов`язані з виконанням послуг, зазначених у заявці замовника (залізничний тариф, вартість виготовлення ЗПП, станційних зборів, СЕС, оформлення карантинних, ветеринарних сертифікатів, сертифікатів якості, ТПП, ВМД, митних платежів, лабораторних досліджень продукції, послуги митного брокера, послуги охорони та інші платежі необхідні для виконання Договору).

У додатку від 18.02.2025 № 1, сторони погодили перевезення вантажу - кукурудзи, вагою 420 т (+/- 5%); по маршруту: станція відправлення Сновськ ПЗЗ (326906) / станція прибуття Чорноморська - порт (експ) ОдЗ (402103); місце вивантаження: код отримувача (2530) ТОВ «Еко-Ресурс Холдинг»; строк перевезення: з 20.02. по 10.03.2025; ціна становить та не може перевищувати 685,02 грн (з ПДВ) за 1 тонну.

У додатку від 17.03.2025 № 2 сторони погодили перевезення вантажу - кукурудзи, вагою 350 т (+/- 5%); по маршруту: станція відправлення Вирівка ПЗЗ (327504) / станція прибуття Чорноморська - порт (експ) ОдЗ (402103); місце вивантаження: код отримувача (2530) ТОВ «Еко-Ресурс Холдинг»; строк перевезення: з 20.03. по 31.03.2025; ціна становить та не може перевищувати 800,04 грн (з ПДВ) за 1 тонну.

Пунктами 5.1., 7.1., 11.3. Договору сторони погодили використовувати при здійсненні своєї діяльності електронні документи та кваліфікований електронний підпис. Сторони визнають: будь-які документи, складені та надані будь-якою стороною іншій в електронному вигляді з застосуванням КЕП засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригінали, що мають юридичну силу.

Вся кореспонденція за цим Договором направляється письмово на юридичні адреси сторін, а також засобами факсимільного зв`язку або електронної пошти. Всі повідомлення, передані факсом або електронною поштою, приймаються до уваги та є дійсними з подальшою заміною на оригінали.

За п. 10.1. Договір набув чинності з моменту його підписання сторонами та діє по 14.02.2026 включно, але в кожному разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Виходячи з умов, погоджених сторонами в додатках №№ 1, 2 до Договору, позивачем надані відповідачу послуги з транспортного-експедиційного обслуговування перевезення зернових залізним транспортом, за узгодженим маршрутом у внутрішньому сполученні, загальною вартістю 567845,80 грн, про що сторонами складені двосторонні акти виконаних робіт №№ 1, 2 від 23.02.2025 та 22.03.2025 до Договору.

Акти виконаних робіт №№ 1, 2 від 23.02.2025 та 22.03.2025 до Договору підписані сторонами на день відправки вантажу зі станцій відправлення АТ Укрзалізниця.

Позивачем належним чином задекларовані господарські операції з надання послуг за Договором на загальну суму 567845,80 грн, про що свідчать податкові накладні від 21.02.2025 № 3, від 23.02.2025 № 4, від 22.03.2025 № 4, разом з квитанціями про їх реєстрацію в ЄРПН.

На підтвердження факту надання обумовлених Договором послуг, позивачем також надані залізничні накладні, що посвідчують навантаження вантажу та його відправку, за узгодженим сторонами маршрутом, 23.02.2025 та 22.03.2025 відповідно. Проте, вказані накладні мають не заповнені поля 51, 52, 58 щодо прибуття та видачі вантажу за місцем його призначення.

На оплату наданих послуг позивачем виставлені до сплати відповідачу рахунки від 18.02.2025 № 1 на суму 287 735,80 грн та від 22.03.2025 № 2 на суму 280 110,00 грн, що направлені відповідачу на його електронну адресу, вказану в п. 1.3. Договору, 26.02.2025 та 31.03.2025 відповідно.

У рахунок вартості послуг з транспортно-експедиційного обслуговування, відповідачем перераховано позивачу: 21.02.2025 - 150 000,00 грн та 07.03.2025 - 100 000,00 грн; згідно з призначенням платежу: «оплата за послуги з ТЕО залізничним транспортом згідно з рахунком від 18.02.2025 № 1, за договором № 14022025 від 14.02.2025», про що до матеріалів справи надані банківські виписки по рахунку ТОВ «Агрорейлс».

В іншій частині за надані послуги за Договором відповідач не розрахувався.

У досудовому порядку позивач звертався до відповідача з претензією від 10.06.2025 № 10/06/25 з вимогою розрахуватись за отримані послуги вартістю 317 845,00 грн згідно з договором від 14.02.2025 № 14022025 та актами виконаних робіт від 23.02.2025 № 1 та від 22.03.2025 № 2 до нього, що отримана відповідачем 24.06.2025 (поштове відправлення: 400), проте, залишена без належного реагування.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивачем до суду з позовом про стягнення з відповідача (замовника послуг) основного боргу в сумі 317 845,00 грн за договором від 14.02.2025 № 14022025 та похідних вимог щодо стягнення 31 941,74 грн пені, 3 448,40 грн 3% річних та 13 868,98 грн інфляційних втрат, за порушення відповідачем виконання грошових зобов`язань за Договором.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Враховуючи правову природу укладеного правочину суд установив, що між сторонами склались відносини з транспортного експедирування, пов`язані з перевезенням вантажу залізничним транспортом у межах території України, на які поширюють дію Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» та положення глави 65 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Судом установлено, що на момент вирішення спору по суті, договір від 14.02.2025 № 14022025 є чинним, за відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження припинення сторонами його дії в установленому законом порядку (п. 101.).

Предметом позову є стягнення вартості послуг з транспортного експедирування, пов`язаних з перевезенням вантажу в внутрішньому сполученні залізничним транспортом; неустойки (в формі пені); відсотків річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем грошових зобов`язань по своєчасній оплаті вартості отриманих послуг, обумовлених Договором.

Тобто до обставин, що входять до предмету доказування в даній справі належить: факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати обумовлених Договором послуг; наявність достатніх правових підстав для застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Частинами 1, 2 статті 929 ЦК України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання в пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

За частинами 11, 12 статті 9 Закону України «Про транспортну експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо перевезення виконується без перетину кордону України. Таким документом можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів, які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

На підтвердження факту надання позивачем послуг, обумовлених Договором та додатками № 1, № 2 до нього, до матеріалів справи долучені: залізничні накладні, що посвідчують навантаження вантажу та його відправку, за узгодженим сторонами маршрутом (у внутрішньому сполученні) 23.02.2025 та 22.03.2025; акти виконаних робіт від 23.02.2025 № 1 та від 22.03.2025 № 2 до Договору, складені сторонами без жодних зауважень, на день відправки вантажу.

Відповідно до частин 7 - 9 статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

За частиною 2 статті 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов`язаний в порядку, встановленому договором транспортного експедирування, сплатити експедитору відповідну винагороду, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта на виконання договору транспортного експедирування.

За приписами статті 931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлене законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Сторони в п. 4.5. Договору встановили, що зобов`язання експедитора вважаються виконаними за фактом прибуття вантажу на станцію призначення, що підтверджується залізничною накладною, актом наданих послуг та шляхом надання інших документів (сертифікатів, ВДМ, експертних висновків та ін.), обумовлених заявкою замовника та/або додатковою угодою на ТЕО партії товару.

До обов`язків експедитора за п. 2.1.23. Договору належить, зокрема, збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення до моменту передачі вантажоодержувачу відповідно до товаросупровідних документів.

За п. 4.3. Договору оплата замовником здійснюється на розрахунковий рахунок експедитора в такій пропорції:

- 80% передплата згідно з виставленим експедитором рахунком протягом трьох банківських днів після прибуття вагонів на станцію навантаження;

- 20% залишок вартості наданих послуг (різниця між оплаченою плановою та фактичною вартістю перевезень залежно від кількості доставленого вантажу) перераховується замовником на поточний рахунок експедитора, на підставі виставленого експедитором рахунку протягом трьох банківських днів з дати виставлення рахунку після прибуття вантажу на залізничну станцію призначення (дата визначається за штемпелем / ЕЦП станції на залізничних накладних).

Виходячи з узгоджених сторонами умов та вихідних даних, внесених до залізних накладних (долучених позивачем до матеріалів справи), відповідач, на умовах попередньої оплати, мав перерахувати позивачу в рахунок замовлених послуг:

- згідно з додатком № 1 до договору № 14022025, 230 188,64 грн (80% від загальної вартості послуг за актом від 23.02.2025 № 1) у строк по 26.02.2025 (вантаж навантажено 23.02.2025) (оплачено з просточенням станом на 07.03.2025);

- згідно з додатком № 2 до договору № 14022025, 224 088,00 грн (80% від загальної вартості послуг за актом від 22.03.2025 № 2) у строк по 26.03.2025 (вантаж навантажено 21.03.2025).

За висновком суду, з поданих до матеріалів справи документів не вбачається за можливе встановити дату остаточного розрахунку за отримані відповідачем послуги з транспортно-експедиційного обслуговування за спірними актами, оскільки залізничні накладні (долучені до матеріалів справи) не фіксують дату прибуття та видачу вантажу за місцем його призначення вантажоодержувачу (поля 51, 52, 58 не заповнені).

Обов`язок доказування і подання доказів, установлені статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Збирання доказів у господарський справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Суд установив, що на момент ухвалення рішення в справі, настав строк з оплати відповідачем вартості послуг за транспортне-експедиційне обслуговування, на умовах попередньої оплати, за актом виконаних робіт від 22.03.2025 № 2 на суму 224 088,00 грн (80% від загальної вартості), позов у цій частині вимог ґрунтується на належних та допустимих доказах у справі та підлягає задоволенню.

Суд відмовив у задоволенні позову в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 93 757,80 грн, що складає 20% від загальною вартості послуг за актами виконаних робіт від 23.02.2025 № 1 (неоплачений залишок у розмірі 37 735,80 грн) та від 22.03.2025 № 2 (неоплачений залишок у розмірі 56 022,00 грн) до договору № 14022025, оскільки позивачем, на підставі належних та допустимих доказів у справі, не доведено настання остаточного строку по розрахунку за надані ним послуги.

Факт прибуття вантажу за місцем призначення та отримання його вантажоодержувачем не підтверджений документально.

Акти виконаних робіт від 23.02.2025 № 1 та від 22.03.2025 № 2 складені сторонами на дату навантаження вантажу та його відправлення за місцем призначення, проте, виходячи з узгоджених сторонами умов (пункти 2.1.23., 4.3., 4.5. Договору) зобов`язання експедитора вважаються виконаними за фактом прибуття вантажу на станцію призначення та його одержання вантажоодержувачем.

Щодо похідних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Статтями 546, 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Згідно з п. 3.1. договору № 14022025, при нездійсненні платежу в установлені договором строки, замовник виплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми, за кожний день затримки, а також 3% річних від загальної суми заборгованості.

За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань по своєчасному розрахунку за послуги з транспортного експедирування, в внутрішньому сполученні, залізничним транспортом, на умовах попередньої оплати, в розмірі 80% від загальної вартості замовлених послуг за актами виконаних робіт від 23.02.2025 № 1 та від 22.03.2025 № 2, відтак, перевіривши розрахунок позивача (надведений у позовній заяві), суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог та стягнення 20 239,40 грн пені, 1 961,63 грн 3% річних та 6 330,87 грн інфляційних втрат, у межах заявленого періоду з 28.02.2025 по 09.07.2025.

В іншій частині вимог про стягнення 11 702,34 грн пені, 1 486,77 грн 3% річних та 7 538,11 грн інфляційних втрат суд відмовив, з огляду на їх похідний характер та недоведеність позивачем настання строку по остаточному розрахунку за актами виконаних робіт №№ 1 та 2 до договору № 14022025, у межах залишку неоплачених послуг, що складає 20% від їх загальної вартості.

Щодо розподілу судових витрат.

При ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат (п. 5 частини 1 статті 237 ГПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, п. 1 частини 3 статті 123 ГПК України).

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позов задоволений судом частково, за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд суд наявного спору в сумі 3 031,25 грн, пропорційно задоволеним вимогам.

Підстав для вирішення питання щодо повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого судового збору в сумі 802,10 грн, згідно з платіжною інструкцією від 04.07.2025 № 215, на момент ухвалення рішення в справі в суду не має, за відсутності відповідного клопотання платника (п. 1 частини 1 та п. 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до п. 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач у позовній заяві визначив, що розмір витрат на правову допомогу складає 30000,00 грн, про що до матеріалів справи надав: договір про надання правової допомоги від 09.05.2024 № 09/05/24, разом з додатковою угодою від 02.06.2025 № 3 до нього; ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 1944045, виданий адвокатським об`єднанням «Брати Федорови», 09.07.2025, адвокату Гармаш М.Ю. (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 9732/10, видане за рішенням Ради адвокатів Київської області від 18.02.2021 № 85); рахунок-фактуру від 26.05.2025 № 3/1; платіжну інструкцію від 04.06.2025 № 183.

Частинами 1 - 4 статті 126 ГПК України унормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом статей 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з пунктів 1.1., 1.2. договору про надання правової допомоги від 09.05.2024 № 09/05/2024, ТОВ «Агрорейлс» (клієнт) доручив, а Адвокатське об`єднання «Брати Федорови» (виконавець) прийняло на себе зобов`язання надати ТОВ «Агрорейлс» за винагороду послуги з правової допомоги, перелік та вартість (гонорар) яких визначається додатковою угодою до цього Договору.

Згідно з додатковою угодою від 02.06.2025 № 3 до цього Договору, ТОВ «Агрорейлс» доручив, а АО «Брати Федорови» прийняло на себе зобов`язання, на умовах визначених у Договорі, надати ТОВ «Агрорейлс» за винагороду послуги з правової допомоги щодо супроводження судової справи про стягнення з ТОВ «Алексагроенерджи» заборгованості за договором на транспортно-експедиційне обслуговування від 14.02.2025 № 14022025, що включає: правовий аналіз документів, підготовка претензії, підготовка та подача процесуальних документів, зокрема, позовної заяви, представництво в суді першої інстанції.

За послуги, передбачені цією угодою ТОВ «Агрорейлс» сплачує АО «Брати Федорови» винагороду (гонорар) у розмірі 30000,00 грн шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця в день підписання цієї додаткової угоди до Договору.

На оплату послуг згідно з додатковою угодою № 3 до договору від 09.05.2024 № 09/05/24 АО «Брати Федорови» виставлений рахунок-фактура від 26.05.2025 № 3/1 на суму 30 000,00 грн, що оплачений позивачем на підставі платіжної інструкції від 04.06.2025 № 183.

За змістом п. 1 частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта в даній справі визначений фіксованою сумою - 30000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 висловлена правова позиція, що домовленість про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такою, що склалась між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та значенням для сторін.

Відповідач письмово не заперечував проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу в цій справі.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях: від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах: від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах: від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної в них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені в документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та в сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.

Матеріалами справи підтверджується, що в межах даного спору адвокатом позивача - Гармаш М.Ю. (адвокатське бюро «Брати Федорови») надана наступна правова допомога, вартість якої підлягає розподілу між сторонами з урахуванням принципу пропорційності (частина 4 статті 129), розумності та обґрунтованості: 1) формування правової позиції та збір доказів; підготовка та подача позовної заяви до господарського суду.

Суд, вирішуючи чи є розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета судового розгляду, установив, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу 30000,00 грн (фіксована) не відповідає критерію розумності, зважаючи на обсяг виконаної роботи та витрачений адвокатом відповідача час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах.

З урахуванням наведеного, суд врахував ступінь складності справи (справа не є складною, розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань, виклику / повідомлення сторін), характер та обсяг наданих адвокатом послуг та витрачений ним час, відсутність заперечень зі сторони відповідача проти заявлених вимог, керуючись принципами справедливості та пропорційності, частинами 4 та 5 статті 129 ГПК України, вирішив покласти на відповідача відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в цій справі в загальній сумі 6881,00 грн (із розрахунку 10 000,00 грн як суми, яка відповідає критеріям розумності та реальності витрат на правничу допомогу в аналогічних судових справах, що обрахована пропорційно до обсягу задоволених вимог у цій справі (68,81% від заявлених вимог)).

Керуючись статтями 42, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 124, 126, 129, частиною 2 статті 178, 233, 238, 241, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрорейлс" () до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алексагроенерджи" () про стягнення 367104,12 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алексагроенерджи" (вул. Перемоги, 64, с. Займище, Корюківський район, Чернігівська область, 15209; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрорейлс" (вул. Золотоустівська, 52, офіс 5, м. Київ, 01135; ) 224088,00 грн основного боргу, 20239,40 грн пені, 1961,63 грн 3% річних, 6330,87 грн інфляційних втрат, 3031,25 грн судового збору та 6881,00 грн витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко