ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2025 р.

Справа№ 927/261/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пухова Дениса Миколайовича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2025 у справі № 927/261/25 (суддя Романенко А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Плюс 4»

до Фізичної особи-підприємця Пухова Дениса Миколайовича

про стягнення 45 975,62 грн,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Плюс 4» звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до фізичної особи підприємця Пухова Дениса Миколайовича про стягнення 45 975,62 грн, з них: 39 584,28 грн заборгованості за поставлений товар за договором поставки № 20/08-4 від 20.08.2024 (далі Договір); 2854,40 грн інфляційних втрат за період з жовтня 2024 по лютий 2025 та 3 536,94 грн пені за період з 18.09.2024 по 18.03.2025, нарахованих на підставі п. 7.3. Договору та частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2025 у справі № 927/261/25 позовні вимоги задоволено повністю.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач виконав зобов`язання з поставки товару у відповідності до умов договору , вартістю 39 584,28 грн, і цієї обставини відповідач не заперечую . Отримавши товар , відповідач його покупної вартості не сплатив , а доказів оплати - суду не надав, а відтак, є боржником , який прострочив виконання грошового зобов`язання. Місцевий господарський суд установивши ці обставини, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем до стягнення пені та інфляційних втрат, розрахунок яких визнав правильним. Разом з тим, місцевий господарський суд вказав , що заявлений до стягнення з відповідача розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу , не відповідає критерію розумності, зважаючи на обсяг виконаної роботи та витрачений адвокатом позивача час, та є неспіврозмірним , у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, тож вимоги позивача підлягає частковому задоволенню.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Фізична особа-підприємець Пухов Денис Миколайович звернувся через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2025 у справі № 927/261/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянт (покупець за договором ) заперечив отримання товару , вказавши , що не пам`ятає, чи отримував товар за видатковими накладними, наданими в якості доказів позивачем, і чи підписував накладні чи уповноважував когось на їх підписання. Вважав , що накладні оформлені з порушенням норм законодавства, адже первинні документи не містять посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення операцій та правильність її оформлення, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Також апелянт зауважив на відсутність у матеріалах справи специфікації, яка б засвідчила замовлення відповідачем відповідного товару. Отже, за висновком апелянта, надані позивачем документи не є доказом, що підтверджує факт постачання товару, в той час, як обов`язок доказування лежить на позивачу. Оскільки, на думку апелянта, позивачем не доведено наявність боргового зобов`язання перед ним, то і похідні вимоги позивача також не підлягають задоволенню. Апелянт також заперечив розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що були задоволені судом, оскільки розмір витрат вважав завищеними.

Разом з тим, в апеляційній скарзі Фізичною особою-підприємцем Пуховим Денисом Миколайовичем викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2025 матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Пухова Дениса Миколайовича у судовій справі № 927/261/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Барсук М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пухова Дениса Миколайовича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2025 у справі № 927/261/25 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів 27.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано; про розгляд апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при вирішенні позову, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 20.08.2024, між ТОВ «Агро плюс 4» (постачальник, позивач) та фізичною особою підприємцем Пуховим Денисом Миколайовичем (покупець, відповідач) укладений договір поставки № 20/08-4 (далі Договір), за умовами якого (пункти 1.1., 2.1.) постачальник зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим Договором та відповідно до замовлень покупця, поставити товар, а покупець, у свою чергу, - прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в специфікаціях / акційних специфікаціях чинних на момент замовлення товару. Товар постачається постачальником у відповідності до замовлень покупця в асортименті, кількості, в строки, зазначені в замовленні.

Виходячи з умов п. 3.5., п. 3.6., п. 3.8. Договору, пунктом поставки товару за цим Договором є магазини покупця, адреси яких зазначені в замовленні. Сторони погодили, що постачальник зобов`язаний доставити товар до місця зважування / місця розвантаження. Поставка товару до місця передачі здійснюється транспортом постачальника. Витрати з транспортування товару до пункту поставки несе постачальник. Датою поставки є дата отримання покупцем товару на складі покупця, що зазначається в товарно-транспортних накладних і засвідчується підписами повноважних представників сторін.

Товар поставляється на умовах DDP відповідно з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010, що застосовуються з урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають з його умов.

Постачальник при поставці відповідної партії товару передає покупцю наступну супровідну документацію: накладні, в яких має бути чітко зазначено кількість відвантаженого товару, ціну за одиницю товару, загальну вартість, код товару згідно з УКТ ЗЕД; товарно-транспортні накладні.

За п. 4.1. Договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання - передачі товару на складі покупця та підписанні сторонами товаросупровідних документів.

Відповідно до п. 6.1., п. 6.4. Договору покупець оплачує товар, що поставляється за цінами погодженими сторонами в специфікаціях / акційних специфікаціях та підтвердженими в накладних.

Оплата за товар здійснюється в українській національній гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 21 днів з моменту приймання передачі товару та підписання накладної про прийняття товару.

Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2025. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання прийнятих зобов`язань за Договором. У випадку коли жодна із сторін не повідомить іншу сторону про намір припинити дію Договору не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення терміну його дії, Договір вважається укладеним на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах, без обмеження кількості наступних строків.

На виконання умов договору, позивачем були поставлено товари на суму 39 584,28 грн на підтвердження чого позивачем долучені до матеріалів справи в двосторонньому порядку складені та підписані наступні видаткові накладні: № 2100 від 26.08.2024, № 2099 від 26.08.2024, № 2098 від 26.08.2024, № 2097 від 26.08.2024, № 2096 від 26.08.2024, № 2095 від 26.08.2024, № 2094 від 26.08.2024, № 2093 від 26.08.2024, № 2092 від 26.08.2024, № 2091 від 26.08.2024, № 2090 від 26.08.2024, № 2089 від 26.08.2024, № 2088 від 26.08.2024, № 2226 від 13.09.2024, № 2227 від 13.09.2024, № 2228 від 13.09.2024, № 2331 від 24.09.2024.

За умовами DDP «Інкотермс» в редакції 2010 продавець зобов`язаний доставити продукцію у вказане місце у зазначені у договорі строки на будь-якому транспортному засобі ,при цьому всі витрати у разі пошкодження товару до моменту його передачі покладаються на покупця.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Так, відповідно до принципу змагальності судочинства, якщо сторона надає суду первинні документи з печаткою та підписом, які підтверджують її позицію, обов`язок довести їх недостовірність покладається на іншу сторону. Тобто відповідач, який вважає ці документи фальшивими або неправдивими, має надати суду відповідні докази, що спростовують їх автентичність або зміст.

Видаткові накладні містять особистий підпис особи, який скріплений печаткою Фізичної особи-підприємця Пухова Дениса Миколайовича.

Оскільки печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, колегія суддів критично оцінує твердження відповідача, що надані позивачем видаткові накладні не можуть бути належним доказом поставки товару

Статтею 58-1 ГК України визначено, що суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Водночас, підприємство не зобов`язане проставляти відтиск печатки на первинному документі, якщо правила складання такого документа прямо цього не передбачають, а тому підприємство самостійно вирішує здійснювати свою діяльність з печаткою чи без неї.

Скаржник використовував печатку в своїй діяльності, в тому числі в оформленні документів у правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Принципу змагальності в господарському судочинстві найбільшою мірою відповідає стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 10.09.2019 р. у справі № 916/2403/18), і саме цей стандарт, як правило, має застосовуватись при розгляді господарських спорів (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17 від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17).

Колегія суддів також враховує, що мотивованих заперечень проти позову відповідач (апелянт) до суду першої інстанції не надавав , хоча про розгляд судової справи був належним чином повідомлений , шляхом отримання 03.04.2025 ухвали суду про відкриття позовного провадження від 24.03.2025, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів зазначає, що учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і самостійно обирають докази, які, на їхню думку, дають можливість встановити істину у справі. Специфікації є невід`ємними частинами договору, але самі по собі не підтверджують факту передачі товару. Для підтвердження факту виконання зобов`язань потрібні первинні документи (накладні, акти). Надані позивачем видаткові накладні, які містять підпис та відбиток печатки (штемпеля) відповідача, апелянтом належними та допустимими доказами не спростовані. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не надав до суду першої інстанції доказів, які б підтверджували відсутність факту поставки або невідповідність зазначених документів дійсним обставинам. Тому суд апеляційної інстанції приймає зазначені документи як належні докази факту поставки товару.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 39 584,28 грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За умовами п. 7.1., п. 7.3. в разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Зокрема, в випадку порушення покупцем строків оплати, покупець оплачує постачальнику неустойку в розмірі 0,05% від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач порушив умови договору №20/08-4 від 20.08.2024 в частині строків оплати товару, а тому він, як боржник, що прострочив виконання, повинен сплатити неустойку у розмірі 0,05% від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для нарахування інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок штрафних санкцій та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що такий є арифметично вірним.

Також, при ухваленні рішення в справі, суд першої інстанції було вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, п.1 частини 3 статті 123 ГПК України).

За частинами 1, 4 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача.

Позивач у позовній заяві повідомив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в межах цієї справи складає 20000,00 грн, просив вирішити питання про їх розподіл під час ухвалення рішення, про що до суду надав: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1815236, виданого адвокату Гарбар О.М. 04.02.2025; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6806/10, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 27.06.2018 № 59; договір про надання правничої допомоги від 09.03.2023 № 09-03, разом з додатковою угодою від 31.12.2023 № 1 та додатком від 21.02.2025 № 4 до цього Договору; рахунок на оплату наданих послуг від 21.02.2025 № 2/10; платіжну інструкцію від 03.03.2025 № 2895 на суму 20000,00 грн.

Згідно з частинами 1 - 4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом статей 1, 30 цього Закону, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, визначених договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Сторони, виходячи з умов пунктів 1.1., 2.2., 4.1. 4.3. договору про надання правничої допомоги від 09.03.2023 № 09-03 (далі Доовір), погодили, що: замовник - ТОВ «Агро плюс 4» доручає, а адвокатське бюро «Гарбар Легал» приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбаченими замовленнями за цим Договором, що оформлюється шляхом підписання сторонами додатку до цього Договору, де міститься перелік послуг та їх вартість та/або надається усно чи письмово через електронну пошту або засоби комунікації (програмне забезпечення) через Viber, WhatsApp, Telegram, Skype, Messenger.

Гонорар на правничу допомогу, що надається Адвокатським бюро, замовник оплачує в гривнях у безготівковій формі на банківський рахунок Адвокатського бюро в розмірі, що визначений в замовленні на правничу допомогу. Оплата гонорару здійснюється не пізніше 2-х банківських днів з моменту, коли Адвокатське бюро повідомило замовника про прийняття до виконання замовлення на правничу допомогу, якщо інший строк не визначений в додатках до цього Договору. При розрахунку розміру гонорару, визначеного в п. 4.1. даного Договору, враховується час, витрачений Адвокатським бюро на виконання замовлення та його складність.

Сторони в додатку від 21.02.2025 № 4 до Договору погодили та обумовили наступне : замовник надає, а Адвокатське бюро приймає замовлення на професійну правничу допомогу при стягненні заборгованості з ФОП Пухова Дениса Миколайовича за договором поставки згідно з видатковими накладними, що включає: формування правової позиції; збір доказів; підготовку та подачу позовної заяви до господарського суду; участь у судових засіданнях (в разі їх проведення); ознайомлення з матеріалами справи; підготовку та подачу відповіді на відзив відповідача; підготовка і подача заяв та клопотань, надання пояснень, доводів, міркувань суду щодо питань, які виникають під час судового розгляду, та заперечень проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; оскарження ухвал в визначених законом порядку (в разі необхідності та за погодженням із замовником); консультування представників замовника з процесуальних питань.

Розмір гонорару складає фіксовану суму - 20000,00 грн, що сплачується поетапно в наступному порядку: 10000,00 грн сплачується замовником протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами цього додатку до Договору; 10000,00 грн - не пізніше 30 календарних днів з дати прийняття господарським судом рішення по суті спору.

На оплату зазначених послуг Адвокатським бюро «Гарбар Легал» виставлений до сплати рахунок від 21.02.2025 № 2/10 на суму 20000,00 грн, що повністю оплачений ТОВ «Агро плюс 4» за платіжною інструкцією від 03.03.2025 № 2895.

Відповідач письмово не заперечив проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Натомість суд, вирішуючи , чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета судового розгляду, установив, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу 20000,00 грн (або 43,5% від ціни позову) не відповідає критерію розумності, зважаючи на обсяг виконаної роботи та витрачений адвокатом позивача час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах. А відтак, вирішив покласти на відповідача часткове відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в загальній сумі 8000,00 грн.

Адвокатська діяльність є самостійною професійною діяльністю, яка здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, і така діяльність є оплачуваною. Гонорар є винагородою адвоката за надану правову допомогу. Розмір гонорару визначається лише за згодою адвоката і клієнта суд не втручається у такі домовленості.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Натомість апелянт, стверджуючи про завищені витрати на правничу допомогу та їх неспівмірність зі складністю справи, не наводить жодних доказів та аргументів на підтвердження таких своїх тверджень у той час, як під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечував проти судових витрат позивача.

Судом першої інстанції зменшено витрати позивача на професійну правничу допомогу , отже колегія суддів не вбачає підстав для зміни судового рішення в цій частині.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення для справи, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не встановлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пухова Дениса Миколайовича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2025 у справі № 927/261/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2025 у справі № 927/261/25 залишити без змін.

Матеріали справи № 927/261/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко