ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"12" вересня 2025 р. м. Київ
Справа № 911/1288/25
Господарський суд Київської області у складі:
cудді Ейвазової А.Р.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ВУД АЛЬЯНС» про стягнення 964 755,59грн, без виклику представників сторін,
Рішенням Господарського суду Київської області від 16.07.2025 у даній справі позов задоволено частково (а.с.190-199):

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ВУД АЛЬЯНС» (далі ТОВ «Гуд Вуд Альянс») на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» (далі ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп») 838387,84грн основного боргу, 19 294,41грн - 28% річних, а також 12 865,23грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором та 1345,96грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату заяв про вжиття заходів забезпечення позову судовим збором;

- вирішено нараховувати 28% річних до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, за такою формулою: сума 28% річних = С*28:КДР*Д:100, де: С - сума основного боргу, КДР - кількість днів у році, Д - кількість днів прострочення;

- відмовлено у задоволені позову в частині стягнення 21 361,66грн пені та 85 711,68грн штрафу.

21.07.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп» надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої долучено докази направлення відповідної заяви з додатками відповідачу.

У поданій заяві ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп» просить суд стягнути з ТОВ «Гуд Вуд Альянс» 100 000грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а.с.202-206).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.08.2025: прийнято заяву ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп» про стягнення витрат на правничу допомогу; встановлено відповідачу строк для реалізації права на подання заперечень або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з наданням доказів направлення копій іншим учасникам судового процесу 5 днів з дня отримання ухвали (а.с.215-216).

Відповідна ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 12.08.2025 о 16:52 позивачу; 12.08.2025 о 16:46 - відповідачу (а.с.217-218).

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), є видом судового рішення.

В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Таким чином, відповідна ухвала вважається врученою сторонам - 12.08.2025.

15.08.2025 відповідач, з дотриманням встановленого судом строку, через систему «Електронний суд» подав заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, у яких просить у задоволенні поданої заяви відмовити повністю (а.с.219-221).

Заперечуючи щодо поданої заяви відповідач посилається на те, що:

- у позивача були відсутні підстави для звернення до адвокатського об`єднання «Ревелін Інформейшн Груп» (далі АО) для надання професійної правничої допомоги, оскільки представник позивача Лещенко А.М. є керуючим партнером в такому АО, є адвокатом та має необхідну компетентність представляти інтереси ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп»;

- позивачем порушено порядок подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивач міг подати докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат до закінчення судових дебатів; у поданій заяві, позивач не зазначає причин, які об`єктивно перешкоджали йому подати такі докази у визначений строк;

- витрати позивача на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю справи, обсягом робіт, фактично виконаним адвокатом, не є розумними та обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу виходить з наступного.

Як визначено п.12 ч.3 ст.2 ГПК України, одним із принципів господарського судочинства є принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що установлено ч.1 ст.123 ГПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як передбачено п.1 ч.3 такої норми, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Реалізація права на відшкодування судових витрат відбувається у порядку, визначеному ГПК України, який передбачає декілька етапів.

Так, відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як унормовано ч.3 такої норми, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Порядок розподілу судових витрат визначений ст.129 ГПК України, в силу ч.8 якої розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази, що встановлено ч.8 ст.129 ГПК України, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, ГПК України визначає послідовність та час вчинення дій учасниками з метою реалізації права на відшкодування судових витрат, що відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідний порядок застосування визначений постановою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постановами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2021 у справі № 910/18250/16, 19.08.2021 у справі №910/11547/19, 26.10.2022 у справі №911/3001/21, 22.12.2022 у справі № 910/13060/21, 17.01.2023 у справі № 922/4812/21, 09.01.2024 у справі №922/1253/23, 17.01.2024 у справі №910/2158/23, а також додатковими постановами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.11.2022 у справі №916/1010/21, 27.02.2024 №922/1075/23, 16.09.2024 №922/3611/23, постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

В силу ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У першій заяві по суті позові позивач вказав, що його орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу становлять 100 000грн (а.с.9) та повідомив, що остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу буде подано до проведення судових дебатів. Разом з тим, до закінчення судових дебатів позивач в судовому засіданні 16.07.2025 усно повідомив, що всі докази на підтвердження загального розміру витрат на професійну правничу допомогу подасть протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення.

Як визначено ч.1 ст.221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Після прийняття рішення у справі в строк, визначений ч.8 ст.129 ГПК України, позивач надав докази у підтвердження обов`язку оплатити правову допомогу адвокатському об`єднанню «Ревелін Інформейшн Груп» (далі АО), частина яких позивачем могла бути подана до закінчення судових дебатів (договір від 19.09.2023 №906-19/09/2023 про надання правничої допомоги; додаткова угода від 02.04.2025 №02/04/25), а частина не могла бути подана, оскільки не існувала на момент подання до суду позовної заяви, проведення судових дебатів та складена за результатами проведеного судового засідання 16.07.2025 (акт від 16.07.2025 №16/07/25 приймання-передачі наданих послуг; детальний опис від 16.07.2025 наданих послуг з професійної правничої допомоги у справі №911/1288/25 в Господарському суді Київської області). При цьому, позивач не повідомив, які об`єктивні причини позбавили його можливості надати частину доказів (договір від 19.09.2023 №906-19/09/2023 про надання правничої допомоги, додаткову угоду від 02.04.2025 №02/04/25) до закінчення судових дебатів. Суд не встанови наявності жодних перешкод для подання таких доказів як договір про надання правничої допомоги від 19.09.2023 та додаткова угода до нього до закінчення судових дебатів у справі.

Однак, судом враховано, що хоча позивач і не зазначав про причини неподання частини доказів, які міг би подати до закінчення судових дебатів, відповідні докази разом з іншою частиною доказів на підтвердження судових витрат позивач подав протягом п`яти днів після ухвалення рішення, а об`єктивна неможливість подання позивачем інших доказів до закінчення судових дебатів полягала у тому, що частина з них не існувала до моменту прийняття рішення судом, а створена на підтвердження фактів, що мали місце після ухвалення судового рішення. Отже, на момент закінчення судових дебатів повний обсяг документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу не міг бути поданий позивачем, а надання ним зазначеного договору та додатків не дозволила б розглянути питання відшкодування судових витрат по суті без надання інших доказів акту та детального опису, що створені вже після прийняття рішення у справі.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, що викладені в додаткових постановах від: 25.09.2024 у справі №910/1007/22 (п.32); 01.07.2025 у справі №911/2191/24 (п.21); 01.07.2025 у справі №911/2192/24 (п.22); 24.06.2025 у справі №911/1623/24 (п.27). Так, у відповідних постановах суд касаційної інстанції вирішував питання розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, якщо докази понесення витрат на правничу допомогу подані після ухвалення рішення та за відсутності обґрунтування причин неможливості подання таких доказів до відповідного моменту. Так, Верховний Суд у наведених вище справах враховував, що деякі докази понесення витрат на правничу допомогу складені після ухвалення остаточного рішення, однак вважав за можливе здійснити перевірку цих доказів і надати їм відповідну оцінку.

Отже, позивачем дотримано порядок реалізації права на отримання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки: у першій заяві по суті справи ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп» повідомило орієнтовні витрати, які така особа очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи; до закінчення судових дебатів позивач повідомив, що докази, які підтверджують відповідні витрати будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення; після ухвалення рішення у справі в строк, встановлений ч.8 ст.129 ГПК України, - 21.07.2025 ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп» подало докази на підтвердження виникнення обов`язку понести витрати на професійну правничу допомогу, частина з яких створена вже після ухвалення рішення у справі.

Отже, доводи ТОВ «Гуд Вуд Альянс» щодо порушення позивачем порядку подання частини доказів на підтвердження витрат, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні поданої заяви лише з цих мотивів.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав наступні докази:

договір від 19.09.2023 №906-19/09/2023 про надання правничої допомоги, укладений між АО та ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп» (далі - клієнт) (далі договір; а.с.208-209);

додаткову угоду від 02.04.2025 №02/04/25 до вказаного (далі додаткова угода; а.с.211);

акт від 16.07.2025 №16/07/25 приймання-передачі наданих послуг до договору на суму 100 000грн (далі акт; а.с.212);

детальний опис від 16.07.2025 наданих послуг з професійної правничої допомоги у справі №911/1288/25 в Господарському суді Київської області (далі детальний опис; а.с.213);

ордер АН №1665626 від 09.04.2025, виданий АО на надання правової допомоги позивачу адвокатом АО Кєєр О.С. (а.с.11,207).

Так, відповідно до п.1.1 договору клієнт доручає, а АО приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.2.1 договору: АО на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, зокрема: представлення у встановленому порядку інтересів клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах усіх інстанцій із наданням усіх повноважень щодо представництва (без будь-яких процесуальних обмежень), а також в будь-яких інших державних, правоохоронних органах, відділах Державної виконавчої служби України та приватних виконавців, відділеннях та управліннях Пенсійного фонду України, перед іншими юридичними (приватного та публічного права) та фізичними особами щодо підготовки та подання (за особистим підписом партнера та/або адвоката АО) від імені клієнта будь-яких листів, запитів, процесуальних документів, позовів, заяв, скарг, клопотань, відзивів, заперечень тощо з метою захисту інтересів клієнта до відповідних судових, державних, правоохоронних органів, інших юридичних (приватного та публічного права) та фізичних осіб (пп.2.1.3).

При цьому, за надання правничої допомоги клієнт, як передбачено пп.3.1.4 п.3.1 договору, зобов`язаний оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 договору.

Відповідно до п.п.4.1, 4.4, 4.5, 4.7, 4.9, 4.10 договору передбачено, що: загальна вартість послуг за цим договором складається із сум всіх виставлених клієнту рахунків фактур; оплата поточного супроводження за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку; при розрахунку вартості юридичної допомоги, вказаної в п.4.1 договору, враховується час, витрачений адвокатом, та тарифна сітка АО; за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін, в якому вказується обсяг наданої АО юридичної допомоги і її вартість; сума, вказана в п.4.1 договору, є гонораром АО за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає; в акті, зазначеному в п.4.7 договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартості юридичної допомоги і в цьому випадку сторони керуються умовами акту.

Договір укладений строком на 1 рік та набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п.7.1 договору). Крім того, п.7.6 договору сторони передбачили, що після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновленим на такий самий строк; при цьому, кожна сторонам має право його розірвати, попередивши про це іншу сторону за 15 календарних днів.

Як вбачається з п.п.1-3 додаткової угоди: клієнт доручає АО здійснити необхідні процесуальні дії для представництва та захисту прав та інтересів клієнта у справі, яка буде розглядатись у Господарському суді Київської області за позовом ТОВ «Енерго Ресурс» Рі Груп» до ТОВ «Гуд Вуд Альянс» про стягнення боргу, 28% річних, пені, штрафу; для виконання п.1 цієї додаткової угоди клієнт надає АО всі необхідні повноваження для здійснення представництва і захисту прав та інтересів клієнта згідно вимог чинного законодавства та умов договору; вартість професійної правничої допомоги, що є гонораром адвоката, згідно додаткової угоди сплачується клієнтом у фіксованому вигляді у розмірі 100 000грн.

Як вбачається з детального опису, АО надав наступні послуги позивачу із визначенням часу, витраченого на їх надання:

ознайомлення з матеріалами справи, консультація клієнта стосовно правових підстав подання позовної заяви, роз`яснення правової позиції та подальших дій клієнта у справі (3 год);

аналіз законодавства України та пошук необхідної судової практики для складання позовної заяви (2 год);

написання позовної заяви про стягнення боргу, 28% річних, пені, штрафу, формування додатків до позовної заяви, направлення позову з додатками стороні по справі засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» та подання позову до суду (4 год);

написання заяви про забезпечення позову, формування додатків до заяви та подання заяви до суду (3 год);

написання заяви на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 14.04.2025 про долучення доказів покладення коштів на депозитний рахунок Господарського суду Київської області, формування додатку до заяви, та направлення заяви з додатком до суду за допомогою засобів (ЄСІТС) «Електронний суд» (1 год);

участь у судовому засіданні, яке відбулось 19.05.2025 (з урахуванням витраченого часу адвоката на прибуття до суду та очікування судового засідання в суді) (1 судодень);

написання заяви про забезпечення позову, формування додатків до заяви та подання заяви до суду за допомогою засобів (ЄСІТС) «Електронний суд (2 год);

участь у судовому засіданні, яке відбулось 25.06.2025 (з урахуванням витраченого часу адвоката на прибуття до суду та очікування судового засідання в суді) (1 судодень);

участь у судовому засіданні, яке відбулось 16.07.2025 (з урахуванням витраченого часу адвоката на прибуття до суду та очікування судового засідання в суді) (1 судодень).

Згідно п.1.2 акту АО надані послуги, вартість яких узгоджена сторонами загалом у розмірі 100 000грн. Пунктом 1.4 цього акту сторони погодили, що остаточно сплата вартості послуг здійснюється клієнтом протягом 60 календарних днів з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №911/1288/25.

Доказів повної або часткової оплати послуг АО на момент прийняття додаткового рішення у справі не надано, однак, строк для оплати таких послуг не закінчився.

У вирішенні питання щодо відшкодування позивачу відповідних витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 100 000грн, які позивач має понести, суд виходить з наступного.

Як визначено ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст.126 ГПК України унормовано, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, ціною позову та значенням її для сторін. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (правова позиція викладена у: постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №916/1283/17, 30.07.2019 у справі №902/519/18, 21.01.2020 у справі №903/390/18, 21.01.2020 у справі №916/2982/16, 07.07.2020 у справі № 914/1002/19, 03.04.2024 у справі №915/436/23, 30.04.2024 у справі №914/1508/23: додаткових постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №911/471/19, 20.09.2022 у справі №912/423/20, 25.10.2022 у справі №907/438/21, 24.09.2024 у справі №910/13177/23, 23.10.2024 у справі №910/6224/23, 21.05.2025 у справі №910/2014/23).

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У даній справі позивач вирішив реалізувати своє право на отримання професійної правничої допомоги, визначене ст.59 Конституції України, і така особа не може бути позбавлена такого права навіть у випадку, якщо інтереси в порядку самопредставництва має право представляти особа, що має право на зайняття адвокатською діяльністю, оскільки позивач має право обирати захисника своїх прав вільно.

Як вбачається з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI), договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Договір про надання правової допомоги визначає взаємні права й обов`язки адвоката (адвокатського об`єднання) та клієнта, який звернувся за правовою допомогою, а також обсяг повноважень адвоката (адвокатського об`єднання) при здійсненні представництва інтересів клієнта, в тому числі в судах.

Як визначено ч.3 ст.238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Наданий договір укладено між АО, від імені якого діяла Лященко А.М., та позивачем, інтереси якого представляв Гоменюк А.М. на підставі довіреності, тобто без порушення вимог відповідної норми. Фіктивність відповідного договору не встановлена судом у встановленому порядку; під час розгляду справи представництво позивача здійснював адвокат відповідного АО, який брав участь в судових засіданнях, подавав від імені позивача заяви по суті та з процесуальних питань. Встановлена ч.1 ст.204 ЦК України презумпція правомірності правочину не спростована щодо такого договору в установленому порядку, оскільки такий договір не визнаний недійсним судом.

Як визначено ст.30 Закону №5076-VI: гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У п.п.19, 20 постанови від 07.07.2021 №910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Як зазначено в постановах Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №910/23210/17, 13.02.2019 у справі № 911/739/15, 01.08.2019 у справі № 915/237/18, додаткових постановах Верховного Суду від 23.07.2023 у справі № 924/746/22, 21.06.2023 у справі №908/3387/21, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16; постанови Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №906/432/19, 21.02.2023 у справі №4/40/5022-387/2012, 02.03.2023 у справі №910/1864/21, 19.09.2023 у справі №905/1191/21, 06.11.2023 у справі №938/466/21; додаткові постанови Верховного Суду від 12.03.2024 у справі №910/3567/23, 05.03.2024 у справі №916/2266/22, 18.06.2024 у справі №910/466/22, 08.10.2024 у справі №907/878/23, 31.10.2024 у справі №912/2308/23, 13.03.2025 у справі №910/18717/23, 29.04.2025 у справі №910/2697/24).

У п.7.50 постанови Верховного Суду від 01.05.2025 у справі №910/9107/20 викладено висновок, відповідно до якого: вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації; зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд вказав, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат; суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, 16.11.2022 у справі №922/1964/21; постанови Верховного Суду 16.11.2022 у справі №922/1964/21, 27.02.2024 у справі №916/2239/22, 05.03.2024 №912/3432/23, 15.05.2024 у справі №922/2738/21, 15.04.2025 у справі №910/6138/24; додаткові постанови Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, 12.07.2024 у справі №913/205/23).

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України, однак, ч.5 наведеної норми визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У відповідній постанові зазначено, що на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч.6,7,9 ст.129 ГПК України.

Як роз`яснено у відповідній постанові, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5,6 ст.126 ГПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст.129 ГПК України може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, як вказано у вищезгаданій постанові, керуючись ч.ч.5-7,9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки щодо застосування ч.4 ст.126, ч.ч.5-7,9 ст.129 ГПК України також викладені у постанові Верховного Суду від 01.05.2025 у справі №910/9107/20.

У даній справі відповідач вказує на неспівмірність розміру таких витрат, однак, не вказує який розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі, на його думку, є співмірним. Разом з тим, суд частково погоджується з тим, що витрати позивача на оплату послуг адвоката не є розумними, дійсно необхідними, а розмір витрат на професійну допомогу не є співмірним із обсягом наданих послуг, складністю виконаної роботи та справи, фактично витраченим часом.

Так, з умов договору та додаткової угоди до нього вбачається, що вартість правової допомоги АО (гонорар) визначений у твердій сумі, яка в сукупності з п.4.5 договору залежить від витраченого адвокатом часу, що відповідає положенням ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою установлено, що гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим, відповідні витрати на оплату гонорару у заявленому позивачем розмірі не є обґрунтованими та пропорційними до предмету спору, що розглядався у справі, з урахуванням дійсного обсягу необхідних послуг, враховуючи ступень складності справи, обсяг зібраних доказів, ціну позову, фактичний обсяг часу, необхідний для надання відповідної допомоги.

Так, предметом спору є стягнення боргу за спожиту електричну енергію і таку справу не можна вважати складною та такою, вирішення якої значно впливає на репутацію сторін; така справа не є справою, що викликала публічний інтерес. Зазначена справа не потребує дослідженню великої кількості документів, оскільки стосувалась виконання зобов`язання з оплати електричної енергії за один місячний період; для представництва інтересів позивача у суді у такій справі у представника не було потреби в дослідженні великої кількості положень законодавства та судової практики з подібних правовідносин; фактично справа є типовою. Представник позивача у даній справі не здійснював додатковий збір доказів, а аналізував лише документи, які перебували у розпорядженні позивача; відповідач у даній справі жодних документів по суті справи не подавав та свою позицію щодо заявлених вимог не висловив, що позбавила позивача необхідності спростовувати доводи відповідача та надавати додаткові пояснення по суті у відповіді на відзив. Загальна тривалість усіх засідань суду у даній справі не перевищувало однієї години (з урахуванням очікування судових засідань, у випадку, коли вони почались несвоєчасно).

Окрім того, судом враховано, що справа з таким предметом спору для позивача є типовою, оскільки одним із основних видів діяльності позивача є постачання електроенергії.

Також, як вбачається з наданого позивачем детального опису, до нього включено послуги з написання та подання до суду заяв про забезпечення позову, водночас, подання таких заяв не є обов`язковою процесуальною дією сторони, а залежить лише від волі позивача, окрім того, відповідні заяви задоволено лише частково, тому суд не може покласти всі витрати позивача щодо оплати відповідних послуг повністю на відповідача.

Також з детального опису вбачається, що окремими послугами у нього вказані такі дії адвоката, що фактично є складовою певної послуги, а не самостійною послугою. Так, наприклад, аналіз законодавства та пошук судової практики для складання позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи, консультація клієнта стосовно правових підстав подання позовної заяви, роз`яснення правової позиції та подальших дій клієнта у справі тощо, входить до послуги подання позову, оскільки для надання такої послуги необхідно виконати весь обсяг вказаних дій, як-от: ознайомитись з документами, проаналізувати практику, виробити певну позицію при консультації з клієнтом, вивчити законодавство, скласти позовну заяву з додатками та розрахунком та подати її до суду. При цьому, самі по собі окремі дії адвоката не забезпечують надання правової допомоги у суді, зокрема: ознайомлення з матеріалами справи або аналіз законодавства без подання позовної заяви тощо.

Суд вважає дійсно необхідними, неминучими, співмірними та пропорційними до складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт та послуг, часу, фактично витраченого адвокатом, а також враховуючи поведінку сторін та середню вартість аналогічних послуг на ринку, витрати на оплату правової (правничої) допомоги у даній справі у розмірі не більше 10 000грн (7 000грн ознайомлення з матеріалами справи, консультація клієнта стосовно правових підстав подання позовної заяви, роз`яснення правової позиції та подальших дій клієнта у справі; аналіз законодавства України та пошук необхідної судової практики для складання позовної заяви; написання позовної заяви про стягнення боргу, 28% річних, пені, штрафу, формування додатків до позовної заяви, направлення позову з додатками стороні по справі засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» та подання позову до суду; складання та подання інших заяв з процесуальних питань) та 3 000грн (представництво інтересів в суді).

Водночас, відповідні витрати мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача, у відповідності до положень п.3 ч.4 ст.129 ГПК України - пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 8890,15грн (838 387,84+19 294,41)*10000: 964755,59.

Інші витрати, понесені позивачем на оплату правової допомоги у розмірі 91 109,85грн суд покладає на позивача, який взяв на себе відповідні зобов`язання за договором від 19.09.2023 №906-19/09/2023 про надання правничої допомоги та додатковою угодою від 02.04.2025 №02/04/25, узгодив вартість та обсяг наданих послуг, підписавши акт від 16.07.2025 №16/07/25 приймання-передачі наданих послуг, оскільки суд не має повноважень втручатись у відповідні відносини позивача з АО, якого позивач обрав для надання правової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.126, 129, 232-233, 237-238, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ВУД АЛЬЯНС» щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» щодо покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «ГУД ВУД АЛЬЯНС» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000грн задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ВУД АЛЬЯНС» (ідентифікаційний код 44233552; 08020, Київська обл., Бучанський р-н., с. Комарівка, вул. Миру, буд. 25) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» (ідентифікаційний код 44238503; 08137, Київська обл., Бучанський р-н., с. Софіївська Борщагівка, пр. Мартинова, буд. 3, кв. 61) 8 890,15грн в рахунок часткового відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги.

4. Витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 91 109,85грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП».

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова