РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.09.2025Справа №910/4179/25

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл" 2. Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на
стороні відповідачів -1. ОСОБА_1 2. ОСОБА_2
про відшкодування збитків у розмірі 135 931,94 грн
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи:
від позивача:Нагалка Я.Я.
від відповідача:не з`явився
від третьої особи-1:не з`явився
від третьої особи-2:не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл" та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування збитків у розмірі 135 931,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" зазначає, що 12.11.2024 по вулиці Ударників, 54 у Новокодацькому районі м. Дніпро з вини водія автомобіля Mercedes-Benz Atego, державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ролетним воротам позивача завдано пошкодження, для відновлення яких позивач поніс витрати у загальному розмірі 170 640,36 грн.

Позивач стверджує, що оскільки ОСОБА_1 здійснював управління автомобілем Mercedes-Benz Atego на виконання доручення Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл", в той час як відповідальність власника транспортного засобу Mercedes-BenzAtego, державний номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого, на думку позивача, скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на підставі полісу №219021091, то обов`язок з відшкодування спричинених збитків у розмірі 135 931,94 грн покладається на відповідачів.

У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, у відповідності до якого позивач очікує понести витрати на оплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн та на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 відкрито провадження у справі №910/4179/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін; залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 ; постановлено звернутись до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із запитом про надання інформації щодо стану розгляду справи №205/16241/24; судове засідання призначено на 06.05.2025.

22.04.2025 Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позов, в якому відповідач-2 вказує, що позивач в період з 12.11.2024 (дня ДТП) до 03.04.2025 (дня звернення з позовною заявою) в супереч норм ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не надавав пошкоджений об`єкт для огляду та не повідомляв Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про ремонтно-відновлювальні роботи, хоча мав на це змогу та зобов`язаний був зберігати пошкоджене майно до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (аварком, експерт). Відтак відповідач-2 вважає, що наявні підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Щодо наданого позивачем Звіту ФОП Гражданіна Є.Г., то відповідач-2 зазначає, що експертиза проводилася, ґрунтуючись на переконанні у достовірності наданої замовником (позивачем у справі) інформації та відомостей, в той час як оцінювач не здійснював обстеження, дефектування чи огляду об`єкта оцінки для розуміння характеру пошкоджень. При цьому, відповідач-2 акцентує увагу суду, що згідно фото пошкоджено лише дві панелі листові, а не повністю весь механізм. Крім того, відповідач-2 звертає увагу суду, що матеріали справи не містять доказів встановлення вини (постанови про притягнення до адмін. відповідальності) ОСОБА_1 . Щодо заявлених позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то відповідач-2 вказує, що оскільки потерпілий, будучи обізнаним про поліс страхування, а також скориставшись юридичною допомогою, проігнорував процес звернення до страховика з заявою про страхове відшкодування та з врахуванням того факту що на момент звернення до суду Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" не порушувалися права позивача, тому фактично стягнення витрат на правничу допомогу є додатковим способом отримання доходу, а відтак підстави для стягнення заявлених позовних вимог з НАСК "Оранта" відсутні.

29.04.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" не наведено жодної обставин (аргументу), не надано жодного доказу, якими підтверджуються викладені у відзиві на позовну заяву твердження про те, що через невиконання позивачем своїх обов`язків воно позбавлене можливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, розмір заподіяної шкоди. Позивач звертає увагу суду, що відповідач-2 стверджує про відсутність підстав для відшкодування шкоди з посиланням на ст. 37 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не зважаючи на те, що п. 37.1.4 зазначеної статті, передбачає як підставу для відмови в страховому відшкодуванні пропуск річного строку звернення з заявою про страхове відшкодування, а не семиденного строку повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Позивач вказує, що повідомив страховика про ремонтно-відновлювальні роботи та у випадку прибуття представника страховика до місцезнаходження пошкодженого майна, у встановлені Законом строки, воно буде надано йому для огляду.

05.05.2025 Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" сформовано в системі "Електронний суд" заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач-2 зазначає, що позивач фактично визнає порушення ним обов`язку, встановленого п. 33.3 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в той час як останній немає градації на суттєві / несуттєві порушення та не ставить від них в залежність відмову чи виплату страхового відшкодування. Окрім того відповідач-2 не вбачає за можливе встановити розмір збитку та оглянути пошкоджене майно, оскільки позивач вказує, що дане майно відремонтовано. Також відповідач-2 зазначає, що підставою для відмови в даному випадку є не виконання обов`язку потерпілого, що привело до неможливості оглянути пошкоджений об`єкт страховиком, тим самим встановити достовірний розмір шкоди. Адже відповідно до наданих позивачем фото абсолютно чітко видно пошкодження лиши двох панелей, на стор. 11 Звіту, описано пошкодження сандвіч панелі (на фото видно дві панелі), деформацію направляючої, а цих пошкоджень не достатньо для повної заміни воріт.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 запропоновано позивачу надати інформацію щодо того хто отримав кошти за перевезення, під час якого сталась ДТП; залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів; зобов`язано учасників справи направити залученій третій особі-2 копії заяв по суті спору; запропоновано залученій третій особі-2 у строк протягом десяти днів з дня одержання ухвали надати суду письмові пояснення щодо заяв по суті спору; повторно витребувано у Новокодацького районного суду міста Дніпра інформацію щодо стану розгляду справи №205/16241/24; встановлено Новокодацькому районному суду міста Дніпра строк для надання інформації - 5 днів з моменту отримання ухвали суду; відкладено судове засідання на 05.06.2025.

02.06.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи адвокатського запиту, відповіді ТОВ "Рабен Україна" на адвокатський запит та Договору транспортного перевезення №2024/02-49-3 від 01.03.2024.

04.06.2025 Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, в якому відповідач-2 вказує, що ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлює обов`язок для потерпілого (як до особи яка має право на отримання відшкодування) надати страховику, який застрахував цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП, для огляду транспортний засіб або інше пошкоджене майно протягом семи робочих днів з дня отримання відповідної інформації про пошкодження транспортного засобу в ДТП. Також відповідач-2 вказує, що після надання позивачем до огляду майна страховиком було замовлено Звіт №40/0525 від 27.05.2025 про незалежну оцінку майнового збитку станом на дату ДТП 12.11.2024 та ТОВ "Ай Експерт" визначено вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу 35 564,61 грн (з ПДВ), 29 637,17 (без ПДВ). Проте, оскільки страховику не надано постанови про притягнення до адм. відповідальності винуватця ДТП, судом не встановлено вину водія ТЗ Mercedes-BenzAtego, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , на даному етапі розгляд справи зупинено. На думку відповідача-2, оскільки вина ОСОБА_1 не встановлена, то відсутні правові підстави для задоволення даного позову.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 долучено Звіт про незалежну оцінку вартості майнового збитку до матеріалів справи; враховуючи клопотання позивача про відкладення засідання та відсутність відповіді від Новокодацького районного суду міста Дніпра, відкладено підготовче засідання на 01.07.2025; повторно витребувано у Новокодацького районного суду міста Дніпра інформацію щодо стану розгляду справи №205/16241/24.

18.06.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" надійшли пояснення, в яких позивач зазначає, що, подавши Звіт про оцінку, ПАТ "НАСК "Оранта" саме спростувало своє твердження про те, що позов не підлягає задоволенню, оскільки ПАТ "НАСК "Оранта" було позбавлена можливості оцінити заподіяні збитки. При цьому, позивач вважає, що наданий ПАТ "НАСК "Оранта" Звіт про оцінку не може вважатись належним доказом, оскільки містить недоліки. Зокрема оцінювачем не використовувалися жодні джерела інформації про перелік робіт, які необхідно виконати для ремонту робіт, їх вартість, вартість запасних частин або ремонту деталей пошкоджених воріт.

24.06.2025 Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення у справі, в яких відповідач-2 вказує, що заява про страхове відшкодування написана 20.05.2025, тобто у страховика по суті є строк на виплату страхового відшкодування до 20.08.2025, до кінця цього строку фактично страховик не порушує ніяким чином права потерпілого. Також відповідач вказує, що ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не зобов`язує страховика проводити саме судову експертизу. Крім того, відповідач-2 вказує, що оцінювачем використано та проаналізовано відповідно до розділу 7 задля встановлення середньо ринкових розцінок в регіоні на матеріальні ресурси дані інтернет-видань сертифікованих будівельних підрядних організацій та постачальників будматеріалів. До того ж відповідач-2 звертає увагу суду, що нормативний строк служби даного об`єкту дослідження 17 років, фактично ворота цілісно замінені після 7 років експлуатації, що є лише власним волевиявленням позивача.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 витребувано у ТОВ "Алюмікс Констракшн Юкрейн" інформацію щодо можливості виготовлення та допустимості ремонту двох з дванадцяти пошкоджених сандвіч-панелей в секційних воротах СПР 4 900 х 5 325 (RAL 8014, 351539), які виготовлялися ТОВ "Алюмікс Констракшн Юкрейн" у 2016 році (станом на 2024-2025 роки); встановлено ТОВ "Алюмікс Констракшн Юкрейн" строк для надання інформації - 5-7 днів з моменту отримання ухвали суду; повторно витребувано у Новокодацького районного суду міста Дніпра інформацію щодо стану розгляду справи №205/16241/24; оголошено перерву в судовому засіданні до 24.07.2025.

01.07.2025 на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 від Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла постанова від 11.02.2025 у справі №205/16241/24 про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення.

23.07.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення №40168 від 07.07.2025 на суму 27 637,17 грн.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 відкладено судове засідання на 28.08.2025 для повторного направлення ухвали суду про витребування доказів від ТОВ "Алюмікс Констракшн Юкрейн".

28.08.2025 засобами електронного зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюмікс Констракшн Юкрейн" надійшов лист вих. №310725/1-АКЮ від 31.07.2025, в якому повідомляється, що ТОВ "Алюмікс Констракшн Юкрейн" не має можливості здійснити поставку та ремонт пошкоджених сандвіч панелей у воротах секційних СПР 4 900 х 5 325, RAL 8014, 351539, а також не може запропонувати аналогічну продукцію чи ремкомплект вітчизняного виробника.

У судове засідання, призначене на 28.08.2025 з`явились представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", надали пояснення по суті спору, за змістом яких позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а відповідач-2 проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Відповідач-1 та треті особи в судове засідання 28.08.2025 явку своїх представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наступним.

Так, ухвала суду від 25.07.2025 про повідомлення місця, дати та часу судового засідання була доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл" 25.07.2025 о 18 год. 46 хв., про що судом було отримано інформацію 26.07.2025 о 09 год. 12 хв.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставляння.

Таким чином, ухвала суду від 25.07.2025 вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Релайбл" 28.07.2025 (оскільки ухвала суду була направлена до електронного кабінету відповідача-1 25.07.2025 пізніше 17 години, а першим робочим днем, наступним за днем її відправлення, є 28.07.2025).

ОСОБА_1 ухвала суду від 25.07.2025 була надіслана 29.07.2025 на адресу, яка вказана у Протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №171905 від 12.11.2024 та постанові Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11.02.2025 у справі №205/16241/24 (49082, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Передова, 615) рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.

Однак поштове відправлення №648 не було вручене ОСОБА_1 та було повернуте до суду 12.08.2025 у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 07.08.2025 на відповідному конверті.

ОСОБА_2 ухвала суду від 25.07.2025 була надіслана 29.07.2025 на адресу, яка вказана у Протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №171905 від 12.11.2024 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.

Однак поштове відправлення №656 не було вручене ОСОБА_2 та було повернуте до суду 13.08.2025 у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 06.08.2025 на відповідному конверті.

Згідно пунктів 4, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що днями вручення третім особам ухвали суду від 25.07.2025 є дати проставлення на довідках відділення поштового зв`язку відміток щодо причини повернення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вказані приписи господарського процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи №910/4179/25 по суті за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 28.08.2025 судом завершено розгляд справи №910/4179/25 по суті, та оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, яке буде проголошено 11.09.2025 о 15:30 год.

На проголошення судового рішення по справі №910/4179/25 з`явився представник позивача.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Релайбл" (страхувальник) укладено Поліс №219021091 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі Поліс), предметом якого було страхування цивільно-правова відповідальності власника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл") автомобіля Mercedes-Benz Atego, державний номерний знак НОМЕР_1 , пов`язаної з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Строк дії Полісу з 25.01.2024 по 24.01.2025 включно.

12.11.2024 близько 11 год. 55 хв. по вул. Ударників, 54 (ТОВ "Завод Сталевих Профілів"), в м. Дніпрі Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП), за участю автомобіля Mercedes-Benz Atego, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Atego, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на відкриваючі ролетні ворота, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Завод Сталевих Профілів", що призвело до механічних пошкоджень таких воріт з матеріальними збитками.

ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.9 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Новокодацького районного суду міста Дніпра (попередня назва Ленінський районний суд м. Дніпропетровська) від 11.02.2025 у справі №205/16241/24.

Позивач стверджує, що вартість матеріального збитку, завданого майну Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Сталевих Профілів" воротам секційним СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Ударників, 54, станом на 12.11.2024 складає 135 931,64 грн з ПДВ, відшкодування якого підлягає покладенню на відповідачів.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобов`язань. Ці правовідносини регулюються Главою 82 Цивільного кодексу України.

За загальними положеннями статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: порушення зобов`язання; збитки; причинний зв`язок між порушенням зобов`язання та збитками; вина.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

За приписами частин 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Автомобіль Mercedes-Benz Atego, державний номерний знак НОМЕР_1 , є джерелом підвищеної небезпеки та його власником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Релайбл", цивільно-правову відповідальність якого було застраховано Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на підставі Полісу.

Факт заподіяння внаслідок використання автомобіля Mercedes-Benz Atego, державний номерний знак НОМЕР_1 , шкоди майну Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" встановлений постановою Новокодацького районного суду міста Дніпра (попередня назва Ленінський районний суд м. Дніпропетровська) від 11.02.2025 у справі №205/16241/24, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд відзначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто станом на 12.11.2024.

Частиною 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Заперечення відповідача-2 щодо позову фактично звелись до тверджень про ненадання позивачем належних доказів розміру завданих збитків воротам секційним СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539, у заявленому розмірі.

Крім того, відповідач вказує, що позивач при визначені розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком за Полісом, мав визначити розмір завданої воротам секційним СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539, шкоди із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Щодо розміру завданих воротам секційним СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539, внаслідок спірної ДТП збитків, то суд відзначає, що визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" Суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України", в якому Суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

На підтвердження розміру завданих воротам секційним СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539, збитків позивачем було надано:

- акт надання послуг №132 від 19.12.2016 на суму 8 050,00 грн та видаткову накладну №132 від 19.12.2016 на суму 79 950,00 грн на підтвердження вартості купівлі і монтажу спірних воріт у грудні 2016 року;

- укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віанса" (постачальник) Договір №11/12 на поставку та монтаж від 11.12.2024, у відповідності до якого постачальник зобов`язався поставити покупцю панелі ЗЗП 500 мм з центр. Паз (антрацит) Marcegaglia 77,27 м.п., ремкомплект для воріт секційних, SDK-BOX, 522652 1 шт., комплект горизонтальних направляючих 2125 1 шт. та провести демонтаж, ремонт і монтаж воріт. Згідно п. 2.1 Договору №11/12 на поставку та монтаж від 11.12.2024 загальна вартість товару та робіт складає 170 640,36 грн з ПДВ. Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віанса" було підписано Специфікацію №1 від 11.12.2024 до Договору №11/12 на поставку та монтаж від 11.12.2024, в якій сторонами було погоджено наступну номенклатуру товарів та послуг: 1) панель ЗЗП 500 мм з центр. Паз (антрацит) Marcegaglia в кількості 77,27 м.п. загальною вартістю 107 100,85 грн з ПДВ, 2) ремкомплект для воріт секційних, SDK-BOX, 522652 у кількості 1 шт. вартістю 29 159,51 грн з ПДВ, 3) комплект горизонтальних направляючих 2125 у кількості 1 шт. вартістю 1 380,00 грн з ПДВ, 4) демонтаж, ремонт і монтаж воріт у кількості 1 послуга вартістю 26 400,00 грн з ПДВ, 5) транспортні послуги у кількості 1 послуга вартістю 6 600,00 грн з ПДВ;

- платіжну інструкцію №1729 від 12.12.2024 на суму 142 200,00 грн з призначенням платежу оплата за ремонт секційних воріт згідно рахунку №166 від 14.11.2024, якою підтверджується перерахування коштів Товариству з обмеженою відповідальністю "Віанса";

- складений Фізичною особою-підприємцем, незалежним оцінювачем Гражданіном Євгеном Георгійовичем Звіт про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків майна ТОВ "ЗСП", що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Ударників, 54 від 21.02.2025, у відповідності до якого вартість матеріального збитку майну ТОВ "ЗСП", а саме: воротам секційним СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Ударників, 54, станом на 12.11.2024 складає 135 931,64 грн з ПДВ.

Натомість Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" надало виконаний на його замовлення ТОВ "Ай Експерт" Звіт №40/0525 від 27.05.2025 про незалежну оцінку майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Ударників, 54, у відповідності до якого станом на дату ДТП 12.11.2024 вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу складає 35 564,61 грн з ПДВ (29 637,17 грн без ПДВ).

Судом було досліджено надані сторонами звіти та встановлено, що експерти керувались одними і тими ж нормативно-правовими документами про проведенні оцінювання, та в обох звітах оцінювачами було розраховано вартість матеріального збитку із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу. При цьому, в обох звітах оцінювачі дійшли висновку, що коефіцієнт фізичного зносу спірних воріт становить 32% (0,68).

В свою чергу значна відмінність між розрахованими оцінювачами розмірами шкоди обумовлена тим, що у Звіті №40/0525 від 27.05.2025 оцінювач виходив із того, що фактично було пошкоджено 2 одиниці сандвіч панелей (деформація), 1 одиницю направляючих воріт (деформація) та заклинило ланцюг механізму підйому. Тобто саме дані пошкодження підлягали ремонту для відновлення майна.

Натомість у Звіті від 21.02.2025 оцінювач виходив із того, що для відновлення майна слід здійснити монтаж та налаштування секційних воріт СПР 4 900 х 5325 повністю.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При оцінці поданих сторонами звітів суд виходить із того, що секційні ворота СПР 4 900 х 5 325 складаються із декількох сандвіч панелей (із наявних в матеріалах справи фотознімків вбачається, що пошкоджені секційні ворота мали більше п`яти сандвіч панелей, в той час як представник позивача стверджували про 12 панелей).

Внаслідок спірної ДТП пошкоджено було дві сандвіч панелі, що не заперечується сторонами.

Попри наведене, відновлення ремонтом секційних воріт СПР 4 900 х 5 325 шляхом заміни пошкоджених сандвіч панелей було унеможливлене у зв`язку з тим, що дані ворота були придбані позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюмікс Констракшн Юкрейн", що підтверджується актом надання послуг №132 від 19.12.2016 на суму 8 050,00 грн та видатковою накладною №132 від 19.12.2016 на суму 79 950,00 грн.

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Алюмікс Констракшн Юкрейн" не є виробником секційних воріт СПР 4 900 х 5 325, а є офіційним представником (дилером) заводу-виробника Товариства з обмеженою відповідальністю "Алютех-К", яке і є виробником цих воріт. В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "Алютех-К" знаходиться в м. Мінськ Республіки Білорусь.

Загальновідомим є факт, що починаючи з 24 лютого 2022 року розпочалась повномасштабна військова агресія Російської Федерації проти України. Факт агресії Російської Федерації проти України визнаний та засуджений резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1, яка прийнята 02 березня 2022 року.

14 грудня 1974 року Генеральна Асамблея Організації Об`єднаних Націй (надалі ООН) ухвалила Резолюцію №3314 "Визначення агресії". Стаття 3 Резолюції чітко зазначає: "Будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, з урахуванням і відповідно до положень статті 2, кваліфікуватиметься як акт агресії"... і далі йде перелік таких дій, а серед них пункт f: "Дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави".

Загальновідомим фактом є те, що вторгнення російських військ на територію України відбувалося в тому числі із Республіки Білорусь. Тобто остання дозволила переміщення військ та зброї для проникнення на суверенну території України, а також продовжує дозволяти розміщення військ (в т.ч. літаків) для нанесення ракетних ударів по території України.

Відтак, в розумінні резолюції Генеральної Асамблеї ООН №3314 "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року Республіка Білорусь є агресором по відношенню до України.

Виробничі потужності Товариства з обмеженою відповідальністю "Алютех-К" знаходяться на території Республіки Білорусь, тому через повномасштабну військову агресію проти України правомірно продукцію (зокрема секційні ворота та комплектуючі до них) поставити до України не можливо, оскільки здійснення господарської діяльності у взаємодії із державою-агресором є неправомірним в силу п. 9-31 Розділу XXI Прикінцеві та перехідні положення Митного кодексу України, згідно якого до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, забороняється ввезення на митну територію України товарів товарних позицій 2401-2404 згідно з УКТ ЗЕД, що мають походження з Республіки Білорусь.

Наведене було підтверджено також листом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюмікс Констракшн Юкрейн" вих. №310725/1-АКЮ від 31.07.2025.

Отже завдана позивачу шкода не може бути відновлена шляхом заміни двох сандвіч панельний на воротах, оскільки комплектуючі до цих воріт неможливо ввезти на митну територію України, оскільки вони мають походження з Республіки Білорусь.

Відтак в даному випадку відновлення пошкодженого майна є неможливим, а відтак є необхідність у заміні воріт повністю для відновлення порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" (для відновлення status quo позивача, який існував перед настанням ДТП, що і буде повним відшкодуванням шкоди).

Оскільки для відновлення порушених прав позивача слід здійснити заміну секційних воріт, в той час як Звіт №40/0525 від 27.05.2025 складений, виходячи із необхідності заміни двох сандвіч панелей у секційних воротах, то суд вбачає за необхідне керуватись Звітом від 21.02.2025, який складений виходячи із необхідності заміни секційних воріт.

Таким чином, згідно Звіту від 21.02.2025 вартість матеріального збитку воротам секційним СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Ударників, 54, станом на 12.11.2024 складає 135 931,64 грн з ПДВ, а без ПДВ - 113 276,62 грн.

В свою чергу відповідачами не надано жодних належних та достовірних доказів на противагу наданим позивачем доказам ні на спростування обставин неможливості (або підтвердження обставин можливості) виконання ремонту воріт виробництва резидента Республіки Білорусь (зокрема наявності в Україні необхідних деталей), ні на спростування вартості ремонту воріт секційних (фактично вартості заміни таких воріт на інші рівнозначні).

Судом враховано, що позивачем заявлено до стягнення суму матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (надалі ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією винної сторони або стягується судом після дослідження обставин чи є надавач послуг з ремонту автомобіля, який був пошкоджений під час ДТП з вини іншої особи, платником податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/171/17 та від 05.04.2018 у справі № 910/3165/17.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віанса" (індивідуальний податковий номер 17) є платником податку на додану вартість з 01.03.2017, що підтверджується даними реєстру платників ПДВ, які міститься на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України за посиланням https://cabinet.sfs.gov.ua/registers/pdv.

Крім того, у суду відсутні підстави для сумніву у виконанні Товариством з обмеженою відповідальністю "Віанса" ремонтних робіт (поставки та монтажу нових секційних воріт) за Договором №11/12 на поставку та монтаж від 11.12.2024 після отримання оплати таких товару та робіт від Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів".

Відтак, керуючись п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд приходить до висновку, що до страхового відшкодування слід включати суму податку на додану вартість.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, суд, застосовує стандарт "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей"), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, а ніж не мав місце, та приходить до висновку, що позивачу завдано збитки внаслідок пошкодження воріт секційних СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539, у розмірі 135 931,64 грн з ПДВ.

Причино-наслідковий зв`язок між завданими збитками та протиправною поведінкою полягає у тому, що ОСОБА_1 , який станом на дату ДТП керував належним відповідачу-1 джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем Mercedes-Benz Atego, державний номерний знак НОМЕР_1 ), було порушено п. 10.9 Правил дорожнього руху, внаслідок чого було спричинено ДТП, у результаті якої завдано матеріальної шкоди воротам секційним СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539, які неможливо відновити шляхом заміни пошкоджених деталей.

Оскільки, відповідачі не довели факт того, що шкоду воротам секційним СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, то відповідно у Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл" виник обов`язок відшкодувати позивачу завдану шкоду у розмірі 135 931,64 грн з ПДВ.

Водночас цивільно-правова відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл" була застрахована Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" за Полісом.

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України).

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц (провадження 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 Цивільного кодексу України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.

19.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" із повідомленням про ДТП, а 20.05.2025 повідомило реквізити, на які підлягає виплаті страхове відшкодування (що розцінюється судом як заява про виплату страхового відшкодування).

Полісом встановлено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, - у розмірі 160 000,00 грн та франшизу у розмірі 2 500,00 грн.

Частиною 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Такими чином, враховуючи визначені Полісом №219021091 розмір франшизи 2 500,00 грн та ліміт відповідальності за шкоду майну 160 000,00 грн, встановлений судом розмір завданої матеріальної шкоди 135 931,64 грн, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", як страховик за Полісом, зобов`язане було виплатити потерпілій особі (позивачу) страхове відшкодування в розмірі 133 431,64 грн (135 931,64 грн завданої матеріальної шкоди 2 500,00 грн франшизи), натомість збитки у розмірі 2 500,00 грн (не покриті страховим відшкодуванням) підлягають відшкодуванню позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю "Релайбл".

Щодо посилань Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на неповідомлення його у визначений строк про настання спірної ДТП, то, по-перше, обов`язок із повідомлення страховика за полісом про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), покладений ч. 33.1 ст. 33 Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на водія транспортного засобу, забезпеченого цим полісом та причетного до такої пригоди.

Тобто в даному випадку саме відповідач-1 та/або ОСОБА_1 зобов`язані були повідомити Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про настання спірної ДТП. Невиконання відповідачем-1 та третьою особою-1 такого обов`язку не є підставою для відмови позивачу (потерпілій особі) у виплаті страхового відшкодування.

По-друге, незважаючи на повідомлення відповідповідача-2 про настання спірної ДТП через значний проміжок часу, Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" було збережено пошкоджене майно (ворота секційні СПР 4 900 х 5 325, RAL8014, 351539) та надано їх для огляду призначеному Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" представнику (відповідачем-2 підтверджено дані обставини у поясненнях від 04.06.2025), за результатами чого було складено Звіт №40/0525 від 27.05.2025.

Наведене дає підстави суду для висновку, що несвоєчасне повідомлення страховика за Полісом про настання спірної ДТП не перешкодило страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

В свою чергу, суд не погоджується із доводами Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів", що пред`явлення позову до страховика за Полісом про стягнення страхового відшкодування є за своєю суттю зверненням із заявою про виплату страхового відшкодування з огляду на наступне.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

За приписами п. 35.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

є) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а" - "ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Таким чином, з огляду на норми статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків; зазначений у підпункті 37.1.4 статті 37 Закону строк є присічним і поновленню не підлягає.

Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17, від 03.10.2018 у справі №753/5293/16-ц, від 20.02.2019 у справі №201/8286/16-ц, від 01.07.2019 у справі №513/1275/14-ц, від 11.12.2019 у справі №465/4287/15, а також Верховним Судом у постановах від 21.03.2019 у справі №758/16132/16-ц, від 01.07.2019 у справі №513/1275/14-ц, 05.02.2020 у справі №748/1893/18, від 22.04.2021 у справі №754/5626/19, від 25.05.2020 у справі №910/10075/19 та від 25.11.2021 у справі №204/5314/18.

Поряд з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к (провадження №13-24кс19) зазначено, що законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

У вказаній постанові Судом також зазначено, що у системному зв`язку зі ст. 36 положення п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Прикметно, що формуючи у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к (провадження №13-24кс19) правову позицію щодо того, що звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку, Велика Палата Верховного Суду не відступила від висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17, від 03.10.2018 у справі №753/5293/16-ц, від 20.02.2019 у справі №201/8286/16-ц, від 01.07.2019 у справі №513/1275/14-ц; від 11.12.2019 у справі №465/4287/15.

У зв`язку з наведеним наразі у даній сфері правовідносин актуальними є як правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо обов`язковості звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у порядку статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", так і правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо необов`язковості такого звернення та можливості страховика звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку.

Тобто у правовому регулюванні спірних правовідносин відсутня єдність судової практики на рівні як судів касаційної інстанції, так і Великої Палати Верховного Суду щодо обов`язковості звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у порядку статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В той же час, суд відзначає, що приписи статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є чіткими, однозначними та передбачають умовою для отримання страхового відшкодування подання потерпілим чи іншою особою саме страховику (а не суду) та саме заяви про страхове відшкодування (а не позовної заяви), до якої законодавцем встановлено чіткі вимоги (відмінні від вимог до позовної заяви).

При цьому, дані приписи мають на меті надання можливості страховику за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ реалізувати закріплені в Законі права на отримання інформації та витребування документів задля встановлення всіх обставин страхового випадку, адже останній не є його учасником, а тим більше - суб`єктом правовідносин з виплати потерпілому відшкодування за договором добровільного майнового страхування (КАСКО) (в тому числі, направивши на огляд пошкодженого майна (транспортних засобів) свого працівника, аварійного комісара або експерта).

Виключно за наслідками вчинення вказаних дій, які зумовлюють початок перебігу встановленого законодавцем у положеннях статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строку на прийняття страховиком рішення щодо відповідного страхового випадку, та у випадку нездійснення страхової виплати (неповної її виплати) за спливом такого строку чи повідомлення про прийняття рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування взагалі, може йтися про існування порушених прав потерпілого або іншої особи, яка має право на отримання страхового відшкодування за договором (полісом), що підлягає судовому захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2020 у справі №910/10075/19.

У статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, в силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Отже, настання строку здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ обумовлене закінченням дев`яностоденного строку з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування та документів, визначених статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк виконання зобов`язання може бути встановлений як договором, так і законом.

В даному випадку п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено строк виконання зобов`язання із виплати страхового відшкодування 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та документів, зазначених у статті 35 цього Закону.

Визначені Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строки на вчинення певних дій (звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, строк розгляду даної заяви, строк для здійснення страхової виплати тощо) зумовлені суттю та специфікою страхової діяльності страховик за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ не являється учасником делікту та фактично на оплатній основі відповідає в певній частині шкоди за вчинення винною особою правопорушення.

Відтак, законодавець, встановлюючи відповідні строки (строк в один рік з дати настання ДТП для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування; 90 днів з моменту одержання заяви для здійснення виплати страхового відшкодування та відповідних документів), мав на меті забезпечити можливість страховику (який, на відміну від страховика за договором КАСКО, не є обізнаним про настання страхового випадку до звернення до нього із заявою про страхове відшкодування та не є суб`єктом правовідносин з виплати потерпілому відшкодування за договором добровільного майнового страхування (КАСКО) перевірити відомості щодо обставин настання страхового випадку (наприклад, перевірити чи не є такий випадок "страховим шахрайством") та перевірити вірність визначеного розміру шкоди.

Також враховуючи зумовлену специфікою страхової діяльності велику кількість страхових випадків, які настають щоденно, встановлення даних строків надає можливість страховику планувати свою фінансову діяльність та рівномірно розподіляти витрати на виплату страхового відшкодування з метою недопущення настання неплатоспроможності такого суб`єкта господарювання.

Нехтування встановленими Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строками нічим іншим не відрізняється від нехтування встановленими договором строками.

Таким чином, якщо керуватись логікою, що оскільки вказаним Законом не передбачено обов`язку досудового врегулювання даного спору, а відтак визначені для страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ строки не мають значення, то за такою ж логікою можна нехтувати встановленим кредитним договором строком на повернення кредиту, встановленим договором строком на виконання робіт, встановленим договором поставки строком на оплату поставленого товару тощо та в будь-який момент звернутись до суду із позовом про стягнення коштів / повернення попередньої оплати / зобов`язання виконати підрядні роботи тощо, незалежно від настання чи ненастання строку на виконання таких обов`язків, оскільки у вказаних правовідносинах законом також не визначено обов`язку досудового врегулювання спору.

Однак, як вбачається з усталеної судової практики в інших категоріях спорів якщо станом на дату розгляду справи по суті у відповідача не наступив строк виконання зобов`язання, суди відмовляють у задоволенні позову з огляду на відсутність порушеного права у позивача. При цьому, у таких рішеннях суди не посилаються на рішення Конституційного Суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002, оскільки загальновідомою є різниця між претензією, як досудовою формою врегулювання спору, та вимогою, з направленням якої пов`язане настання строку виконання зобов`язання (ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" або інші норми в залежності від спірних правовідносин сторін), в той час як сплив визначеного законом строку дає підстави для кваліфікації такого зобов`язання як простроченого.

Звернення потерпілого або іншої особи, яка має право на отримання відшкодування, безпосередньо до суду має своїм наслідком ситуацію, коли позов пред`являється до дати настання обов`язку із здійснення виплати та навіть до дати початку перебігу встановленого законом строку для виконання зобов`язання та, враховуючи, що дана категорія справ в тотальній більшості випадків розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, тобто строк її розгляду повинен не перевищувати 60 календарних днів, то фактично станом на дату розгляду справи строк виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ свого обов`язку з здійснення страхової виплати є таким, що не настав.

Суд погоджується, що вказаним Законом не передбачено обов`язку потерпілого або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, звернутись до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ із заявою про страхове відшкодування, однак в даному випадку одержання страхового відшкодування це право особи, яке остання може реалізовувати або не реалізовувати.

У разі якщо потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, бажає реалізувати своє право та одержати страхове відшкодування, то відповідно має вчинити визначені Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дії звернутись до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ із заявою про виплату страхового відшкодування, яка повинна відповідати встановленим ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вимогам, та долучити до такої заяви передбачені цією ж статтею документи.

Саме з моментом подання у передбаченому ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку заяви даний Закон пов`язує виникнення у страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ обов`язку з виплати страхового відшкодування, початок перебігу строку на виконання такого обов`язку та відповідно відповідальність за порушення такого строку.

До того ж, правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к передбачає, що для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 Кримінального кодексу України, попереднє звернення потерпілого до цього страхового бюро із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не є обов`язковим.

Тобто правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к, поширюється на вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні, на що звертав увагу Верховний Суду у своїй постанові від 25.02.2021 у справі №643/4766/17.

В свою чергу, правова позиція з приводу обов`язковості звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17, постановах Верховного Суду від 25.05.2020 у справі №910/10075/19, від 20.02.2019 у справі №201/8286/16-ц, від 24.04.2019 у справі №643/19957/15-ц, від 02.12.2018 у справі №641/8243/14-ц, від 14.06.2018 у справі №357/9466/15-к, а також постановах Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 у справі №910/7736/20, від 15.02.2021 у справі №910/9468/20, від 30.11.2020 у справі №910/7452/20.

У постанові від 15.05.2024 у справі №161/8285/22 Верховний Суд зазначив, що Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Статтею 253 Цивільного кодексу України унормовано, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як зазначалось, Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" із заявою про виплату страхового відшкодування 20.05.2025, відтак відповідач-2 повинен був сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 133 431,64 грн до 18.08.2025 включно.

07.07.2025 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на виконання своїх зобов`язань за Полісом перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів", як потерпілій особі, кошти у розмірі 27 137,15 грн, тобто в цій частині відповідачем-2 було належним чином виконано своє зобов`язання зі сплати страхового відшкодування.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення (закриття) провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №905/1582/15, від 18.07.2018 у справі №905/1587/15, від 05.06.2018 у справі №905/1585/15 та 26.07.2018 у справі №910/23359/15.

Враховуючи, що частина страхового відшкодування у розмірі 27 137,15 грн була сплачена відповідачем-2 після звернення позивача з даним позовом до суду, то провадження у цій частині підлягає закриттю, так як предмет спору в цій частині припинив своє існування в процесі розгляду справи.

Натомість доказів сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" страхового відшкодування в іншій частині у розмірі 106 294,49 грн (133 431,64 грн - 27 137,15 грн) матеріали справи не містять, а Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" суду не надано.

Як і не надано доказів відшкодування збитків Товариством з обмеженою відповідальністю "Релайбл" Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" у розмірі 2 500,00 грн.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" підлягає частковому задоволенню із стягненням з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" страхового відшкодування у розмірі 106 294,49 грн та із стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл" відшкодування збитків у розмірі 2 500,00 грн. Провадження у справі №910/4179/25 за вимогою про стягнення суми коштів в частині 27 137,15 грн слід закрити.

Щодо розподілу витрат позивача на оплату судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

В поданій до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" заявлено вимогу майнового характеру про стягнення коштів у розмірі 135 931,94 грн.

В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У відповідності до наведених приписів закону за подання до господарського суду даної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" повинне було сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (3 028,00 грн х 0,8).

В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" за звернення до господарського суду із майновою вимогою про стягнення коштів у розмірі 135 931,94 грн сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №5949-1086-5107-2605 від 03.04.2025.

Тобто позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.

Водночас, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в частині вимоги про стягнення суми у розмірі 27 137,15 грн на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У правовідносинах щодо розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі слід керуватись положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" за якими сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (аналогічний висновок викладено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 у справі №910/5936/20).

Попри наведене згідно частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі суд повинен вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відтак судовий збір у сумі 483,60 грн (пропорційно до розміру вимоги, провадження в якій підлягає закриттю) не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №910/4179/25 та підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю "Про Лоджистік Україна".

Оскільки судом вирішується питання про повернення судового збору у зв`язку з закриттям провадження в частині вимоги, то суд, керуючись принципом процесуальної економії, вбачає за необхідне повернути позивачу також надмірно сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Таким чином, з Державного бюджету України підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю "Про Лоджистік Україна" судовий збір в розмірі 1 089,20 грн.

Щодо судового збору в іншій частині, то згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в цій частині покладається на відповідачів пропорційно розміру стягнутих з них сум.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 78, 79, 80, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" задовольнити частково.

2. Провадження у справі №910/4179/25 за вимогою про стягнення суми коштів в частині 27 137,15 грн закрити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 7-А, офіс 3-08; ідентифікаційний код 40903202) відшкодування шкоди у розмірі 106 294 (сто шість тисяч двісті дев`яносто чотири) грн 79 коп. та судовий збір у розмірі 1 894 (одна тисяча вісімсот дев`яносто чотири) грн 25 коп. Видати наказ.

4. В задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 7-А, офіс 3-08; ідентифікаційний код 40903202) про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) відшкодування шкоди у розмірі 2 500,00 грн відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл" (49049, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Верхоянська, буд. 36; ідентифікаційний код 39192682) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 7-А, офіс 3-08; ідентифікаційний код 40903202) відшкодування шкоди у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 44 (сорок чотири) грн 55 коп. Видати наказ.

6. В задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 7-А, офіс 3-08; ідентифікаційний код 40903202) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Релайбл" (49049, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Верхоянська, буд. 36; ідентифікаційний код 39192682) відшкодування шкоди у розмірі 106 294,79 грн відмовити.

7. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 7-А, офіс 3-08; ідентифікаційний код 40903202) з Державного бюджету України судовий збір в частині 1 089 (одна тисяча вісімдесят дев`ять) грн 20 коп., сплачений за квитанцією про сплату №5949-1086-5107-2605 від 03.04.2025.

8. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 11.09.2025.

Суддя Р.В. Бойко