ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

17.09.2025 м.Дніпро Справа № 908/1935/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

судді: Кощеєв І.М., Іванов О.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження Комунального некомерційного підприємства Міська лікарня №9 Запорізької міської ради на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.10.2024 (повний текст ухвали складено 21.11.2025, суддя Азізбекян Т.А.) у справі № 908/1935/24

за позовом Комунального некомерційного підприємства Міська лікарня №9 Запорізької міської ради (69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива/Дудикіна, 1/6, )

до відповідача: Фізичної особи підприємця Кулик Віталія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) Запорізька міська рада (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, )

2) Департамент управління активами Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, вул.Зелінського, 3; 69105, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 60-б)

про стягнення 135 189,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства Міська лікарня № 9 Запорізької міської ради до Фізичної особи підприємця Кулик Віталія Вікторовича про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 135 189,50 грн за період серпень 2018 року - листопад 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.10.2024, закрито провадження у справі № 908/1935/24 про стягнення з ФОП Кулик Віталія Вікторовича заборгованості з орендної плати в розмірі 135189,50 грн за період серпень 2018 року - листопад 2021 року.

Повернуто Комунальному некомерційному підприємству Міська лікарня №9 Запорізької міської ради (69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива/Дудикіна, 1/6, ) з Державного бюджету України кошти, витрачені на сплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп., сплаченого відповідно до платіжної інструкції № 236 від 01.04.2024 на суму 3028,00 грн., копія якої знаходиться в матеріалах справи № 908/1935/24 відповідною ухвалою суду.

Не погодившись з ухвалою суду, засобами поштового зв`язку, директор Комунального некомерційного підприємства Міська лікарня №9 Запорізької міської ради, звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 15.10.2024 та направити справу № 908/1935/25 для продовження розгляду до суду першої інстанції. Одночасно скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 15.10.2024 у справі № 908/1935/24.

Згідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 15.07.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/1935/24. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/1935/24.

30.07.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2025 апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Міська лікарня №9 Запорізької міської ради на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.10.2024 у справі № 908/1935/24 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами та подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку - надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

04.09.2025 від скаржника до ЦАГС надійшло клопотання про поновлення строку, встановленого для подання апеляційної скарги. В якому зазначено про те, що Апелянт не отримував ухвалу про закриття провадження у справі у паперовій формі. Натомість, через «УКРПОШТУ» за вх. № 2278/01-12 від 02.12.2024 року до Апелянта надійшла ухвала про повернення судового збору від Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1935/24, на вкладені дата відправки Господарським судом Запорізької області 25.11.2024 рік. Про винесення ухвали про закриття провадження Апелянт не міг знати, з огляду на той факт, що під час судового засідання у справі № 908/1935/24, суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення на користь Апелянта. Отже, процесуальний строк для подання апеляційної скарги на ухвалу про закриття провадження по справі Апелянт відраховує з 02.12.2024 року, це день коли Апелянту стало відомо про винесення ухвали про закриття провадження по справі. Також скаржник зазначає про те, що апеляційна скарга на ухвалу про закриття провадження у справі № 908/1935/24, була подана 09.12.2024, з дотриманням десятиденного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга була сформована та підписана електронним підписом 09.12.2024 року о 16:54, про що свідчить Протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, згідно карти руху документа, апеляційна скарга була надіслана сторонам 09.12.2024 р., о 16.54., інші опції, щодо руху апеляційної скарги в електронній системі «Електронний суд» - відсутні. Тому, Апелянт після подачі апеляційної скарги, чекав на рішення Центрального апеляційного господарського суду по справі. Причини відсутності руху по справі за поданою Апеляційною скаргою 09.12.2024, Апелянту не відомі. Згідно інформації отриманої Апелянтом з відкритих інформаційних джерел: «Якщо заяву направлено сторонам, а опція електронного суду більше не доступна, це може означати кілька речей: справа перейшла до стадії розгляду, де доступ до електронного суду може бути обмежений або недоступний для певних дій; система електронного суду тимчасово недоступна через технічні проблеми; або ж були певні проблеми з електронним судом конкретно для цієї справи».

До того ж, скаржник/Комунальне некомерційне підприємство Міська лікарня №9 Запорізької міської ради долучає до клопотання докази наявності зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС, дата реєстрації 11.06.2024 о 13:20.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 (для вчинення певної процесуальної дії) у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Іванов О.Г.

З огляду на зазначене, судова колегія у новому складі вважає за необхідне прийняти справу №908/1935/24 до свого провадження у новому складі.

Дослідивши клопотання Позивача/скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Згідно з вимогами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 15.10.2024 Господарським судом Запорізької області постановлено ухвалу про закриття провадження у справі №908/1935/24 (за участю представника позивача Вишневської К.Ю.); повний текст ухвали складено 21.11.2024; електронний лист з оскаржуваним судовим рішенням доставлено, зокрема, до електронного кабінету позивача 22.11.2024 о 18:26 (а.с. 85); апеляційна скарга з додатками на ухвалу ГСЗ від 15.10.2024, у справі № 908/1935/24 скерована до ЦАГС засобами поштового зв`язку 10.07.2025, згідно з інформацією розташованою на конверті Укрпошти.

Тому доводи скаржника щодо того, що Апелянт/позивач не мав можливості знати про винесення ухвали про закриття провадження та технічні проблеми системи "Електронний суд" при звернені до суду з апеляційною скаргою 09.12.2024, є необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 256 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на положення статті 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинні містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Колегія суддів зауважує, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини шостої статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

За умовами частини сьомої статті 6 Господарського процесуального кодексу України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

В силу пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (далі Положення) особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з пунктом 37 глави 2 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Таким чином, з 05.10.2021, тобто з дати початку функціонування таких підсистем ЄСІТС як "Електронний кабінет" та "Електронний Суд", зазнав змін існувавший до цього порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, передбачений, зокрема, підпунктами 17.1, 17.5, 17.14 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, у тому числі порядок вручення судових рішень. Відтак з 05.10.2021 вручення судом судових рішень особам, які зареєстрували Електронний кабінет, здійснюється в електронній формі шляхом надсилання судових рішень до електронного кабінету таких осіб.

Відповідно до Відповіді №14282130 від 11.09.2025 позивач/Комунальне некомерційне підприємство Міська лікарня №9 Запорізької міської ради () має свій зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний суд, дата реєстрації: 11.06.2024.

З огляду на зазначене, судова колегія звертає увагу, що оскільки у позивача наявний електронний кабінет в підсистемі Електронний суд, означене свідчить про можливість Позивача звернутись з апеляційною скаргою самостійно через свого керівника або повноважного представника у строк, встановлений процесуальним законодавством.

Розглянувши клопотання позивача/апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції, вважає, що підстави для поновлення строку, вказані Заявником, не можуть бути визнані поважними, оскільки носять суто суб`єктивний характер та не є непереборними в розумінні чинного законодавства.

Судова колегія зазначає, що викладені у клопотанні про поновлення строку доводи, за своїм характером є суб`єктивними та такими, що залежать лише від його волі, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такими обставинами, є ризиками неналежного виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Так, колегія суддів зазначає, що спосіб реалізації прав особи, яка звернулась з апеляційною скаргою носять виключно суб`єктивний характер. Особа, що звернулась з апеляційною скаргою, несе усі ризики, пов`язані із дотримання вимог процесуального законодавства стосовно подачі апеляційної скарги та оформлення її змісту.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Апеляційний суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно з ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Колегія суддів зазначає, що процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, забезпечує оперативність судочинства, виступає дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на недопущення зловживання процесуальними правами.

Апелянт не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним апеляційної скарги не мало суб`єктивного характеру, тобто не залежало від його волевиявлення. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку заявника щодо реалізації процесуальних прав в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Таким чином, викладені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження судова колегія не розцінює як такі, що об`єктивно перешкоджали Апелянту вчасно звернутися до суду апеляційної інстанції зі скаргою, а тому не може визнати їх поважними.

За положеннями статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Пунктом 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, зокрема, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому відповідно до прецедентної практики Суду право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Принцип правової визначеності (певності) включає й дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судового рішення. Остання засада означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" звернув увагу, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004).

З викладеного вбачається, що право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності скарги на судове рішення. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду.

Обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначені в Господарському процесуальному кодексі України вимоги до заявника при зверненні до суду дотримуватись строку на апеляційне оскарження (ст. 256 ГПК України). Невиконання ж заявником вимог процесуального законодавства, зокрема, щодо подання апеляційної скарги у визначений Господарським процесуальним кодексом України строк, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, наділяє суд апеляційної інстанції правом відмовити у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України. (Такі висновки викладені постанові Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 922/3604/21).

З огляду на викладене, апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження об`єктивних та непереборних обставин, які завадили скаржнику скористатися правом на апеляційне оскарження, та могли би бути визнані судом поважними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ст. 32, 234, 256, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Прийняти справу №908/1935/24 до свого провадження колегією суддів у новому складі.

Відмовити Комунальному некомерційному підприємству Міська лікарня №9 Запорізької міської ради у відкритті апеляційного провадження у справі №908/1935/24.

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Міська лікарня №9 Запорізької міської ради на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.10.2024 у справі № 908/1935/24 з доданими до неї документами - повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга з додатками.

Головуючий суддя О.В.Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.Г. Іванов