ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4106/14

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання: Бурмехи В.С.,

за участю представників сторін:

виконавця: не з`явився,

заявника: не з`явився,

позивача: не з`явився,

третьої особи: не з`явився,

розглянувши матеріали скарги Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною по справі №916/4106/14 за позовом Виробничо-комерційної приватної фірми Вячеслава (65481, Одеська обл., м. Південне, вул. Хіміків, 27, ) до Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Южненської міської ради Одеської області (65481, Одеська обл., м. Південне, просп. Григорівського десанту, буд. 18, ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, звільнення земельної ділянки та знесення самовільно побудованої споруди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.04.2015 залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 у справі № 916/4106/14 позов задоволено в повному обсязі; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича усунути перешкоди Виробничо-комерційній приватній фірмі "Вячеслава" у праві постійного користування земельною ділянкою по вул. Хіміків, 27 у м. Южному та звільнити земельну ділянку шляхом демонтажу існуючого кафе-бару за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Хіміків, 27; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава" 1 218,00 грн. судового збору.

28.07.2015 на примусове виконання рішення від 27.04.2015 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 Господарський судом Одеської області видано відповідні накази.

Ухвалою ГСОО від 25.08.2025 у задоволенні скарги від 04.08.2025 за вх. № 2-1242/25 Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича по справі №916/4106/14 на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2025 № 78708658 відмовлено.

25.08.2025 за вх.№ 2-1342/25 до суду звернувся ФОП Плющаков Сергій Миколайович зі скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови від 12.08.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №78708658, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною.

Ухвалою суду від 28.08.2025 прийнято до провадження скаргу Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича від 25.08.2025 за вх.№ 2-1342/25 про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною по справі №916/4106/14 та призначено скарги до розгляду у засіданні суду на 10.09.2025 о 11:00.

09.09.2025 до суду від ФОП Плющакова С.М. надійшла заява за вх.№ 27981/25 про розгляд скарги від 25.08.2025 за вх.№ 2-1342/25 за його відсутності.

У судовому засіданні 10.09.2025 було оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 15.09.2025 о 11:50.

12.09.2025 за вх.№ 28346/25 до суду від Южненської міської ради Одеської області надійшла заява про розгляд скарги від 25.08.2025 за вх.№ 2-1342/25 за її відсутності.

Так, у скарзі скаржник просить суд визнати неправомірними та скасувати: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78801308 від 08.08.2025, постанову про арешт майна боржника ВП №78801308 від 08.08.2025 та постанову про арешт коштів боржника ВП №78801308 від 08.08.2025, постановлені старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олександром Кухарським.

В обґрунтування заявленого, скаржник зазначає про те, що 12.08.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною було винесено постанову про накладення штрафу у межах відкритого виконавчого провадження №78708658 у зв?язку із невиконанням рішення суду по справі №916/4106/14. 14.08.2025 ФОП Плющаков С.М. звернувся до приватного виконавця Літвінішиної Інни Іванівни засобами електронної пошти із заявою про скасування постанови про накладення штрафу в добровільному порядку, однак, станом на момент подання даної скарги постанова від 12.08.2025 про накладення штрафу не скасована, а від так, на думку скаржника, вбачаються ознаки протиправних діянь вчинених приватним виконавцем Лтвінішиною Інною Іванівною та винесення нею протиправної постанови, з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Одеської області перебуває на розгляді скарга ФОП Плющакова С.М. на постанову приватного виконавця від 25.07.2025 про відкриття виконавчого провадження № 78708658. На момент винесення оскаржуваної постанови від 12.08.2025 про накладення штрафу та подання даної скарги, розгляд скарги на постанову приватного виконавця від 25.08.2025 про відкриття виконавчого провадження в судовому порядку не завершився ухваленням судового рішення, у зв?язку із цим, скаржник вбачає незаконність постанови від 12.08.2025 про накладення штрафу, оскільки на момент її постановлення остаточно не вирішено питання про законність відкриття виконавчого провадження № 78708658.

Також, в межах розгляду іншої господарської справи № 916/547/25 ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2025 в порядку забезпечення позову було накладено арешт на кафе-бар по вулиці Хіміків, 27, в місті Південне Одеської області. Вказана ухвала Господарського суду Одеської області від 19.02.2025 є чинною, у зв?язку із відкриттям ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2025 апеляційного провадження в межах розгляду господарської справи № 916/547/25. Таким чином, на думку скаржника, за умови наявності існуючого арешту майна накладеного в порядку забезпечення позову в іншій господарській справі, виконавець не має права проводити жодних виконавчих дій та виносити жодних постанов, окрім як постанови про повернення виконавчого документу суду без виконання.

Крім цього, в межах виконавчого провадження №51813576 з примусового виконання того ж самого наказу від 28.07.2015 Господарського суду Одеської області по справі № 916/4106/14 державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шишкою Т.С. була винесена аналогічна постанова від 02.09.2016 про накладення штрафу з аналогічних правових підстав за те, що Плющаков С.М., як боржник, не виконав рішення суду у встановлений законом строк. Таким чином, скаржник наполягає на тому, що оскаржувана постанова від 12.08.2025 про накладення штрафу, постановлена в межах виконавчого провадження № 78708658 повністю дублює раніше винесену постанову від 02.09.2016 про накладення штрафу в межах виконавчого провадження №51813576 щодо виконання одного й того ж самого наказу від 28.07.2015 Господарського суду Одеської області по справі № 916/4106/14, а відтак, скаржник стверджує, що його двічі притягнуто до відповідальності за одне й те саме діяння, що прямо суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України.

З огляду на викладене, ФОП Плющаков С.М. просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову від 12.08.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №78708658, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною.

10.09.2025 до суду від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Літвінішиної Інни Іванівни надійшла заява за вх.№ 28036/25, в якій викладені наступні заперечення на скаргу ФОП Плющакова С.М. від 25.08.2025 за вх.№ 2-1342/25.

Так, оскарження боржником у виконавчому проваджені постанови про відкриття виконавчого провадження не зупиняє подальшого проведення виконавчих дій виконавцем, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та не є перешкодою при примусовому виконанні рішення суду, вказане передбачено ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження». Також, приватний виконавець зазначає, що ухвалою ГСОО від 25.08.2025 по справі №916/4106/14 у задоволені скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2025 № 78708658 ФОП Плющакову С.М. відмовлено.

Щодо тверджень скаржника про те, що в межах справи № 916/547/25 ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2025 було накладено арешт на кафе-бар по вулиці Хіміків,27 в місті Південне Одеської області, що унеможливлює, на думку скаржника, проведення виконавчих дій у ВП 78708658, та виконання рішення суду, приватний виконавець вказує на те, що Верховним Судом неодноразово досліджувалося питання виконання/ невиконання рішення суду немайнового характеру при наявності арешту, як забезпечення позову. За висновками Верховного Суду така обставина не є перешкодою для виконання іншого рішення суд, і за своєю природою носить інший характер, а не невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Стосовно накладення штрафу з аналогічних правових підстав, приватний виконавець вважає таке обґрунтування безпідставним та незаконним, адже, порядок примусового виконання рішення суду визначений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», вказана норма закону не містить окремого (особливого) порядку виконання рішення суду, у разі його повторного пред`явлення до примусового виконання до органу примусового виконання рішень, у зв`язку з невиконанням іншим виконавцем. Також, такого особливого порядку виконання у разі повторного пред`явлення до виконання будь-якого виконавчого документу не містить і Закон України «Про виконавче провадження», норми якого є спеціальними в даному випадку, а тому виконавець стверджує, що він діяв в межах норм Закону України «Про виконавче провадження» при прийнятті рішення про накладення штрафу на боржника у зв`язку з невиконанням ним рішення суду.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч.ч.1 ст.339, ч.ч.1, 2 ст.342 ГПК України).

Як визначено у ч.ч.1, 2, 3 ст.343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ч.1 ст.345 ГПК України).

Згідно ч. 1, 5 ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1, п.п.1, 3 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (ч. 4 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 1 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: 1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу; 2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; 3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення; 4) відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника); 5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону; 6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення; 7) якщо вони вчиняються до оптового постачальника електричної енергії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії"; 8) застосування господарським судом у межах процедури превентивної реструктуризації заходів захисту боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача розповсюджується дія таких заходів; 9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 10) включення (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження; 12) включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації; 12-1) відкриття виконавчого провадження після завершення приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства, якщо виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, стосується зобов`язань боржника - державного або комунального підприємства, господарського товариства, які виникли до завершення приватизації єдиного майнового комплексу такого державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства; 13) наявності підстав, передбачених статтею 2-1 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку"; 14) наявності підстав, передбачених статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств"; 15) якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу; 16) якщо рішенням, на підставі якого видано виконавчий документ, зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільних систем економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно; 17) позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що встановлюється згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей".

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 63 ЗУ "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

У рішенні Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

У рішенні у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справах "Бурдов проти Росії", "Горнсбі проти Греції".

Таким чином, виконання судового рішення повинно розглядатись як складова частина "судового розгляду " за змістом статті 6 Конвенції.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009).

Згідно зі ст.1 Протоколу 1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини поняття "майна " охоплює цілу низку інтересів економічного характеру: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема, акції, патенти, відшкодування шкоди згідно з рішеннями арбітражу, право на пенсію, право на орендну плату, економічні права, пов`язані з веденням підприємницької діяльності, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому (рішення Європейського Суду у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", рішення Європейського Суду у справі "Беєлер проти Італії " від 05.01.2000).

У рішенні у справі Савіцький проти України, № 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже, як стверджує ФОП Плющаков С.М. винесення приватним виконавцем постанови від 12.08.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 78708658 по судовій справі №916/4106/14 є незаконною, з огляду на те, що в провадженні ГСОО перебуває розгляд скарги ФОП Плющакова С.М. на постанову приватного виконавця від 25.07.2025 про відкриття виконавчого провадження № 78708658 по судовій справі №916/4106/14. Між тим, ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено підстави для зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій, зі змісту якої не вбачається обов`язок приватного виконавця зупинити проведення виконавчих дій, у разі оскарження боржником у виконавчому проваджені постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому, вчинення приватним виконавцем виконавчих дії у виконавчому провадженні № 78708658 по судовій справі №916/4106/14 після оскарження боржником ухвали про відкриття виконавчого провадження є правомірними. Необхідно також відзначити, що ухвалою ГСОО від 25.08.2025 у задоволенні скарги від 04.08.2025 за вх. № 2-1242/25 Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича по справі №916/4106/14 на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2025 № 78708658 відмовлено.

Що ж стосується тверджень ФОП Плющакова С.М. стосовно того, що його двічі притягнуто до відповідальності за одне й те саме діяння, що прямо суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України, слід відмітити, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Так, в даному випадку є триваюча бездіяльність боржника, а саме невиконання останнім судового рішення. Також, скаржник посилається на різні виконавчі провадження, кожне виконавче провадження є самостійним, має окремий номер, окрему постанову про відкриття і, відповідно, окремі заходи впливу, тому накладення штрафу у 2016 році в межах ВП №51813576 не виключає накладення нового штрафу у 2025 році в межах ВП №78708658, навіть якщо предмет виконання наказ ГСОО від 28.07.2015. Крім цього, правова природа штрафу інша, ніж кримінальна чи адміністративна відповідальність штраф державного виконавця не є покаранням у сенсі ст. 61 Конституції України, а є процесуальним заходом примусу, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги дані доводи ФОП Плющакова С.М. викладені у скарзі від 25.08.2025 за вх.№ 2-1342/25.

Поряд із цим, в обґрунтування заперечень на постанову приватного виконавця від 12.08.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 78708658, скаржник посилається на те, що у разі наявності існуючого арешту майна накладеного в порядку забезпечення позову в іншій господарській справі, виконавець не має права проводити жодних виконавчих дій та виносити жодних постанов. В противагу викладеного, слід звернутися до висновків Верховного суду, зокрема, викладених у справах №№ 2-1347/2227/11, 752/11464/16-ц, 922/989/19, у постанові ВП ВС від 23.06.2020 у справі № 922/989/19, в яких зазначено наступне. Накладення арешту на майно з метою забезпечення позову не може перешкоджати виконанню рішення суду, яке набрало законної сили. Забезпечення позову має тимчасовий характер і не може змінювати чи нівелювати обов`язковість судового рішення, яке підлягає виконанню. Арешт майна як захід забезпечення позову має тимчасовий характер і обмежує відчуження, але не блокує виконання іншого судового рішення. Забезпечення позову не може бути підставою для невиконання остаточного рішення суду. Якщо виконавець посилається на арешт як перешкоду це є неправомірною бездіяльністю, яка оскаржується за ст. 74 Закону «Про виконавче провадження». За умови викладеного, накладення арешту ухвалою про забезпечення позову не є перешкодою для виконання іншого рішення суду, а тому доводи скаржника є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, судом не підлягає задоволенню скарга Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича від 25.08.2025 за вх.№ 2-1342/25 про визнання неправомірною та скасування постанови від 12.08.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №78708658, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною по справі №916/4106/14.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 342, 343, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича від 25.08.2025 за вх.№ 2-1342/25 про визнання неправомірною та скасування постанови від 12.08.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №78708658, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Літвінішиною Інною Іванівною по справі №916/4106/14.

2. У відповідності до ч.1 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 15.09.2025 та згідно ч.2 ст.254, п.25 ч.1 ст.255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

3. Повну ухвалу складено 15.09.2025.

Суддя І.А. Малярчук