У Х В А Л А

10 вересня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/860/25

Господарський суд Чернігівської області, у складі судді Кузьменко Т.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів від 05.09.2025

за позовом: Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради (), проспект Михайла Грушевського, будинок 168Б, м. Чернігів, 14034;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (), проспект Перемоги, будинок 126Б, м. Чернігів, 14013;

про стягнення 52 359,35 грн

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Чернігівської області 28.08.2025 року через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява від Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня № 2" Чернігівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" про повернення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 52 359,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.05.2024 у справі № 927/260/24 за позовом заступника прокурора Чернігівської області додаткові угоди № 1 від 16.03.2021, № 3 від 27.08.2021, № 4 від 07.10.2021, № 5 від 07.10.2021, № 6 від 29.10.2021, № 7 від 01.11.2021, № 8 від 25.11.2021 до Договору визнано недійсними. У результаті визнання зазначених додаткових угод недійсними судом стягнуто з ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» на користь бюджету Чернігівської міської територіальної громади кошти у сумі 209 883,14 грн, надмірно сплачені за рахунок місцевого бюджету КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» за електричну енергію. Таким чином було відновлено порушене право територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради як розпорядника бюджетних коштів. Разом з тим, власні кошти підприємства, що були безпідставно сплачені Позивачем за рахунок власних надходжень на користь Відповідача за недійсними додатковими угодами, що не були предметом позову заступника прокурора Чернігівської області, відповідачем не повернуті, тому позивач вважає, що відповідач зобов`язаний поверненути їх як безпідставно отримані грошові кошти відповідно до положень статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 02.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; роз?яснено сторонам, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Ухвала суду від 02.09.2025 була доставлена відповідачу ТОВ Енера Чернігів до його електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС 02.09.2025 об 11:44, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 02.09.2025 є такою, що отримана відповідачем 02.09.2025.

Отже, останнім днем для подання відповідачем заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є 17.09.2025.

08.09.2025 представник відповідача через підсистему Електронний суд подала до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у яких просить суд розгляд справи № 927/860/25 проводити за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що спір має виняткове значення та є складним, оскільки відповідач є електропостачальником та здійснює свою діяльність відповідно до вимог Закону України Про ринок електричної енергії. ТОВ Енера Чернігів постачає електричну енергію побутовим споживачам (населенню) і малим непобутовим споживачам на території Чернігівської області. Воєнний стан в країні та дія обмежень щодо нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість за житлово-комунальні послуги сприяли тому, що побутові споживачі (населення) несвоєчасно розраховуються за спожиту електричну енергію. Рішення у цій справі має велике значення та несе не тільки репутаційні наслідки, а й значно впливає на всі процеси та рівень довіри з боку суспільства. Відповідач має намір вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини по справі, а також надати необхідні докази та пояснення, що стосуються даного спору. Вважає за необхідне здійснювати розгляд справи всебічно, на підставі отриманих доказів, за принципом змагальності сторін та посилається на необхідність отримання сторонами рівних та достатніх прав для відстоювання власних позицій. Зазначає, що обсяг доказів, які підлягають дослідженню, є досить значним, а сам характер таких доказів специфічним, що виключає можливість розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; також ТОВ Енера Чернігів вирішує питання щодо призначення експертизи у справі. Відповідач наголошує, що позов не визнає, тому вважає за доцільне заслухати думку всіх учасників справи.

Розглянувши подану відповідачем заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами частин 1, 2, 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Виходячи зі змісту вказаних норм, а також статті 250 Господарського процесуального кодексу України, якою врегульовано порядок вирішення питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, малозначні справи розглядаються виключно за правилами спрощеного позовного провадження, і в цьому випадку перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження є неможливим.

Водночас, приписи частин 2-6 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають можливість здійснення заміни порядку розгляду справи, стосуються інших справ (не малозначних) тих, які суд вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до частини 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України із врахуванням критеріїв, визначених частиною 3 цієї статті.

Відповідно до частин 1-3 статті 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити, зокрема, обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (частини 1, 3, 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 1 статті 167 Господарського процесуального кодексу України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки, визначені судом або законом, та в повній мірі користуватися правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України.

Усі наявні у сторін докази безперешкодно можуть бути надані ними суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактично спір стосується звичайних правовідносин, а тому відсутня підстава для розгляду справи в загальному провадженні і що вже було враховано судом (у т.ч. предмет доказування, кількість учасників справи, обсяг і характер доказів та інші критерії, які викладені у частині 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України) при вирішенні питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

З наведених відповідачем додаткових обґрунтувань також не вбачається підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки певні економічні обмеження для відповідача, запроваджені у зв`язку з введенням в країні військового стану, не впливають на оцінку спірних взаємовідносин, що виникли до цього.

Суд звертає увагу, що оцінка всіх критеріїв щодо можливості розгляду справи в спрощеному позовному провадженні як визначених законом (стаття 247 Господарського процесуального кодексу України), так і загальної ситуації в країні (військовий стан, систематичні повітряні тривоги та можливе відключення світла тощо), що зумовлює необхідність проведення судового засідання, у розумінні статті 250 Господарського процесуального кодексу України є дискреційними повноваженнями суду, що базуються на його внутрішньому переконанні.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо необхідності розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Оскільки ціна позову 52359,35 грн не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, характер спірних правовідносин, предмет доказування, обсяг та характер доказів у справі, які не становлять особливої складності та винятково важливого значення, кількість учасників справи, дана справа може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, а отже суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, з урахуванням зазначених приписів, кожен з учасників справи, в тому числі відповідач, при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін може користуватися своїми процесуальними правами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України та не позбавлений процесуального права викладати свої аргументи, пояснення, міркування, заперечення у письмових заявах по суті.

Керуючись статтями 12, 233- 235, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвалу підписано 10.09.2025 року.

З текстом даної ухвали можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т. О. Кузьменко