ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2025 р. Справа№ 910/677/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 у справі №910/677/25 (суддя Головіна К.І.) за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 31 943,96 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

До Господарського суду м. Києва з позовом звернулося Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі КП "Київтеплоенерго", позивач) до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі АТ "НАЕК "Енергоатом", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 31 943,96 грн за надання послуг з централізованого опалення за адресою: м. Київ, вул. Лук`яненка Левка (Тимошенка Маршала), б. 2 Л., кв. 13, з яких: основний борг за послуги з ЦО за період з листопада 2018 по жовтень 2021 у сумі 19 617,24 грн, інфляційну складову боргу у сумі 9 534,33 грн, 3% річних у сумі 2 616,76 грн та заборгованість зі сплати ВКО ЦО за період з березня 2020 по вересень 2024 у сумі 175,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань з повної та своєчасної оплати послуг з централізованого опалення (далі ЦО), а також зі сплати внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії (далі ВКО ЦО).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 у справі №910/677/25 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 19 617 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімнадцять) грн 24 коп., заборгованість зі сплати внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії у сумі 175 (сто сімдесят п`ять) грн 63 коп., інфляційні втрати у сумі 9 534 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 33 коп., 3 річних у сумі 2 616 (дві тисячі шістсот шістнадцять) грн 76 коп. та судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі виходив з доведеності позивачем обставин невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань з оплати за спожиту послугу з централізованого опалення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що заборгованість у період з 11.2018 по 10.2021 виникла до укладення договорів, а отже зобов`язання виникає саме на підставі актів наданих послуг, які відповідачу не направлялися.

Також, скаржник вказує на пропуск строку позовної давності за заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1693 від 27.12.2017 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", Комунальне підприємство "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

10.04.2018 Комунальному підприємству "Київтеплоенерго" видано ліцензію №591 на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, з 01.05.2018 постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює позивач.

Відповідно до витягу № 59745627 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, АТ "НАЕК "Енергоатом" з 24.05.2016 є власником квартири площею 85 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 2-Л, кв. 13, та під`єднана до мереж тепло- та гарячого водопостачання, а отже, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

23.05.2022 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго (виконавець) та Відокремленим підрозділом Управління справами ДП НАЕК Енергоатом (споживач) був укладений договір № 30101/68-125-08-22-00986 про надання послуги з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень та/або службових квартир, відповідно до якого виконавець зобов`язався надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором (п. 5 договору).

Крім того 27.05.2022 КП Київтеплоенерго (виконавець) та АТ НАЕК Енергоатом (споживач) уклали договір № 30101/68-125-08-22-00998 про надання послуги з постачання гарячої води до нежитлових приміщень та/або службових квартир, відповідно до якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Таким чином правовідносини між сторонами стосовно надання позивачем комунальних послуг та отримання їх відповідачем з 23.05.2022 року врегульовані зазначеними договорами.

Разом з тим, відповідач у період з 11.2018 по 10.2021 також споживав послугу з централізованого опалення (ЦО) в житловому приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 2-Л, кв. 13.

Споживання відповідачем теплової енергії у період із листопада 2018 року по жовтень 2021 року підтверджується наданими позивачем доказами, які містять інформацію про обсяги та вартість спожитої відповідачем теплової енергії для потреб опалення, а саме: актами про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, відомостями споживання теплової енергії, відомостями обліку теплової енергії, актами надання послуг з централізованого опалення та актами виконання робіт з внесків за обслуговування вузла комерційного обліку (будинкового) комунальної послуги з постачання теплової енергії.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача за опалення у заявленому періоді становить 19 617,27 грн, а за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії 175,63 грн.

Доказів на спростування факту наявності вказаної заборгованості перед позивачем відповідач не надав.

Стосовно доводів скаржника про те, що заборгованість у період з 11.2018 по 10.2021 виникла до укладення договорів, а отже зобов`язання виникає саме на підставі актів наданих послуг, які відповідачу не направлялися та не були ним відповідно підписані, Суд зазначає наступне.

Будинок за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 2-Л оснащений інженерною мережею з централізованого опалення.

Теплова енергія постачається безперервно (п.29 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) №1198 від 03.10.2007 (далі - Правила №1198)).

Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених ст.16 цього Закону (ч.4 ст.21 Закону "Про житлово-комунальні послуги"). Аналогічні положення містяться у п.3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 (далі - Правила №630).

Згідно з п.36 Правил №1198 теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

Споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункти 24, 25 Правил №630).

Відповідач не надав доказів відключення від теплопостачання його квартири за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 2-Л, а тому він зобов`язаний відшкодувати вартість спожитої теплової енергії.

При цьому, що обсяг спожитої відповідачем теплової енергії підтверджені корінцями нарядів про включення та відключення опалення, відомостями споживання теплової енергії, відомостями обліку теплової енергії.

Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана позиція є усталеною та викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц, від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, 25.09.2019 у справі №522/401/15-ц та 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 26.04.2018 у справі №904/6293/17.

Відповідно до п. 18 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 № 630 (чинної в період, за який виникла заборгованість) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Отже, настання строку оплати не пов`язано з отриманням відповідачем чи підписанням ним актів надання послуг.

Враховуючи, що факт постачання позивачем теплової енергії відповідачу підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не був спростований, позовні вимоги про стягнення 19 617,24 грн заборгованості за послугу з централізованого опалення та 175,63 грн заборгованості за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії обґрунтовано задоволені місцевим господарським судом.

Окрім основного боргу позивачем також заявлено до стягнення інфляційні втрати у сумі 9 534,32 грн та 3% річних у сумі 2 616,76 грн, нараховані за період з 01.11.2018 по 30.09.2024.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання в вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати послуги з централізованого опалення, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у сумі 9 534,32 грн та 3% річних у сумі 2 616,76 грн обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, слід зазначити наступне.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, з урахуванням приписів зазначеної норми, трирічний строк звернення з позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу за листопад 2018 року мав закінчитися відповідно у грудні 2021.

Водночас, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України був встановлений карантин, який неодноразово продовжувався до 30.06.2023 (постанова Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2).

Правові позиції щодо перебігу позовної давності у вказаний період були викладені в постановах Верховного Суду від 01.09.2022 у справі № 910/14346/21, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, відповідно до яких строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії карантину відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій в зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Так, згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З огляду на зазначене та враховуючи, що закінчення строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, яка виникла за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року припало на період дії карантину, строк звернення з відповідними вимогами до суду відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України продовжено і відсутні підстави вважати, що позовна давність щодо вказаних вимог спливла.

Отже, доводи скаржника щодо пропуску строку позовної давності за заявленими позивачем вимогами не знайшли свого підтвердження.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 у справі №910/677/25 без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена: 08.09.2025 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук