РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2025Справа №914/719/25

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Евопак"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум"
простягнення заборгованості у розмірі 341 958,94 грн
Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін в судове засідання, призначене на 04.09.20254, не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи було завершено в порядку письмового провадження, а тому згідно ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення у даній справі є дата складення його повного тексту.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Евопак" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" про стягнення заборгованості у розмірі 427 341,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Евопак" вказує, що ним на виконання своїх зобов`язань за Договором поставки №25/04 від 03.04.2024 було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" у серпні-вересні 2024 року товар на загальну суму 685 797,12 грн, в той час як відповідачем було оплачено його частково - на суму 313 643,96 грн, у зв`язку з чим в останнього виник борг у розмірі 372 153,16 грн. Однак у прохальній частині позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Евопак" просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" борг у розмірі 313 643,96 грн.

Крім того, посилаючись на порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором поставки №25/04 від 03.04.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Евопак" стверджувало про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" інфляційних втрат у розмірі 38 631,25 грн, 3% річних у розмірі 7 585,23 грн та пені у розмірі 67 480,93 грн, нарахованих за період з 19.09.2024 по 21.02.2025.

Господарським судом міста Києва враховано, що позивачем при зверненні до Господарського суду Львівської області із позовною заявою було допущено арифметичну помилку при виконанні дії з додавання заявлених у прохальній частині позовної заяви до стягнення сум (313 643,96 грн боргу + 67 480,93 грн пені + 38 631,25 грн інфляційних втрат + 7 585,23 грн 3% річних) та замість 427 341,37 грн, визначено загальний розмір своїх грошових вимог у сумі 485 850,57 грн.

Однак дана помилка не має правових наслідків, оскільки не зумовлює неоднозначного розуміння які ж суми заявлено до стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак", в той час як ціна дійсна ціна позову не зумовлює необхідність доплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.03.2025 (постановленою після усунення позивачем недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.03.2025) відкрито провадження у справі №914/719/25; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи; підготовче засідання призначено на 01.05.2025.

18.04.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позов, в якому відповідач вказує, що здійснив оплату товару, яка не врахована позивачем, в сумі 60 000,00 грн згідно платіжної інструкції №310 від 17.04.2025, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження в цій частині. Крім того, відповідач звертає увагу суду, що умовами п. 5.1. Договору поставки №25/04 від 03.04.2024 строки оплати товару поставлені в залежність від дати реєстрації податкової накладної, проте позивачем не надано доказів щодо реєстрації податкових накладних, тому не можна визначити періоди нарахування штрафних санкцій та навіть здійснити їх розрахунок. До того ж відповідач зазначає, що у п. 8.2. Договору сторони визначили розмір пені - одна облікова ставка НБУ, натомість позивачем нараховується пеня виходячи із подвійної облікової ставки НБУ. Також відповідач зазначив, що позовна заява мала б пред`являтися за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" та підсудна Господарському суду міста Києва.

30.04.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" сформовано в системі "Електронний суд" заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій, посилаючись на оплату відповідачем частини боргу у розмірі 60 000,00 грн після відкриття провадження у справі №914/719/25, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" борг у розмірі 253 643,96 грн, інфляційні втрати у розмірі 43 453,84 грн, 3% річних у розмірі 8 091,83 грн та пеню у розмірі 36 769,31 грн, нараховані з 12.10.2024 по 24.04.2025.

Також 30.04.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, в якій позивач підтверджує факт часткового погашення заборгованості на суму 60000,00 грн, проте зазначає, що решта заборгованості є непогашеною, тому вимоги щодо здійснення розрахунку за поставлений товар в частині боргу у розмірі 253 643,96 грн є актуальними. Також позивач погодився зі справедливістю певних зауважень відповідача щодо здійснення розрахунку штрафних санкцій, зокрема щодо дати початку їх нарахування та тим, що в договорі сторони погодили обраховувати пеню саме в розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Тому розмір штрафних санкцій було зменшено позивачем, що відображено в заяві про зменшення позовних вимог. До того ж позивач погоджується з тим, що у відповідності до правил визначення територіальної юрисдикції (підсудності), дана справа підсудна суду за місцезнаходженям відповідача, тому Товариство з обмеженою відповідальністю "Евопак" вказує, що ним підготовлено і подано до суду відповідне клопотання про передачу справи №914/719/25 до іншого суду за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

30.04.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про передачу справи №914/719/25 за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Протокольною ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.05.2025 відкладено підготовче засідання на 29.05.2025.

Протокольними ухвалами Господарського суду Львівської області від 29.05.2025 прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду, у зв`язку з чим в справі №914/719/25 має місце нова ціна позову; закрито підготовче провадження у справі №914/719/25 та призначено справу до розгляду по суті на 19.06.2025.

13.06.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" повторно сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про передачу справи №914/719/25 за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.06.2025 постановлено повернутись зі стадії розгляду по суті справи №914/719/25 до стадії підготовчого провадження у вказаній справі; постановлено справу №914/719/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Евопак" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" про стягнення заборгованості у розмірі 341 958,94 грн передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

08.07.2025 справа №914/719/25 надійшла до Господарського суду міста Києва та за наслідками автоматизованого розподілу справу №914/719/25 передано на розгляд судді Бойку Р.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2025 прийняти справу №914/719/25 до свого провадження; встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору; підготовче засідання призначено на 19.08.2025.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 закрито підготовче провадження у справі №914/719/25; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; призначено розгляд справи №914/719/25 по суті на 04.09.2025; визнано явку позивача в наступне засідання необов`язковою; запропоновано позивачу подати заяву із зазначенням розміру заборгованості станом на дату подання такої заяви.

02.09.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" сформовано в системі "Електронний суд" заяву, в якій позивач підтверджує актуальність позовних вимог в розмірі, який було зазначено в його заяві про зменшення розміру позовних вимог. Зокрема вказує, що заборгованість за Договором поставки №25/04 від 03.04.2024 03 становить 341 958,94 грн, з яких борг за основним зобов`язанням перед позивачем - 253 643,96 грн, інфляційні втрати - 43 453,84 грн, 3% річних - 8 091,83 грн, пеня в розмірі облікової ставки НБУ - 36 769,31 грн. Також у вказаній заяві позивач просить суд судове засідання по справі №914/719/25 проводити за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Евопак".

В судове засідання 04.09.2025 сторони явку свої представників не забезпечили, позивач просив суд розглянути справу без його участі, натомість відповідач про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наступним.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 20.08.2025 про повідомлення дати, часу та місця судового засідання була доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" 21.08.2025 о 08 год. 06 хв., про що судом було отримано інформацію 21.08.2025 о 09 год. 39 хв.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставляння.

Таким чином, ухвала суду від 20.08.2025 вручена відповідачу 21.08.2025.

Отже, сторони, які були належним чином повідомлені про призначене на 04.09.2025 засідання, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, позивач просив суд здійснювати розгляд справи без його участі, в той час як відповідач про причини неявки суд не повідомив, а відтак суд, керуючись приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

03.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" (покупець) укладено Договір поставки №25/04 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю гофропродукцію (товар), а покупець, в свою чергу, зобов`язується прийняти належний товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Згідно п. 2.2 Договору кількість фактично отриманого товару (за яку у покупця виникає зобов`язання з оплати) може бути меншою / більшою за кількість товару, що зазначена в замовленні, не більше, ніж на 5%, якщо інше не погоджено сторонами у підписаній Специфікації.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що датою переходу ризиків випадкового знищення та пошкодження товару, а також права власності на товар є дата підписання видаткової накладної. Дійсність видаткової накладної підтверджується підписами уповноважених представників сторін.

Відповідно п. 4.1 Договору ціна, асортимент та інші характеристики товару, що постачається, відображаються у видатковій накладній на відповідну партію товару, дані якої мають відповідати погодженій сторонами Специфікації. В разі, якщо асортимент чи кількість поставленого товару не відповідає узгодженому в Специфікації, покупець має право не приймати товар або прийняти ту частину, що відповідає Специфікації. В цьому випадку зобов`язання постачальника щодо поставки такої партії товару вважаються виконаними в частині, яка стосується узгодженого товару. Зобов`язання по оплаті неузгодженого товару у покупця не виникають. Ціна включає всі витрати на виробництво і доставку товару.

У пункті 5.1 Договору сторонами було погоджено, що оплата проводиться покупцем в залежності від виконання постачальником своїх зобов`язань в наступному порядку:

5.1.1 при наданні постачальником покупцю протягом 5 календарних днів з дати поставки товару податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа "Зареєстрована в ЄРПН", покупець оплачує поставлений товар на умовах відтермінування платежу протягом 30 днів з дати, зазначеної у підписаній сторонами видатковій (товарній) накладній.

5.1.2 при наданні постачальником покупцю в строк понад 5 календарних днів з дати поставки товару податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа "Зареєстрована в ЄРПН", покупець оплачує поставлений товар на умовах відтермінування платежу протягом 30 днів з дати, реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасного виконання покупцем грошових зобов`язань за цим Договором покупець сплачує на вимогу постачальника пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності) і діє до 31.12.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 Договору).

Згідно пункту 10.2 Договору в разі, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна сторона не виявить бажання розірвати його, то дія цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих же умовах.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Евопак" про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" свого зобов`язання з оплати товару у визначений Договором строк, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача боргу у розмірі 253 643,96 грн, інфляційних втрат у розмірі 43 453,84 грн, 3% річних у розмірі 8 091,83 грн та пені у розмірі 36 769,31 грн (з урахування зменшення розміру позовних вимог).

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України (який був чинним станом на дату виникнення спірних правовідносин).

За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" гофроящики у кількості 41 475 шт. на загальну суму 685 797,12 грн з ПДВ, а саме:

- згідно видаткової накладної №708 від 19.08.2024 на суму 231 766,32 грн;

- згідно видаткової накладної №726 від 21.08.2024 на суму 224 126,88 грн;

- згідно видаткової накладної №765 від 02.09.2024 на суму 229 903,92 грн.

Вказані видаткові накладні підписані шляхом накладення електронних підписів представниками сторін та скріплені електронними печатками Товариства з обмеженою відповідальністю "Евопак" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум".

Варто відзначити, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" у відзиві не заперечувало факту постачання позивачем товару за видатковими накладними №708 від 19.08.2024, №726 від 21.08.2024 та №765 від 02.09.2024, а лише посилалось на невірне визначення Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов`язань з оплати поставленого товару, а також посилався на неправомірно визначений позивачем розмір пені.

Частиною 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується поставка позивачем відповідачу згідно Договору товару на суму 685 797,12 грн з ПДВ.

Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У пункті 5.1 Договору сторонами було погоджено, що оплата проводиться покупцем в залежності від виконання постачальником своїх зобов`язань в наступному порядку:

5.1.1 при наданні постачальником покупцю протягом 5 календарних днів з дати поставки товару податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа "Зареєстрована в ЄРПН", покупець оплачує поставлений товар на умовах відтермінування платежу протягом 30 днів з дати, зазначеної у підписаній сторонами видатковій (товарній) накладній.

5.1.2 при наданні постачальником покупцю в строк понад 5 календарних днів з дати поставки товару податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа "Зареєстрована в ЄРПН", покупець оплачує поставлений товар на умовах відтермінування платежу протягом 30 днів з дати, реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відтак погодження сторонами у Договорі умов, які пов`язують початок перебігу строку на оплату товару із фактом реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідає одному із основоположних принципів цивільного права - свободі договору.

Згідно податкової накладної №72 від 19.08.2024 та квитанції про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 11.09.2024, Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" зареєстровано податкове зобов`язання по видатковій накладній №708 від 19.08.2024 11.09.2024, згідно податкової накладної №89 від 21.08.2024 та квитанції про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 11.09.2024 податкове зобов`язання по видатковій накладній №726 від 21.08.2024 зареєстровано 11.09.2024, згідно податкової накладної №6 від 02.09.2024 та квитанції про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 02.09.2024 податкове зобов`язання по видатковій накладній №765 від 02.09.2024 зареєстровано 30.09.2024.

Враховуючи дати реєстрації податкових накладних за спірними видатковими накладними та приписи статті 253 Цивільного кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" повинне було оплатити поставлений за видатковою накладною №708 від 19.08.2024 товар до 11.10.2024 включно (згідно п. 5.1.2 Договору), за видатковою накладною №726 від 21.08.2024 товар - до 11.10.2024 включно (згідно п. 5.1.2 Договору); за видатковою накладною №765 від 02.09.2024 товар - до 30.10.2024 включно (згідно п. 5.1.2 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач стверджує, а у суду відсутні обґрунтовані підстави для сумніву у таких твердженнях, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" до звернення до господарського суду із даним позовом (до 13.03.2025) сплатило кошти у розмірі 313 643,96 грн, а згідно платіжної інструкції №310 від 17.04.2025 (тобто після звернення до господарського суду із даним позовом) - кошти у розмірі 60 000,00 грн.

Таким чином, всього відповідачем було перераховано позивачу в якості оплати товару, поставленого за видатковими накладними №708 від 19.08.2024, №726 від 21.08.2024 та №765 від 02.09.2024, кошти у розмірі 373 643,96 грн.

Доказів сплати іншої частини вартості товару, що був поставлений відповідачем за видатковими накладними №708 від 19.08.2024, №726 від 21.08.2024 та №765 від 02.09.2024, - у розмірі 312 153,16 грн (685 797,12 грн з ПДВ загально вартості товару - 313 643,96 грн - 60 000,00 грн) відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

Правильність здійсненого судом розрахунку підтверджується змістом позовної заяви, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Евопак" первісно вказало, що відповідачем було частково сплачено партію товару за видатковою накладною №708 від 19.08.2024 в частині 313 643,96 грн, а тому у Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" наявний борг у розмірі 372 153,16 грн (685 797,12 грн з ПДВ загально вартості товару - 313 643,96 грн = 372 153,16 грн), а також складеним позивачем в односторонньому порядку актом звірки за період з 01.05.2024 по 20.02.2025, в якому зафіксовано борг відповідача у розмірі 372 153,16 грн.

Проте позивачем в прохальній частині позовної заяви було висунуто вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" суми основного боргу у розмірі 313 643,96 грн.

В подальшому, після сплати відповідачем 17.04.2025 коштів у розмірі 60 000,00 грн, позивачем було зменшено свою вимогу про стягнення суми основного боргу до 253 643,96 грн (313 643,96 грн - 60 000,00 грн).

Частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, у суду відсутні правові підстави для виходу за межі позовних вимог, а відтак судом вирішується спір щодо вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 253 643,96 грн.

Попри наведене, дійсний (загальний) розмір боргу відповідача підлягав встановленню судом з огляду на те, що позивач здійснював нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних з розбивкою по накладним та відповідно нарахування здійснювалось на загальну суму боргу, а не в тій частині, що була заявлена до стягнення в межах даного спору.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на приписи ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що наявність та розмір боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" у розмірі 253 643,96 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем було прострочено виконання своїх грошових зобов`язань з оплати поставленого позивачем за Договором товару, у зв`язку з чим позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Евопак" про стягнення боргу у розмірі 253 643,96 грн підлягає задоволенню.

Крім того, посилаючись на порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором, Товариство з обмеженою відповідальністю "Евопак" стверджує (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" інфляційних втрат у розмірі 43 453,84 грн, 3% річних у розмірі 8 091,83 грн та пені у розмірі 36 769,31 грн, нарахованих з 12.10.2024 по 24.04.2025.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" не навело обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасного виконання покупцем грошових зобов`язань за цим Договором покупець сплачує на вимогу постачальника пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Велика Палата ВС у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22 погодилася з висновками судів попередніх інстанцій та зазначила, що на практиці необхідно розмежовувати механізм (формулу) обчислення пені, який характеризує таку її ознаку, як нарахування за кожен день прострочення (поденне нарахування), та строк нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені), який регулює ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Формулювання, яке містить ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України та кореспондуючі їй норми інших нормативних актів, у тому числі умови договору (у разі відображення, зазначення сторонами подібного в договорі), лише вирізняють (ідентифікують) пеню серед неустойки (інших штрафних санкцій) та визначають механізм (формулу) її обчислення, однак жодним чином не стосуються питання щодо граничного строку, за який може бути нарахована пеня.

Якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, установлений договором.

У разі відсутності подібних умов у договорі (використання / зазначення в договорі лише формулювання про нарахування пені "за кожен день прострочення") нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені) припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

З пункту 8.2 Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (облікова ставка НБУ), порядок нарахування пені (від несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання), проте не визначено строк нарахування пені строк, а відтак нарахування пені обмежується піврічним строком.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з урахуванням заявленого позивачем періоду нарахування - з 12.10.2024 по 24.04.2025 та з урахуванням дат часткової сплати боргу, зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" пені у розмірі 36 769,31 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з урахуванням заявленого позивачем періоду нарахування - з 12.10.2024 по 24.04.2025 та з урахуванням дат часткової сплати боргу, зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат, суд прийшов до висновку про правомірність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" інфляційних втрат у розмірі 43 453,84 грн та 3% річних у розмірі 8 087,72 грн.

Відмінність між заявленою позивачем до стягнення сумою 3% річних та сумою 3% річних, стягнення якої є правомірним, полягає у тому, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" не враховано, що 2024 рік є високосним, а тому 3% річних повинні обраховуватись виходячи із 366 днів.

З огляду на викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Евопак" підлягають задоволенню частково, а з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" підлягають стягненню борг у розмірі 253 643,96 грн, інфляційні втрати у розмірі 43 453,84 грн, 3% річних у розмірі 8 087,72 грн та пеня у розмірі 36 769,31 грн.

Щодо розподілу витрат позивача на оплату судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В поданій до суду засобами поштового зв`язку позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення заборгованості у розмірі 427 341,37 грн.

Відтак за подання до господарського суду даної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Евопак" повинне було сплатити судовий збір у розмірі 6 410,12 (427 341,37 грн х 0,015).

В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" за звернення до господарського суду із майновою вимогою про стягнення коштів у розмірі 427 341,37 грн сплачено судовий збір у розмірі 7 287,76 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5221 від 24.02.2025.

Тобто позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 877,64 грн.

В подальшому Товариством з обмеженою відповідальністю "Евопак" було зменшено розмір своїх позовних вимог до стягнення коштів у розмірі 341 958,94 грн, за розгляд яких підлягає сплаті судовий збір у розмірі 5 129,38 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, судовий збір у сумі 2 158,38 грн не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №914/719/25 та може бути повернутий за клопотанням особи, яка його сплатила - Товариства з обмеженою відповідальністю "Евопак".

Щодо судового збору, який підлягав сплаті позивачем за звернення до суду із даним позовом, - 5 129,38 грн, то згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в цій частині покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 14, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Евопак" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Хоум" (03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 3; ідентифікаційний код 39182454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евопак" (81700, Львівська обл., Жидачівський р-н, м. Жидачів, вул. Грушевського, буд. 17; ідентифікаційний код 42662636) борг у розмірі 253 643 (двісті п`ятдесят три тисячі шістсот сорок три) грн 96 коп., інфляційні втрати у розмірі 43 453 (сорок три тисячі чотириста п`ятдесят три) грн 84 коп., 3% річних у розмірі 8 087 (вісім тисяч вісімдесят сім) грн 72 коп., пеню у розмірі 36 769 (тридцять шість тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн 31 коп. та судовий збір у розмірі 5 129 (п`ять тисяч сто двадцять дев`ять) грн 32 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволення позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 16.09.2025.

Суддя Р.В. Бойко