ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2025 р. Справа№ 925/1519/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.04.2025, повний текст якого складено та підписано 11.04.2025

у справі № 925/1519/24 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»

до Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз»

про стягнення 70 883,35 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року Приватне акціонерне товариство Черкаське хімволокно в особі Відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення Облпобутсоюз 70 883, 35 грн боргу за спожиту теплову енергію за період з січня 2020 по травень 2024 року.

Позов обґрунтований тим, що відповідач (споживач), порушивши умови договору на постачання теплової енергії від 01.10.2018 за № 1160, не повністю оплатив за спожиту теплову енергію за вказаний період. Позивач зазначив, що в межах чинного законодавства та умов укладеного Договору, здійснювався періодичний огляд вузла комерційного обліку облаштованого в приміщенні відповідача. За результатом встановлених перевіркою недоліків, позивачем було здійснено донарахування за використану теплову енергію, що становить 26,98 Гкал (показник споживаної теплової енергії поза межами мінімального вимірювання вузла комерційного обліку (лічильника) х 2 189,37 (ціна за 1 Гкал, встановлена на дату здійснення донарахування) + 20 % (розмір ПДВ) = 70 883 грн 04 коп., що становить ціну позову.

Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав норми статей 525, 530, 612, 629 ЦК України, а також статей 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Короткий зміст доводів та заперечень відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на те, що наявність боргу не підтверджена належними та допустимими доказами.

Короткий зміст судового рішення що оскаржується

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.04.2025 у справі №925/1519/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення, з посиланням на статті 509, 626, 714 ЦК України, статті 73, 77, 79 ГПК України мотивовано тим, що позивач не довів наявність боргу, а отже відсутні правові підстави для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Також, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга, з посиланням на норми статей 7, 13, 19, 27, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обґрунтована тим, що:

- сторонами не заперечується проходження лічильником метрологічної повірки та його справність на момент проходження перевірки, водночас можливість споживача самостійно регулювати подачу теплової енергії й призвело до споживання теплової енергії нижче мінімального вимірювання витрат теплоносія, тому позивачем обґрунтовано було здійснено донарахування за використану теплову енергію за результатами періодичного огляду вузла комерційного обліку, облаштованому в приміщення відповідача;

- за спірний період споживачем не було надано жодних претензій до теплопостачальної організації щодо неналежного виконання нею своїх обов`язків щодо постачання теплової енергії, як того вимагають статті 27, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»;

- порушення теплового режиму не підтверджено жодними належними доказами, тому не може братися до уваги судом.

Правова позиція щодо апеляційної скарги відповідача

У своєму відзиві відповідач зазначив, що з апеляційною скаргою не погоджується. Просить залишити її без задоволення а оскаржене рішення без змін. Відповідач зазначив, що позивачем не доведено належними доказами наявність боргу. Згідно з останнім актом звірки взаємних розрахунків за період із 30.10.2021 по 30.04.2022, підписаним представниками обох сторін, заборгованість відповідача перед позивачем становила 37 874,75 грн, яка була повністю сплачена відповідачем 13.04.2022, що підтверджується платіжним дорученням № 683. Опалювальний сезон 2021-2022 років було ним припинено 15.03.2022 (відповідно до його права як власника теплового лічильника), що підтверджується довідкою про показники теплового лічильника за період із 01.03.2022 по 31.03.2022, яка була направлена до позивача електронною поштою. Цей документ, як вказував відповідач, є офіційним підтвердженням обсягів постачання теплової енергії згідно з пунктом 5.2.16 Договору та пунктом 23 Типового індивідуального договору. Відповідно до цієї інформації, загальна кількість теплової енергії за останній місяць опалювального сезону 2021-2022 рр. склала 20,3 Гкал, що відображено в рахунку-фактурі № 2289 від 31.03.2022. Відповідач категорично заперечує факт використання теплової енергії у квітні-травні 2022 року, а також те, що ним подавалися будь які відомості, які могли б стати підставою для нарахування суми 70 883,3 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1519/24. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.

26.05.2025 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 поновлено Приватному акціонерному товариству «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.04.2025 у справі № 925/1519/24. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників процесу про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 02.07.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 02.07.2025.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

Клопотань та заяв учасників справи не надходило.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд апеляційної інстанції, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Суд першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів визнав встановленими такі обставини.

Позивач, на підставі відповідної ліцензії, рішення Черкаського міськвиконкому №520 від 24.05.2000 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

01.10.2018 між сторонами був укладений договір № 1160 про постачання теплової енергії (далі Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачених Договором, який з 13.11.2021 фактично був замінений на Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Договір).

Згідно з пунктом 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг.

Відповідно пункту 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний обік теплової енергії та водопостачання" та складається з: - обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; - частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; - обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Пунктом 30 Договору визначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: - плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (Офіційний вісник України, 2019 №71, ст.2507) - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; - плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року). У разі зміни розміру плати за абонентське обслуговування протягом строку дії цього договору, новий розмір плати за абонентське обслуговування застосовується з моменту його введення виконавцем без внесення сторонами додаткових змін до цього договору.

Відповідно до пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

За умовами пункту 33 Договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж 10 днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 Договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (підпункт 3 пункту 41 договору).

Договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом 1 року з дати набрання чинності (пункт 51 Договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (пункт 52 Договору).

Постачання теплової енергії здійснювалося за адресами: м. Черкаси, вул. Благовісна, буд.269 (будинок побуту «Славутич») та вул.Вернигори, буд.4 (будинок побуту «Лотос»).

Дані приміщення не належить на праві власності відповідачу, а знаходяться у відповідача на праві господарського відання (оперативного управління) на підставі рішення Черкаської обласної ради № 6-12/VІ від 24.06.2011 та Договору про закріплення манна спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст області на праві господарського відання від 17.07.2013, укладений між відповідачем і Управлінням майном обласної комунальної власності.

Суд першої інстанції також встановив, що приміщення Споживача не від`єднане від мереж централізованого опалення з додержанням вимог Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 169 від 26.07.2019 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України).

В матеріалах справи міститься Акт обстеження теплового господарства (теплового пункту, вузлів обліку теплової енергії, теплоспоживального обладнання) споживача від 04.05.2022, складений представниками позивача. У цьому акті зазначено, що проведення обстеження відбувалося у приміщені відповідача по вул. Благовісна,269, м. Черкаси. Представниками позивача було зафіксовано те, що: «в ході перевірки було знято архівні данні лічильника. Згідно даних архіва було виявлено, що лічильник працював поза межами мінімального вимірювання витрат теплоносія..., в результаті чого не враховувалась використана теплова енергія. За даними архіву буде проведено нарахування за використану теплову енергію за опалювальний сезон 2021-2022.» В Акті відсутній підпис представника споживача про те, що він ознайомився з цим Актом, є лише запис представника позивача про те, що: «від підпису відмовився» (а.с.88).

Позивач подав розрахунок кількості спожитої теплової енергії відповідачем по Договору №1160 від 01.10.2018, сформований та підписаний повноважною особою 12.02.2025 у вигляді таблиці за №1. У таблиці зазначена кількість донарахування Гкал за період з січня 2020 р. по травень 2022 р. в сумі 26,98 (а.с.89).

Зазначені обставини стали підставою для подання позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Суд апеляційної інстанції вважає недоведеними та відхиляє доводи позивача про те, що відповідач не повністю оплатив за спожиту ним теплову енергію за спірний період з огляду на таке

Наявність боргу спростовується Актом звірки взаємних розрахунків за період з 30.10.2021 по 30.04.2022, підписаний представниками обох сторін, з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становила 37 874,75 грн.

Факт оплати відповідачем визначеної позивачем заборгованості в сумі 37 874,75 грн підтверджується платіжним дорученням № 683 від 13.04.2022 (а.с.66).

Опалювальний сезон 2021-2022 років припинений відповідачем 15.03.2022 (відповідно до його права як власника теплового лічильника), що підтверджується довідкою про показники теплового лічильника за період із 01.03.2022 по 31.03.2022, яка була направлена до позивача електронною поштою в порядку п.23 Типового індивідуального договору (а.с.64).

За інформацією, яка містилась у вказаній Довідці, загальна кількість теплової енергії за останній місяць опалювального сезону 2021-2022 рр. склала 20,3 Гкал, що відображено в рахунку-фактурі № 2289 від 31.03.2022 (а.с.65).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що фактично у травні 2022 року постачання теплоносія відповідачу не здійснювалося. Ці висновки не спростовані позивачем в його апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку переліченим доказам. Зокрема картка рахунку № 361 не містить інформації коли саме виникла заборгованість та у якій сумі. При цьому позивач зазначає, що здійснювався «періодичний огляд» вузла комерційного обліку облаштованого в приміщенні відповідача.

Також є слушними доводи відповідача про те, що позивач не надав аргументований розрахунок, який мав би бети переконливим і зрозумілим для аналізу. Також не надано доказів, коли саме виник борг у 2020 році чи у 2024 році. Із доданої по позову картки рахунку № 361 неможливо встановити посадову особу, яка її склала і підписала.

Посилання позивача про те, що можливість споживача самостійно регулювати подачу теплової енергії й призвело до споживання теплової енергії нижче мінімального вимірювання витрат теплоносія, не підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів.

З цього приводу суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив, що тип і модифікація встановленого у будівлі лічильника теплової енергії, його технічні характеристики були погоджені з позивачем відповідно технічним умовам. Сам лічильник на час перевірки був справним, опломбованим, а свідоцтво про його метрологічну повірку (№362/302) є дійсним. Оскільки вказаний лічильник є майном відповідача, а плата за використану теплову енергію здійснюється за його показниками, то власник будівлі в праві самостійно регулювати обсяг спожитої теплової енергії.

Порядок нарахування та оплати за отриману послугу, визначений умовами Договору, відповідно до якого позивач зобов`язується постачати відповідачу теплову енергію, а останній зобов`язується своєчасно оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами.

За результатами апеляційного перегляду справи слід констатувати, що позивачем не спростований висновок суду першої інстанції про те, що наданий позивачем розрахунок кількості спожитої теплової енергії по договору №1160 від 01.10.2018, на підставі якого позивач просить суд стягнути з відповідача 70 883,04 грн не є належним та допустимим доказом, оскільки позивачем не доведено, яким саме методологічним принципом він користувався для отримання зазначених ним показників у цьому розрахунку. Апеляційна скарга позивача не містить належних обґрунтувань з цього важливого питання.

Надаючи аналіз доказам, що подавалися сторонами у справі суд першої інстанції правильно застосував положення статей 13, 73, 77, 79, 86 ГПК України.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

У справі, що розглядається, апелянтом не доведено порушення відповідачем зазначених вимог Цивільного кодексу України та положень статей 13, 19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на які позивач послався у своєму позові. Наявність боргу спростовується Актом звірки взаємних розрахунків за період з 30.10.2021 по 30.04.2022, який підписано представниками обох сторін, та з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становила 37 874,75 грн, та оплачена 13.04.2022 (а.с. 66).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржене судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 08.04.2025 у справі №925/1519/24 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков