ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2025 р. Справа№ 910/15815/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

на рішення господарського суду міста Києва від 01.04.2025

у справі № 910/15815/24 (суддя Зеленіна Н. І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

про стягнення 78 700,85 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В грудні 2024 року Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" (позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (відповідач) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 46 163,50 грн, пені у розмірі 4 051,01 грн, інфляційних втрат у розмірі 23 924,45 грн та 3 % річних у розмірі 4 561,89 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем свого обов`язку зі страхового відшкодування - залишок несплаченої суми страхового відшкодування становить 46 163,50 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/15815/24 позов задоволено та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" страхове відшкодування у розмірі 46 163 грн 50 коп., пеню у розмірі 4051 грн 01 коп., інфляційні втрати у розмірі 23 924 грн 45 коп., 3% річних у розмірі 4651 грн 89 коп., судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.

Рішення суду мотивовано тим, що приймаючи до уваги визначену вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Lexus RX350 на підставі виставленого ТОВ "ВІДІ Еліт" рахунку № ЕЛюС-0006154 від 17.03.2021 на суму 117 425,21 грн, а також фактичну сплату позивачем 117425, 21 грн на рахунок ТОВ "ВІДІ Еліт", позивачем обґрунтовано визначено розмір заподіяної шкоди в сумі 117 425,21 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/15815/24, Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його частково скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 6, 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 13, 14, 74, 76-78, 236 ГПК України, ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивача 26 059, 83 грн страхового відшкодування та пропорційно інфляційні втрати та пеню. В іншій частині рішення просить залишити без змін.

Зокрема, скаржник зазначає, що судове рішення ухвалене з недоведеністю обставин, які мають значення для справи, які суд визнав встановленими, зокрема, перелік пошкоджень та вартість ремонту, виходячи з переліку пошкоджень, у якому відсутній ліхтар задній.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що відповідач у відзиві на позов не заперечував проти обставини щодо включення ліхтаря до розрахунку ремонту.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2025 (колегія суддів у складі: головуючої Ходаківської І. П., суддів Владимиренко С. В., Демидової А. М.) за клопотанням Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 01.04.2025 та відкрито апеляційне провадження у справі №910/15815/24; розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи; зупинено дію оскарженого рішення.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, 03.11.2020 між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №205/078/001421, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Lexus RX350, д.р.н. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, у тому числі і на випадок настання такого страхового ризику, як ДТП.

Строк страхування з 04.11.2020 по 03.11.2021. Страхова сума - 1917830 грн.

Відповідно до пункту 15 договору страховий знос деталей при виплаті страхового відшкодування не враховується.

Згідно пункту 16 договору страхування вартість матеріального збитку може встановлюватися за рахунком СТО.

Вигодонабувачем по договору є ОСОБА_2 , якій автомобіль Lexus RX350 належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.02.2021 в місті Києві за участі транспортним засобом Jeep Patriot, д.р.н. НОМЕР_3 та Lexus RX350, д.р.н. НОМЕР_1 , транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.03.2021 у справі №752/4852/21 встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, за що її було притягнуто до відповідальності по статті 1245 КУпАП.

10.02.2021 ОСОБА_1 подав Приватному акціонерному товариству "Українська пожежно-страхова компанія" заяву-повідомлення про пошкодження застрахованого транспортного засобу в ДТП з вини водія Jeep Patriot д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 , в свою чергу, подала Приватному акціонерному товариству "Українська пожежно-страхова компанія" заяву про виплату страхового відшкодування на гарантійне СТО.

17.03.2021 станція технічного обслуговування ТОВ "ВІДІ Еліт" на підставі акту огляду транспортного засобу від 10.02.2024 та протоколу огляду транспортного засобу від 18.02.2021 склала рахунок №ЕЛюС-0006154 про вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 117 425, 21 грн.

23.03.2021 Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" затверджено страховий акт та виплачено на рахунок ТОВ "ВІДІ Еліт" вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 117425,21 грн.

Відповідно до інформації з бази даних МТСБУ, станом на момент ДТП Jeep Patriot, д.р.н. НОМЕР_3 , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" - АР/4354682 з лімітом відшкодування за шкоду, заподіяна майну 130 000 грн та франшизою 2600 грн.

07.05.2021 Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" направило на адресу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" претензію на суму 117 425,21 грн.

07.06.2021 відповідачем на рахунок позивача сплачено грошові кошти у сумі 58 701,72 грн, а 16.06.2024 позивач отримав лист відповідача з повідомленням про прийняте рішення зі сплати страхового відшкодування лише на суму 58 701,72 грн.

Вважаючи недоплату страхового відшкодування у розмірі 46 163,50 грн протиправною, Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" звернулося до суду з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 36.1. ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі рахунку СТО ТОВ "ВІДІ Еліт" № ЕЛюС-0006154 від 17.03.2021 на суму 117 425,21 грн вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Lexus RX350, позивачем оплачено вказану суму.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018, по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018, по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018, по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018, по справі № 910/171/17 від 02.10.2018.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення ЕЗ (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Lexus RX350, 2020 року випуску, тобто станом на дату ДТП 08.02.2021 строк експлуатації вказаного автомобіля не перевищував 5 років, відповідно коефіцієнт фізичного зносу в даному випадку не застосовується.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17, від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводиться ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

За положеннями ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В постановах Верховного Суду, викладена в постановах від 28.01.2020 у справі №917/500/18, від 20.03.2018 у справі №911/482/17 зазначено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (позиція

Таким чином, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується не звітом про оцінку, як попереднього оціночного документу, а відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на зазначене вище, місцевим господарським судом для визначення суми страхового відшкодування відповідача вірно враховано, що вартість відновлювального ремонту склала 117 425,21 грн, відповідно до даних полісу № АР/4354682 розмір франшизи становить 2600 грн і з врахуванням того, що відповідачем вже сплачено на користь позивача 58701,72 грн, судом правомірно задоволено вимоги про стягнення залишку суми відшкодування в розмірі 46 163,50 грн.

Посилання скаржника на те, позивачем безпідставно включено у вартість ремонту вартість ліхтаря заднього, оскільки пошкоджений ліхтар не входить до переліку пошкоджень внаслідок ДТП 10.02.2021, спростовується зазначеним вище, оскільки відповідач як страховик особи, винної у ДТП, зобов`язаний відшкодувати завдані збитки, розмір яких підтверджено рахунком ДТП, який був оплачений позивачем в повному обсязі.

В той же час, зазначена обставина не була предметом розгляду в суді першої інстанції, в матеріалах справи, зокрема, у відзиві на позов, відсутнє заперечення щодо включення у вартість ремонту вартості ліхтаря заднього.

В той же час, згідно з ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

За таких обставин, правомірним є висновок суду про стягнення з відповідача суму страхового відшкодування, а також пеню відповідно до статті 36.5. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 3 % річних та інфляційні втрати на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України у заявленому до стягнення розмірі.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом вірно встановлено, що сума таких витрат у розмірі 8 000,00 грн підтверджується матеріалами справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, а відтак, правомірно стягнуто їх з відповідача.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/15815/24 залишити без змін та поновити його дію.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова