ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. Справа №914/2204/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Стронська А.І.

за участю представників учасників процесу:

представник позивача Гурська А.С.

представник відповідача Височанський М.М.

представник третьої особи не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області Немирівська міська лікарня від 23.06.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/1927/25 від 24.06.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 (повне рішення складено та підписано 13.06.2025, суддя Бортник О.Ю.)

у справі № 914/2204/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Оріс Трейд, м. Київ,

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області Немирівська міська лікарня, смт. Немирів,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Яворівської міської ради Львівської області, м. Яворів,

про стягнення 6988859,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю Оріс Трейд ( далі ТОВ Оріс Трейд, позивач ) до Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області Немирівська міська лікарня (далі КНП Немирівська міська лікарня, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 6 988 859,28 грн, з яких: 6 614 052 грн - основний борг, 251 333,97 грн - інфляційні втрати, 123 473,31 грн - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами поставки обладнання №013, №014 від 11.12.2023 та №016 від 14.12.2023 в частині своєчасної та повної оплати поставленого позивачем медичного обладнання.

У зв`язку з погашенням відповідачем основної заборгованості після відкриття провадження у даній справі, заявою від 17.01.2025 ( прийнятою до розгляду ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.02.2025), позивач просив суд стягнути з відповідача 795 247,35 грн інфляційних втрат та 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 у справі №914/2204/24 позов задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з КНП Немирівська міська лікарня на користь ТОВ Оріс Трейд основного боргу. Стягнуто з КНП Немирівська міська лікарня на користь ТОВ Оріс Трейд 788 082,09 грн інфляційних, 3% річних та 9 456,99грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факти поставки позивачем товару відповідачу на виконання умов договорів, а також порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару у погоджений сторонами строк.

Однак, зважаючи на те, що після відкриття провадження у справі позивачем сплачено заборгованість за договорами, а також повернуто позивачу частину товару на суму 42 940 грн у зв`язку з його невідповідністю, виявленою під час монтажу, а позивачем повернуто кошти за такий товар відповідачу, суд закрив провадження у справі в частині стягнення основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Окрім того, суд першої інстанції, перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про обгрунтованістю позовних вимог в частині стягнення з відповідача 788 085,09 грн 3% річних та інфляційних втрат з огляду на допущені позивачем помилки в розрахунках ( включення до суми основного боргу 42 940 грн вартості товару, що був повернутий відповідачем позивачу, а також невірне зазначення кількості днів у 2024 році та визначення сукупного індексу інфляції).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

КНП Немирівська міська лікарня подало апеляційну скаргу від 23.06.25, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 у справі №914/2204/24 в частині задоволених позовних вимог про стягнення 788 082,09 грн інфляційних, 3%річних та 9 456,99 грн судового збору.

Вимоги апелянта обґрунтовані невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що з врахуванням пунктів 4.4. та 6.3.5.

укладених між сторонами договорів, обов`язок щодо оплати товару у нього виникає лише з моменту підписання акта введення товару в експлуатацію, оскільки саме з цього моменту товар вважається прийнятим покупцем. Однак, суд не надав належної оцінки доводам відповідача про те, що реальна можливість використання товару за договором №014 від 11.12.2023 у нього виникла лише після його монтажу, а саме 31.10.2024 , а за договорами №013 від 11.12.2023 та №016 від 14.12.2023 лише після 13.01.2025.

Окрім того, апелянт зазначає, що за умовами п. 4.4. договорів виконання платіжних зобов`язань проводиться за наявності відповідних фінансових ресурсів, а у разі затримки фінансування та/або відсутності доходів відповідача оплата здійснюється протягом 7 банківських днів після поступлення коштів на рахунок відповідача. Відповідач ще 28.12.2023 подавав платіжні інструкції на оплату в ДКСУ, проте такі платежі були відхилені казначейством з посиланням на статтю 57 Бюджетного Кодексу України.

З огляду на наведене, на переконання апелянта, стягнення інфляційних втрат та 3% річних за визначений позивачем період є безпідставним.

ТОВ Оріс Трейд подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 у справі №914/2204/24 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, позивач зазначає, що за умовами п.4.1. договорів відповідач повинен був оплатити товар протягом 30 календарних днів з дати отримання товару, якою вважається дата видаткових накладних, а не дата введення товару в експлуатацію. Відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань. Окрім того, у відповідача були кошти для оплати отриманого від позивача товару, однак він не здійснив оплату вчасно (підставою для відхилення платежів відповідача казначейством слугувало здійснення таких у останній день бюджетного періоду 2023 року).

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2025 справу №914/2204/24 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КНП Немирівська міська лікарня на рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 у справі №914/2204/24 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.08.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.08.2025 задоволено заяву представника позивача адвоката Гурської А.С. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису.

В судове засідання 26.08.2025 з`явились представники сторін.

Третя особа участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення статті 202 ГПК України, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника третьої особи.

У судовому засіданні 26.08.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом.

Між ТОВ Оріс Трейд (далі - постачальник) та КНП Немирівська міська лікарня (далі - замовник) укладено договори поставки обладнання від 11.12.2023 №013 та №014, а також від 14.12.2023 №016 (далі Договір), положення яких ідентичні за змістом ( окрім ціни Договорів).

За змістом п.п. 1.1.,1.2. Договорів постачальник зобов`язався передати у власність замовника товар ( медичне обладнання та вироби медичного призначення), а замовник зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість на умовах Договорів.

Відповідно до п.1.3. Договорів найменування, асортимент, комплектація, кількість, ціна за одиницю (комплект) визначається в специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договорів.

Згідно з п.3.1. Договорів їх загальна ціна (включно вартість товару, упаковки, тари, завантаження/розвантаження, перевезення, пуско-налагоджувальних робіт) становить: 3 156 332 грн за договором №013; 1 828 260 грн за договором №014; 1 629 460 грн за договором №016.

Відповідно до п.п.4.1., 4.2. Договорів покупець зобов`язаний оплатити товар постачальнику протягом 30 календарних днів з дня фактичного отримання товару (дати підписання видаткової накладної) в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до п.п. 4.4. Договорів оплата проводиться після пред`явленням постачальником рахунку на оплату товару, видаткової накладної на товар та акту приймання-передачі товару, але не пізніше 30 календарних днів з дня отримання товару покупцем. Виконання платіжних зобов`язань проводиться за наявності відповідних бюджетних ресурсів. У разі затримки фінансування та/або відсутності доходів замовника оплата буде здійснюватися протягом 7 банківських днів після поступлення коштів на рахунок покупця.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань сторони несуть відповідальність, передбачену Цивільним та Господарським кодексами України, окремими законами України да Договорами ( п.7.1. Договорів).

Відповідно до п.10.1. Договорів такі набувають чинності з моменту їх підписання та діють до 21.12.2023.

Додатковими угодами від 29.12.2023 сторони продовжили строк дії Договорів до 31.12.2024.

На виконання взятих на себе зобов`язань за Договорами позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 6 614 052 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними, підписаними представниками сторін та скріпленими відтисками їх печаток без жодних зауважень та застережень (№№ 24, 26, 25, 14, 13, 23, 22, 18, 19, 20, 12, 11, 21 від 26.12.2023, а також №№ 28, 29, 30, 15, 31, 16, 27 від 27.12.2023) та не заперечується відповідачем.

У зв`язку з невиконанням замовником зобов`язань по сплаті товару ТОВ Оріс Трейд звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з КНП Немирівська міська лікарня заборгованості в сумі 6 988 859,28 грн, з яких: 6 614 052 грн - основний борг, 251 333,97 грн - інфляційні втрати, 123 473,31 грн - 3 % річних.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції відповідач сплатив основний борг за Договорами, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача та платіжними інструкціями.

З огляду на наведене, позивач заявою від 17.01.2025 зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 795 247,35 грн інфляційних втрат та 3 % річних.

Крім цього, 24.02.2025 відповідач повернув позивачу отриманий на підставі Договору №016 товар вартістю 42 940 грн, що підтверджується Актом повернення товару та Зворотною накладною, а позивач 11.03.2025 повернув відповідачу 42 940 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 355.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи приписи вищевказаної норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів переглядає рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 у даній справі лише в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних. В частині закриття провадження у справі рішення суду першої інстанції не оскаржується жодною зі сторін, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правовідносини між сторонами виникли на підставі Договорів поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб через неправомірні дії боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншою, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 6 614 052 грн, однак не оплатив його у визначений п.4.1.Договорів строк, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат відповідає законодавчим вимогам та обставинам справи.

Разом з тим, суд першої інстанції, перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на допущені позивачем помилки в розрахунках ( включення до суми основного боргу 42 940 грн вартості товару, що був повернутий відповідачем позивачу, а також невірне зазначення кількості днів у 2024 році та визначення сукупного індексу інфляції).

Перевіривши підстави, строки та правильність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 788 082,09 грн інфляційних та 3% річних.

Щодо покликання апелянта на невірне трактування судом першої інстанції умов Договорів та виникнення у відповідача обов`язку щодо оплати товару з моменту підписання сторонами акта введення товару в експлуатацію колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, відповідно до п.п.4.1., 4.2. Договорів покупець зобов`язаний оплатити товар постачальнику протягом 30 календарних днів з дня фактичного отримання товару (дати підписання видаткової накладної) в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника.

Водночас, відповідно до п.6.3.5. Договорів, на який покликається скаржник, товар вважається таким, що прийнятий замовником за якістю, з моменту підписання акта введення товару в експлуатацію.

Отже, сторони погодили початок відліку строку для оплати відповідачем товару саме моментом підписання видаткової накладної, а не акта введення товару в експлуатацію, а відповідач необґрунтовано ототожнює факт прийняття товару за якістю із фактом фактичного отримання товару.

З огляду на наведене вказані доводи апелянта відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні та необгрунтовані.

Щодо покликання відповідача на відсутність бюджетного фінансування, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно з ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами боржника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

До того ж, в ст. 1 ЦК України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України та в рішенні від 30.11.2004 у справі Бакалов проти України зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, наведені апелянтом обставини не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності за несвоєчасну оплату отриманого від позивача товару.

Відтак, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Яворівської міської ради Львівської області Немирівська міська лікарня від 23.06.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/1927/25 від 24.06.2025) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 у справі №914/2204/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 04.09.2025.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

текст