ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.09.2025м. ДніпроСправа № 904/4535/25

За позовом Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-Б"

про забезпечення позову

Представники:

від позивача: Ревякіна Н.М.

від відповідача: Кім Г.В.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, згідно якої просить накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛ-Б" (), а саме: нежитлові приміщення поз. 13, 15-40, загальною площею 2207, 8 кв.м., в будівлі літ.Л-1, Л1-2, Л11-2, Л111-1, Л IV-2, сходи літ.л, ґанок літ.л.11, вартова літ.2Ж, альтанка (тимчасова) літ.2Л, навіс (тимчасовий) літ З.Л, споруди (тимчасові) літ. 4Л, огорожі № 24, ворота № 25, ворота № 26, кран козловий № 35 та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛ-Б" (), в межах суми стягнення в розмірі 2 110 660, 86 грн., до набрання рішенням по справі законної сили.

У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні заяви у повному обсязі. Підтримав доводи, викладені у заяві. Звертав увагу суду. що відповідач безпідставно користується земельною ділянкою, що належить Дніпровській міській раді за адресою м.Дніпро, вул. Берегова, буд. 135. Не укладає договір оренди землі та не сплачує орендну плату.

Відповідач надав заперечення на заяву. Зазначив, що вважає заяву необгрунтованою, а заходи забезпечення, які просить вжити заявник, не пропорційними, не співмірними із заявленими позовними вимогами, такими, що спричинять для ТОВ "Універсал-Б" неможливість здійснення господарської діяльності, виконання обов`язків з оплати заробітної плати та податкових платежів, а необхідність вжиття заходів забезпечення позову -відсутньою та такою, що не підтверджена належними доказами чи обгрунтованими доводами заявника. На даний час ТОВ "Універсал-Б" не має на рахунках грошових коштів, які заявник просить суд арештувати, та у разі ухвалення такого забезпечення для ТОВ "Універсал-Б" будуть заблоковані всі можливості виконання поточних зобов`язань за рахунок незначних надходжень, адже фактично буде заблокована можливість здійснення будь-яких платежів. Обґрунтовуючи наявність ризиків невиконання відповідачем потенційного рішення суду Дніпровською міською радою не було повідомлено суд у заяві про те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2024 у справі № 904/3359/24 за позовом Дніпровської міської ради до ТОВ "Універсал-Б" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення права володіння нерухомим майном, вже було знерушено нерухоме майно шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсал-Б" вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, яке складається з: ЛJ1-2, II поверх прибудови, ЛIV -2 прибудова, ЛІН -1 -прибудова склад, лІІ - ґанок, лІІІ - ґанок, вартова 2 Е, вартова 2 Ж, 2 Л - альтанка (тимчасова), № 24 - огорожа, № 25 - ворота, № 26 - ворота, № 35 - козловий кран по вул Берегова, 135 у м. Дніпро. Станом на даний час справа № 904/3359/24 перебуває на вирішенні Центрального апеляційного господарського суду та зупинена до розгляду Великою Палатою Верховного Суд справи № 908/2388/21 та опублікування в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови по справі, а відповідно, ТОВ "Універсал-Б" не має можливості та не планує жодним чином розпоряджатись чи відчужувати вказане майно, до того ж, такого відчуження відповідач і не планував. Заявником не зазначено про те, що ТОВ "Універсал-Б" належним чином виконуються дії, спрямовані на укладення договору оренди відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 22.09.2021 року № 354/10 "Про надання ТОВ "Універсал-Б", , дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Береговій, 135 (Амур-Нижньодніпровський район) по фактичному розміщенню нежитлових приміщень, будівель та споруд. За вказаним рішенням було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданого його на затвердження Дніпровської міської ради, та на даний час вирішення питання щодо укладення договору оренди перебуває у віданні Дніпровської міської ради. Затримки у розробленні проектної документації зумовлені зупиненням дії Державного земельного кадастру з введенням на території України правового режиму воєнного стану, необхідності погодження проекту відведення земельної ділянки із суміжними користувачами, виконання інших необхідних дій, тривалість яких перебуває поза контролем відповідача. Наразі такий проект передано на затвердження Дніпровської міської ради. Відповідач категорично заперечує обґрунтованість як самих позовних вимог, так і наведеного позивачем розрахунку, адже останній не відповідає навіть прийнятому самою Дніпровською міською радою рішенню від 13.07.2022 № 3/24 "Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 № 13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста", суми, заявлені до стягнення, свідомо завищені заявником, а отже, і накладення у їх межах арешту не є пропорційним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 у справі № 381/4019/18 вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що нєзастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову". Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19, від 14.02.2020 у справі №916/2278/19, від 26.11.2020 у справі № 911/949/20, від 24.05.2021 у справі №910/3158/20 при застосуванні такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 14.06.2018 у справі №916/10/18 та від 25.05.2021 у справі №10/5026/290/2011 (925/1502/20). Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11.05.2022 по справі № 317/2155/21 арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном. Проте, в межах даної справи нерухоме майно не є предметом спору, а отже, накладення арешту на таке майно не може забезпечувати пред`явлені вимоги. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не сучасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (постанова Верховного Суду від 26.04.2024 у справі № 916/4893/23). Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21 (провадження № 61-19123св21). Вжиття заходів забезпечення позову не є автоматичним у кожному випадку пред`явлення майнової вимоги. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 26.04.2024 у справі №916/4893/23). В даному випадку, подана заява ґрунтується на загальних обґрунтуваннях без аналізу фактичних обставин даного спору та без зазначення підстав, з яких позивач вбачає необхідність вжиття до відповідача превентивних заходів, а тому, враховуючи визначені ст. 2 ГПК України завдання господарського судочинства ТОВ "Універсал-Б" просить суд відмовити у задоволенні заяви Дніпровської міської ради.

У відповідності до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу) сторін.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Згідно приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Господарський суд погоджується з доводами відповідача та дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, у розумінні приписів ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, не вбачає належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, визначених заявником, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення прав.

З огляду на наявні матеріали, заява Дніпровської міської ради про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись приписами ст.ст. 74, 76, 80, 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254 - 258 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 08.09.2025р.

Суддя Г.В. Манько