ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2025 р. Справа№ 910/14023/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Біла К.П.

від відповідача: Гайдай Т.В.

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025, повний текст рішення складено 10.02.2025

у справі № 910/14023/24 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Комунального підприємства «Київський метрополітен»

про внесення змін до договору

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

У листопаді 2024 року Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про внесення змін до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на обслуговування та утримання об`єкта оренди та надання послуг орендарю №360-НМЗ-23 від 08.09.2023 шляхом визнання укладеною додаткової угоди №1 до вказаного правочину у редакції позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24 в позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що зі змісту позовної заяви та усних пояснень представника Київблагоустрою випливає, що доводи позивача зводяться до неправильності визначення вартості (розміру) послуг по відшкодуванню плати за землю. Однак, суд зауважує, що такі твердження не пов`язані з істотним порушенням відповідачем умов договору, або з істотною зміною обставин. Крім цього, ані доказів зміни загальної площі об`єкта оренди оренди, ані доказів зміни фактичного використання об`єкта оренди матеріали справи не містять. Таким чином, позивачем не доведено наявності підстав та умов для внесення змін до договору №360-НМЗ-23 від 08.09.2023, передбачених статтями 651, 652 ЦК України та абзацом 2 пункту 2.1. договору. У Додатковій угоді №1, наданій позивачем, не передбачено відшкодування вказаних витрат та відсутнє посилання на Додаток 1, тобто запропонованими змінами відміняється відшкодування витрат на ведення договірної роботи, а також аварійно-рятувального обслуговування (у разі настання). Однак ані в позовній заяві, ані в усних поясненнях представником Київблагоустрою жодним чином не мотивуються відповідні зміни.

Також судом враховано, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі №910/5063/24, яке набрало законної сили 22.10.2024, позов Метрополітену задоволено та стягнуто на його користь з Київблагоустрою 442 365,59 грн основного боргу у зв`язку з неналежним виконанням умов договору про відшкодування витрат балансоутримувача на обслуговування та утримання об`єкта оренди та надання послуг орендарю №360-НМЗ-23 від 08.09.2023 за період з 30.09.2023 по 21.10.2023, а також 55 101,21 грн пені, 5 208,16 грн 3% річних, 88473,12 грн 20% штрафу та 7 093,78 грн судового збору.

Однак зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (частина 3 статті 632 ЦК України).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з рішенням, Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу КП «Київблагоустрій» задовольнити. Рішення Господарського суду м. Києва від 04.02.2025 року у справі № 910/14023/24 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги КП «Київблагоустрій» задовольнити в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що після отримання податкової декларації з сплати на землю за 2023 рік позивач мав змогу перевірити правильність нарахування земельного податку, який підлягав компенсації згідно умов Договору оренди № 3731 нерухомого майна і відповідно до податкової декларації розрахунок сплати земельного податку проводився щодо земельної ділянки кадастровий номер 000:78:35:0002 (Розрахунок земельного податку п.1.1-1.4), річна сума земельного податку 364 346,34 грн та розрахована відносно земельної ділянки площею 38480,13га, дана сума була заявлена до відшкодуванню позивачем в повному обсязі не дивлячись на те, що площа об`єкту оренди, який перебуває у користуванні позивача 15 364,65 м2. Таким чином, порушуються майнові Інтереси КП «Київблагоустрій», оскільки відповідно до п. 6.5 Договору Оренди № 3731 нерухомого майна, що належить до комунальної власності КП «Київблагоустрій» взяло на себе зобов`язання сплачувати компенсацію витрат за користування земельною ділянкою пропорційно орендованій площі (15 364,65 м2).

На думку скаржника, поза увагою суду залишився факт того, що термін дії договору про відшкодування витрат балансоутримувача на обслуговування та утримання об`єкта оренди та надання послуг орендарю №360-НМЗ-23 від 08.09.2023 не припинений. Сторони не можуть дійти згоди що визначення вартість послуг з обслуговування та утримання об`єкта оренди на 2024 та 2025 роки, оскільки відповідач і надалі нараховує земельний податок виходячи з розміру земельної ділянки площею 38480,13 г.

Скаржник зазначає, що позивачу заявлено до сплати витрати за користування земельною ділянкою (земельний податок) згідно узагальненого розрахунку вартості обслуговування та утримання об`єкта оренди та надання послуг орендарю за місяць надісланого відповідачем (сторонами не погоджений): у період з 01.01.2024 по 31.01.2024 60 835,80 грн; у період з 01.02.2024 по 31.12.2024 32 108,87 грн; річна сума 414 033,37 грн. Тобто і надалі порушуються співвідношення майнових інтересів позивача, визначені умовами Договору оренди № 3731 нерухомого майна, що належить до комунальної власності ті від 23.05.2023, однак вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що згідно із коефіцієнту забудови 2,50 та починаючи з 23.05.2023 площа землі, що здана в оренду з урахуванням прибудинкової території та місць загального користування складає 38 480 13 кв.м, з них: 59,50 кв.м інші орендарі, відповідно укладеним договорам оренди; 38 411 63 кв.м КП «Київблагоустрій», відповідно до договору оренди від 23.05.2023 № 3731. Таким чином, з урахуванням, ст. 284.3. Податкового кодексу України, що податок на землю був розрахований вірно та згідно норм чинного законодавства України.

Відповідач вказав на те, що підписавши та скріпивши печатками Договір про відшкодування витрат відповідача на обслуговування та утримання об`єкта оренди та надання послуг позивачу від 08.09.2023 № 360-НМЗ-23 та Узагальнений розрахунок вартості обслуговування та утримання об`єкта оренди та надання послуг позивачу (додаток 1 до Договору) сторони узгодили всі істотні умови договору.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 29.07.2025 просить апеляційну скаргу КП «Київблагоустрій» задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги КП «Київблагоустрій» задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.07.2025 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24 залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/14023/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24. Призначено справу № 910/14023/24 до розгляду у судовому засіданні 15.04.2025.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 задоволено клопотання Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відкладення розгляду справи № 910/14023/24. Відкладено розгляд справи № 910/14023/24 за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 на 24.04.2025.

У зв`язку з перебуванням суддів Ткаченка Б.О. та Майданевича А.Г., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, у відпустках, розгляд справи призначений на 24.04.2025 о 10 год. 20 хв. не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24 на 27.05.2025.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Ткаченка Б.О. який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, розгляд справи призначений на 27.05.2025 о 10 год. 00 хв. не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24 на 29.07.2025.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/14023/24 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 23.05.2023 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі за текстом договору Орендодавець), позивачем та відповідачем укладено договір оренди № 3731, за яким орендодавець та відповідач, за договором балансоутримувач, передали, а позивач, за договором орендар, прийняв у строкове платне користування майно частину спортивного майданчика з стендом «Стелла», загальною площею 15 364,65 кв.м, яке розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Озерна, 3 (електродепо «Оболонь»).

Згідно з пунктом 3.1. договору оренди до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат відповідача за користування земельною ділянкою. Позивач несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із відповідачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору.

Відповідно до пункту 6.5. договору оренди протягом п`яти робочих днів з дати укладення цього договору відповідач зобов`язався надати позивачу для підписання два примірники договору про відшкодування витрат відповідача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг позивачу. Позивач зобов`язався самостійно сплачувати на підставі договору з відповідачем, пропорційно орендованій площі, зокрема компенсацію витрат відповідача за користування земельною ділянкою.

В подальшому, на виконання умов договору оренди, 08.09.2023 між позивачем та відповідачем укладено договір про відшкодування витрат відповідача на обслуговування та утримання об`єкта оренди та надання послуг позивачу № 360-НМЗ-23, відповідно до пункту 1.1.якого відповідач надає послуги з обслуговування та утримання об`єкта оренди, а позивач відшкодовує відповідачу понесені витрати на утримання об`єкта оренди визначені в Додатку 1 до договору. Зазначені в Додатку 1 витрати на обслуговування та утримання об`єкта, надалі за текстом цього договору, визначаються як «послуги з обслуговування та утримання об`єкта оренди».

Згідно з пунктом 1.2. договору об`єкт оренди, що підлягає обслуговуванню та утриманню на умовах цього договору, знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Озерна, 3 (електродепо «Оболонь»), частина спортивного майданчика із стендом «Стелла», загальною площею 15 364,65 кв.м, перебуває у користуванні орендаря на підставі договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Пунктом 1.3. договору встановлено, що у відповідності до частини 3 статті 631 ЦК України зобов`язання позивача щодо оплати послуг з обслуговування та отримання об`єкта оренди за цим договором виникають з 23.05.2023.

Вартість послуг з обслуговування та утримання об`єкта оренди, що є предметом цього договору, встановлюється в національній валюті України гривні, та визначена в узагальненому розрахунку вартості послуг з обслуговування та утримання об`єкта оренди (далі Додаток 1 до договору), затвердженому відповідачем. Вартість послуг з обслуговування та утримання об`єкта оренди переглядається відповідачем у випадку зміни вартості витрат у зв`язку з інфляцією, зміною цін, тарифів, розміру заробітної плати, загальної площі об`єкта оренди, фактичного використання об`єкта оренди позивачем, змін чинних нормативно-правових актів тощо (пункт 2.1. договору).

Позивач самостійно щоквартально здійснює попередню оплату за послуги з обслуговування та утримання об`єкта оренди, згідно з додатком 1 до договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача до 01 числа другого місяця звітного кварталу (пункт 2.3. договору).

Відповідно до пункту 2.5. договору відшкодування послуг відповідачу з обслуговування та утримання об`єкту оренди здійснюються позивачем незалежно від наслідків його фінансово-господарської діяльності.

За наявності заборгованості у позивача відповідач зараховує кошти, що надійшли від орендаря, в такій черговості: погашення нарахованих пені та штрафних санкцій, погашення заборгованості за попередні періоди, погашення поточної заборгованості незалежно від вказаного в платіжній інструкції призначення платежу (пункт 2.6. договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору перелік витрат відповідача з обслуговування та утримання об`єкта оренди визначений у сторонами в Додатку 1 до цього правочину.

За умовами пунктів 9.3. та 9.4. договору усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються сторонами в письмовій формі шляхом підписання додаткових угод. Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Договір набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами та діє з 23.05.2023 до дати повернення об`єкта оренди по акту приймання-передачі, в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань (пункт 8.1. договору).

Зі змісту Додатку 1 вбачається, що до вартості послуг з обслуговування та утримання об`єкта оренди входить, сплата податку на землю, аварійно-рятувальне обслуговування (у разі настання надзвичайної ситуації) та витрати на ведення договірної роботи.

Розмір відшкодування плати за землю становить:

- у період з 25.05.2023 по 30.06.2023 64 432,41 грн;

- у період з 01.07.2023 по 30.09.2023 149 805,36 грн;

- у період з 01.10.2023 по 31.12.2023 149 805,36 грн.

Вищезазначений додаток було підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками без жодних претензій чи зауважень.

Не погоджуючись із переліком послуг та розміром суми на відшкодування земельного податку та з метою досудового врегулювання спору, листом №064/222-3458 від 01.11.2024 позивач звернувся до позивача з пропозицією вести зміни до договору про відшкодування витрат відповідача на обслуговування та утримання об`єкту оренди та надання послуг позивачу № 360-НМЗ-23 від 08.09.2023 шляхом укладення додаткової угоди №1.

Водночас, відповідачем не погоджено внесення змін до вказаного правочину, запропонованих позивачем.

У зв`язку з недосягненням згоди між сторонами щодо внесення змін до договору про відшкодування витрат відповідача на обслуговування та утримання об`єкту оренди та надання послуг позивачу №360-НМЗ-23 від 08.09.2023, позивачем передано даний спір на вирішення суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вже зазначалось, 08.09.2023 між позивачем та відповідачем укладено договір про відшкодування витрат відповідача на обслуговування та утримання об`єкта оренди та надання послуг позивачу №360-НМЗ-23, за умовами якого, перелік витрат відповідача з обслуговування та утримання об`єкта оренди та розмір платежів визначено сторонами в Додатку 1 до договору, а порядок розрахунків врегульовано розділом 2 спірної угоди.

Зі змісту прохальної частини позову вбачається, що позивач просить внести зміни до договору шляхом визнання укладеною додаткової угоди №1, якою вносяться зміни до переліку послуг, їх вартості, а також порядку розрахунків.

Відповідно до ст. 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Нормами статті 188 ГК України визначено процедурний порядок розгляду сторонами пропозицій щодо внесення змін до договору та передачі спору на розгляд суду у випадку недосягнення сторонами згоди щодо внесення змін до договору.

Водночас загальні підстави (передбачені нормами матеріального права) внесення змін до договору, в тому числі в судовому порядку, визначені нормами статей 651, 652 ЦК України.

Згідно зі ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга).

Відповідно до абз. 2 пункту 2.1. договору вартість послуг з обслуговування та утримання об`єкта оренди переглядається відповідачем у випадку зміни вартості витрат у зв`язку з інфляцією, зміною цін, тарифів, розміру заробітної плати, загальної площі об`єкта оренди, фактичного використання об`єкта оренди позивачем, змін чинних нормативно-правових актів тощо.

Таким чином, договором передбачено підстави для внесення змін до нього лише щодо вартості послуг.

Водночас чинне законодавство передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Зміна або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин регулюється статтею 652 ЦК України.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (частина перша вказаної статті).

Відповідно до вимог статті 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частина друга).

Наведене дозволяє відносити до таких обставин будь-які події, пов`язані із зміною тих умов, якими сторони керувалися під час укладення договору (наприклад, підвищення витрат на обслуговування об`єкта оренду; зростання інфляції; зміна звичайних цін на такий самий вид послуг та по відношенню до такого самого об`єкту оренди тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 652 ЦК України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта).

Отже, норма статті 652 ЦК України є універсальною, а її правозастосування сталим та послідовним у судовій практиці, що підтверджується, зокрема висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/15484/17, № 363/1834/17, Верховного Суду у справах № 910/13557/21, № 910/17639/21, № 920/475/23, відповідно до яких, при укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.

Так, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, під час виконання договору можуть виявлятися обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (постанова Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 910/13557/21).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 652 ЦК України зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язком між ними.

Тобто, зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору, є виключною мірою, допускається лише за відсутності форс-мажору, у виняткових випадках та при наявності чотирьох умов, визначених у частині другій статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір, і на особу, яка подала позов покладений обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність одночасно всіх чотирьох умов та існування виняткового випадку.

Водночас, за відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, на підставі статті 652 ЦК України договір не можна змінити ні за згодою сторін, ні за рішенням суду.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2025 у cправі № 910/3657/24.

Як вбачається із матеріалів справи, доводи позивача зводяться до неправильності визначення вартості (розміру) послуг по відшкодуванню плати за землю, однак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що такі твердження не пов`язані з істотним порушенням відповідачем умов договору, або з істотною зміною обставин, при цьому, докази зміни загальної площі об`єкта оренди, зміни фактичного використання об`єкта оренди в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позивачем не доведено наявності підстав та умов для внесення змін до договору №360-НМЗ-23 від 08.09.2023, передбачених статтями 651, 652 ЦК України та абзацом 2 пункту 2.1. договору.

Також Додатком 1 передбачалося відшкодування витрат на ведення договірної роботи, а також аварійно-рятувального обслуговування (у разі настання), натомість у додатковій угоді № 1, наданій позивачем, не передбачено відшкодування вказаних витрат та відсутнє посилання на Додаток 1, тобто запропонованими змінами відміняється відшкодування витрат на ведення договірної роботи, а також аварійно-рятувального обслуговування (у разі настання).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не обґрунтовано підстав для внесення відповідних змін.

Крім того, як вбачається із рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/5063/24, яке набрало законної сили 22.10.2024, позов Метрополітену задоволено та стягнуто на його користь з Київблагоустрою 442 365,59 грн основного боргу у зв`язку з неналежним виконанням умов договору про відшкодування витрат балансоутримувача на обслуговування та утримання об`єкта оренди та надання послуг орендарю № 360-НМЗ-23 від 08.09.2023 за період з 30.09.2023 по 21.10.2023, а також 55 101,21 грн пені, 5 208,16 грн 3% річних, 88473,12 грн 20% штрафу та 7 093,78 грн судового збору.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що згідно із ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (частина 3 статті 632 ЦК України).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та про те, що внесення змін до договору в судовому порядку шляхом визнання укладеної додаткової угоди у редакцій, запропонованій позивачем, не призведе до ефективного відновлення прав та інтересів останнього.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги та зазначає про те, що відповідно до ст. 284.3. Податкового кодексу України при здачі в оренду земельних ділянок, окремих будівель, споруд або їх частин, податок за такі земельні ділянки та земельні ділянки під такими будівлями (їх частинами) сплачується на загальних підставах з урахуванням прибудинкової території.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/14023/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 910/14023/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 03.09.2025, зокрема, у зв`язку із перебуванням колегії суддів у відпустці.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич