ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"03" вересня 2025 р. Справа № 903/534/23 (903/89/25)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі судді: Миханюк М.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рєалтрейд" про відвід судді Коломис В.В. у справі № 903/534/23 (903/89/25)

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рєалтрейд" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.07.2025 (повний текст - 07.07.2025) у справі №903/534/23 (903/89/25) (суддя Гарбар І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рєалтрейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн,

Товариства з обмеженою відповідальністю Авіон+,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - розпорядник майна ТОВ Авіон+ арбітражний керуючий Григор`єв Валерій Васильович,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат»,

про визнання недійсними договору та додаткової угоди

в межах справи №903/534/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон +»

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.07.2025 у справі №903/534/23 (903/89/25) відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Рєалтрейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн, Товариства з обмеженою відповідальністю Авіон+, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору розпорядник майна ТОВ Авіон+ арбітражний керуючий Григор`єв Валерій Васильович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат», про визнання недійсними договору та додаткової угоди в межах справи №903/534/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» про банкрутство.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Рєалтрейд" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рєалтрейд" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.07.2025 у справі №903/534/23 (903/89/25). Розгляд апеляційної скарги призначено на 13.10.2025 об 15:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м.Рівне, вул.Яворницького, 59, у залі судових засідань №4.

29.08.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рєалтрейд" надійшла заява про відвід судді Коломис Вікторії Вікторівни від розгляду справи №903/534/23(903/89/25).

ТОВ «Рєалтрейд» вважає, що наразі існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Північно-західного апеляційного господарського суду Коломис Вікторії Вікторівни. ТОВ «Рєалтрейд» вважає, що суддя Коломис Вікторія Вікторівна має заявити самовідвід.

АО «Адвокатська компанія «Файнгольд та Волинець» у справі №903/534/23 представляє інтереси ініціюючого кредитора ТОВ «Партнер Дістрібьюшн», а у справі №903/534/23 (903/89/25) представляє інтереси ТОВ «Партнер Дістрібьюшн».

За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме - ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі №800/185/17 (адміністративне провадження №П/9901/219/18) зазначено, що між позивачем ( ОСОБА_1 ) та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Файнгольд та Волинець» укладено договір про надання юридичної допомоги. На виконання даного договору, Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Файнгольд та Волинець» видано ордер від 13.02.2018 серії АА№134348, відповідно до якого адвокату Батюсь Т.В., що являється членом адвокатського об`єднання «Адвокатська компанія «Файнгольд та Волинець», надано право представляти інтереси ОСОБА_1 у суді по справі за позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, за участю третьої особи - Громадської ради доброчесності.

Предметом спору по цій справі було визнання незаконним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 квітня 2017 року, яким ОСОБА_1 визнано такою, що не підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду та зобов`язання поновити та дозволити позивачу, як кандидату, продовжити участь у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду.

Тому заявник вважає, що у судді Коломис Вікторії Вікторівни наявні довірчі відносини з Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Файнгольд та Волинець», яке в даній справі представляє інтереси ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» та є заінтересованим кредитором по відношенню до боржника ТОВ «Авіон» у справі №903/534/23 (обставини заінтересованості даних юридичних осіб підтверджені постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 у справі №903/534/23).

На думку ТОВ «Рєалтрейд», суддя Коломис В.В. не може безсторонньо розглядати дану справу за наявності обґрунтованих сумнівів щодо її неупередженості та незацікавленості в результаті розгляду справи.

На підставі викладеного ТОВ «Рєалтрейд» просить відвести суддю Північно-західного апеляційного господарського Коломис Вікторію Вікторівну від розгляду справи №903/534/23 (903/89/25).

Розглянувши вказану заяву колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим ухвалою суду апеляційної інстанції від 01.09.2025 передано справу №903/534/23 (903/89/25) для проведення автоматизованого розподілу та визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, для розгляду заяви про відвід судді Коломис В.В., від розгляду справи №903/534/23 (903/89/25).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025 для розгляду заявленого відводу судді Коломис В.В. у справі №903/534/23 (903/89/25) призначено суддю Миханюк М.В.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Розглянувши доводи викладені в заяві ТОВ «Рєалтрейд» про відвід судді Коломис В.В. від розгляду справи №903/534/23 (903/89/25), слід зазначити наступне.

Частиною 4 статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 визначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/ 02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно установлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N255, пп.28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява №73797/01, п.119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996р. у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п.32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984р. у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати самовідвід.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Отже, відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду чи судді-члену колегії на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Так, стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме:

- суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

- суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

- до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

- незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Таким чином, інститут відводу у господарському судочинстві направлений на забезпечення однієї з гарантій, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Слід вказати, що ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Разом з тим, істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Представництво Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Файнгольд та Волинець» інтересів судді Коломис Вікторії Вікторівни у 2018 році жодним чином не підтверджує наявність наразі довірчих відносини між ними, так само як і наявність певної особистої заінтересованості судді, або її прихильностей, уподобань стосовно сторони у справі - ТОВ «Партнер Дістрібьюшн».

При цьому, доводи ТОВ «Рєалтрейд» викладені у заяві про відвід судді Коломис В.В. є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, не підтверджені належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, ґрунтуються на припущеннях, які не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді і які б могли бути перевіреними та/чи/або переконливі факти, які б могли викликати сумнів у її об`єктивності і неупередженості, або, що вона прямо або опосередковано заінтересована у результаті розгляду справи, відповідно не є підставою для відводу в розумінні статей 35, 36 ГПК України, а тому така заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.35, п.3 ст.38, п.п. 8,11 ст.39, ст.ст.234, 235, 281 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рєалтрейд" про відвід судді Коломис В.В. від розгляду справи №903/534/23(903/89/25) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя Миханюк М.В.