ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2356/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., розглянувши справу (позовна заява від 16.06.2025 (вх. №2410/25) за позовом Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (73000, м.Херсон, пр.Незалежності,37, )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Масалова Андрія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 8 318,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Масалова Андрія Миколайовича про стягнення 8 318,40 грн. заборгованість згідно договору про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу № 02-20-31/20 від 03.04.2020р., а саме, у тому числі : борг в розмірі 4 541 грн 84 коп., пеню 793 грн 89 коп., штраф в розмірі 227 грн 09 коп., 3% річних в розмірі 442 грн.74 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 312 грн 84 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Ухвалою від 23.06.2025р., керуючись ст.ст. 12, 165, 166, 167, 176, 234, 247, 250, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв позовну заяву Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради до розгляду, відкрив провадження у справі № 916/2356/25, за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Суд запропонував відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду, роз`яснив сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст.252 ГПК України.

Станом на 02.09.2025р. відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Беручи до уваги предмет та підстави позову у даній справи, закінчення процесуальних строків, суд дійшов до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Між управлінням маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (далі -Позивач), та Фізичною особою-підприємцем Масаловим Андрієм Миколайовичем (далі-Відповідач) існують договірні зобов`язання за договором про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу № 02-20-31/20 від 03.04.2020 (далі-Договір), копія якого, разом із додатками до нього додається до позовної заяви.

Спірні правовідносини між сторонами, окрім укладеного Договору, регулюються Законом України "Про рекламу", Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі -Типові правила), Правилами розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, затвердженими рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20.10.2015 № 369 (далі - Правила), рішеннямвиконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.05.2021 № 203 «Про затвердження Тарифів та Коефіцієнтів на території Херсонської міської територіальної громади», розпорядженням начальника Херсонської міської військової адміністрації від 19.06.2024 № 512р «Про врегулювання оплати за тимчасове користування місцями для розміщення (розташування) рекламних засобів в умовах воєнного стану на території Херсонської міської територіальної громади» (зі змінами) та іншими актами законодавства.

Згідно із п.5 Типових правил для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління.

Пунктом 2.1 Правил унормовано, що Робочий орган це виконавчий орган міської ради, уповноважений Херсонською міською радою укладати договори про право тимчасового користування місцями (для розміщення рекламних засобів), що перебувають у комунальній власності Херсонської міської територіальної громади, здійснювати контроль за надходженням плати за договорами, організовувати або здійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів та виконувати інші повноваження, передбачені даними Правилами та установчими документами.

На момент укладення договору № 02-20-31/20 від 03.04.2020, функції робочого органу із регулювання діяльності у галузі розміщення об`єктів зовнішньої реклами на території міста Херсона здійснювалися управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, яке зазначено стороною цього договору.

Однак, відповідно до пункту 6 рішення Херсонської міської ради від 26.02.2021 № 73 «Про затвердження структури виконавчих органів Херсонської міської ради, їхніх положень та загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів» ліквідовано управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, правонаступником якого, відповідно до пункту 8 даного рішення, є управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради.

Положенням про управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради, затвердженим рішенням Херсонської міської ради від 26.02.2021 № 73 (копія додається), закріплено, що управління уповноважено здійснювати функції робочого органу із регулювання діяльності у галузі розміщення об`єктів зовнішньої реклами на території Херсонської міської територіальної громади, відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 3.2.2 зазначеного Положення до повноважень управління віднесено укладання з розповсюджувачами зовнішньої реклами договорів про право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів на території Херсонської міської територіальної громади.

А пунктом 3.1.16 Правил визначено, що Робочий орган здійснює операторські функції зі справляння плати за укладеними Договорами та контроль за своєчасним надходженням плати.

Так, у зв`язку з припиненням на підставі рішення Херсонської міської ради від 26.02.2021 № 73 управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради та з метою забезпечення нерозривності виконання повноважень з питань зовнішньої реклами, 02.08.2021 на підставі Акта приймання-передачі матеріальних цінностей (копія додається) управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради здійснено передачу управлінню маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради договорів згідно з переліком.

Відповідно до пор.№ 205 у переліку, викладеному у вказаному Акті, управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради передано управлінню маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради договір № 02-20-31/20 від 03.04.2020, укладений з Фізичною особою-підприємцем Масаловим Андрієм Миколайовичем.

Таким чином, управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради є правонаступником управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, що надає йому право вимагати відшкодування заборгованості за Договором від Фізичної особи-підприємця Масалова Андрія Миколайовича.

В результаті виконання управлінням маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради функцій робочого органу щодо здійснення контролю за своєчасним надходженням плати за договором про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, укладеним з Відповідачем, встановлено факт невиконання ним своїх зобов`язань за Договором.

Відповідачем зобов`язання з проведення повної та своєчасної оплати за договором не виконано, чим порушено вимоги чинного законодавства та умови договору.

Внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором утворилась заборгованість до бюджету Херсонської міської територіальної громади, що на момент подання позовної заяви з урахуванням штрафних санкцій становить 8 318 грн 40 коп., з яких: основний борг - 4 541 грн 84 коп.; пеня - 793 грн 89 коп.; 5% штраф - 227 грн 09 коп.; 3% річних - 442 грн 74 коп. ; інфляційні втрати - 2 312 грн 84 коп.

Оскільки Відповідач не виконав зобов`язання за Договором, порушив вимоги пунктів 2.2, 2.3.3, 2.4, 4.2.4, 6.3, 6.4 Договору, а врегулювати спір в досудовому порядку не виявилося можливим, то у Позивача наявна підстава для заявлення вимоги до Відповідача про відновлення порушеного права та відповідно стягнення суми заборгованості в судовому порядку.

Виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, даний спір між сторонами належить до господарської юрисдикції.

Нормативне обґрунтування

У відповідності до ст. 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори- це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до абзацу 7 ч.2 ст.20 ГК України одним із способів захисту прав та законних інтересів є відшкодування збитків.

За приписами ст.174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до норм законодавства.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір між сторонами було укладено на виконання вимог чинного законодавства у сфері реклами.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про рекламу" зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях -рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Типових правил, визначено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Згідно з п. 24 Типових правил, виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

Згідно з положеннями п. 4.1.2 Правил, з дня отримання та реєстрації Робочим органом заяви на видачу дозволу, робочий орган протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації заяви перевіряє місце розташування рекламного засобу, зазначене у заяві, стосовно його відповідності вимогам Правил, наявності на це місце пріоритету іншого заявника або надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку Дозволу. Після перевірки місця Робочий орган приймає рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову в установленні пріоритету, з урахуванням рекомендацій постійної комісії.

У разі прийняття рішення про встановлення пріоритету, Робочий орган готує два примірники Договору про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, примірники погоджувальних частин Дозволу та передає документи заявнику.

А пунктом 4.1.4 Правил визначено обов`язок заявника у разі прийняття Робочим органом рішення про встановлення пріоритету, укласти з Робочим органом Договір про тимчасове користування цим місцем.

У зв`язку зі встановленням Відповідачу пріоритету на місця розташування рекламних засобів від 03.04.2020 № 02-23-67/20 й було укладено договір про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу № 02-20-31/20 від 03.04.2020.

Предметом, укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору згідно з його пунктом 1.1 є те, що Позивач, як уповноважений Херсонською міською радою орган на умовах та в порядку, передбаченому Договором, надає, а Відповідач приймає в тимчасове платне користування місце, з метою розташування на ньому рекламного засобу, котрий використовується для розміщення зовнішньої реклами.

Пунктами 1.2, 1.3 Договору передбачено, що договір визначає відносини Сторін щодо тимчасового платного користування Відповідачем місцем, а адреса, площа кількість місць, що надаються в користування за Договором, визначаються згідно з додатком 1 до Договору.

Додатками та уточненнями до Договору, які є його невід`ємними частинами, визначено перелік місць розташування рекламних засобів, право на розміщення яких надано Відповідачу за рішенням робочого органу про встановлення пріоритету, що є підставою для нарахування плати за право користування місцем для їхнього розміщення.

Зокрема, у період з 03.04.2020 по 28.02.2022 року, Відповідач не виконав зобов`язання з оплати за право користування, переданими йому Робочим органом місцями для розміщення рекламних засобів, перелік яких та розмір оплати визначені додатками № 1, № 2 до договору, уточненням до договору від 03.07.2020, уточненням до договору від 15.09.2020 та уточненням до договору від 01.06.2021 а також додатками № 3, № 4 до Договору.

Розмір плати за розміщення Відповідачем рекламних засобів на об`єктах комунальної власності узгоджено сторонами відповідно до умов договору та положень чинного законодавства.

Зокрема, пунктом 32 Типових правил закріплено, що плата за тимчасове користування місцем для розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

При цьому площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 метра за периметром горизонтальної проекції цього засобу.

Для неназемного та недахового рекламного засобу площа місця дорівнює площі вертикальної проекції цього засобу на уявну паралельну їй площину.

На території Херсонської міської територіальної громади порядок розрахунку плати встановлено Правилами розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, які затверджені Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20.10.2015 № 369.

Пунктом 6.1 Правил закріплено, що плата за тимчасове користування місцями, які перебувають у комунальній власності, для розташування РЗ здійснюється на підставі Договору, укладеного Робочим органом та розповсюджувачем, відповідно до затверджених тарифів і коефіцієнтів, а місцями, що перебувають у державній або приватній власності, - на договірних засадах з їх власником або уповноваженим ним органом (особою).

Відповідно до п. 6.3 Правил плата за користування місцем справляється з дня укладення Договору. Відсутність РЗ на вказаному місці не є підставою для звільнення від плати за користування місцем.

Умовами Договору порядок здійснення оплати визначається його розділом 2, відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.3 якого, сторони домовились щодо ціни Договору та відповідно визначили, що, за користування місцем Відповідач щомісячно сплачує плату, розрахунок якої здійснюється у відповідності до тарифів, установлених відповідним рішенням міської ради; підставою для нарахування та внесення Відповідачем на поточний рахунок Позивача плати є цей Договір та відповідні додатки до нього; плата за користування місцем сплачується Відповідачем з дати прийняття Позивачем рішення про встановлення пріоритету.

Протягом періоду з 03.04.2020 по 28.02.2022, за який Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договором, рекламні засоби розміщувалися Відповідачем на об`єктах комунальної власності:

- з 03.04.2020 по 14.09.2020 на підставі встановленого робочим органом пріоритету № 02-23- 67/20;

- з 15.09.2020 по 28.02.2022 на підставі наданих виконавчим комітетом міської ради дозволів на розміщення зовнішньої реклами № 01-26-1176 від 18.09.2020 та № 01-26-1177 від 18.09.2020 (копія додається).

А тому, за період з 03.04.2020 по 14.09.2020, нарахування плати за розміщення рекламних засобів на об`єктах комунальної власності згідно пріоритету № 02-23-67/20 здійснювалося відповідно до положень пунктів 2.3.1, 2.3.2 Договору та пункту 6.4. Правил.

Зокрема, пунктом 2.3.1 Договору визначено, що плата за користування місцем сплачується Суб`єктом господарювання з дати прийняття Робочим органом рішення про встановлення пріоритету та становить 25 % плати за тимчасове користування місцем (рекламний засіб не встановлений/не розташований) у перші три місяці дії встановленого пріоритету, розрахунок якої визначається згідно із додатком 2 до Договору.

А пунктом 2.3.2. Договору, передбачено, що у наступні три місяці дії встановленого пріоритету: - 100 % плати за користування місцем з дати прийняття рішення Робочого органу про продовження дії пріоритету на підставі письмового звернення заявника, якщо строк його дії продовжується у зв`язку з потребою виконання архітектурно-планувальних робіт та розроблення проєктно-технічної документації, розрахунок якої визначається згідно із додатком 2 до Договору, та додатково 25% (у разі встановленого/розташованого РЗ).

Відповідно до п.6.4 Правил на час отримання рішення про встановлення пріоритету заявника, якщо об`єкт зовнішньої реклами фактично розміщений, плата за Договором справляється у 100% розмірі та додатково 25% за пріоритет, відповідно до пункту 4.1.4.1.

Оскільки рекламні засоби на підставі отриманого пріоритету було фактично розміщено Відповідачем, тому розмір плати за розміщення рекламних засобів згідно пріоритету складав 125%.

А за період з 15.09.2020 по 28.02.2020, нарахування плати за розміщення рекламних засобів на об`єктах комунальної власності згідно Дозволів на розміщення зовнішньої реклами № 01-26-1176 від 18.09.2020 та № 01-26-1177 від 18.09.2020 здійснювалося відповідно до п. 2.3.3 договору - у розмірі 100% плати за тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, розрахунок якої визначається згідно із додатками до Договору.

Відповідно до вищевказаних умов Договору та положень Правил, сторонами узгоджено розрахунок розміру щомісячної плати за право розміщення кожного рекламного засобу, з урахуванням переліку рекламних засобів, їх розміру та місця розташування, що закріплено у Додатках та уточненнях до Договору.

Відтак, у Відповідача існувало зобов`язання зі здійснення щомісячної плати за договором у період: з 03.04.2020 по 14.09.2020 у розмірі 168 грн 30 коп., з 15.09.2020 по 31.05.2021 у розмірі 134 грн 64 коп., з 01.06.2021 по 28.02.2022 у розмірі 276 грн 01 коп.

Підвищення розміру щомісячної плати за договорами з 01.06.2021, зумовлено прийняттям виконавчим комітетом Херсонської міської ради 18.05.2021 рішення № 203 «Про затвердження Тарифів та Коефіцієнтів на території Херсонської міської територіальної громади».

Варто звернути увагу, що відповідно до положень пункту 2.8. Договору сторони узгодили, що умови Договору щодо розміру плати за користування місцем змінюються у відповідності до прийнятого рішення з моменту набрання ним чинності. У зв`язку з цим Робочий орган здійснив перерахунок плати за договором.

Відповідно до п.2.4 Договорів, Відповідач мав зобов`язання сплачувати плату за користування місцем для розташування рекламних засобів щомісяця, за 10 днів до кінця поточного місяця, за рахунками згідно з додатками до Договору, у безготівковій формі на поточний рахунок Робочого органу в управлінні Державної казначейської служби України у місті Херсоні.

При цьому обов`язок зі сплати не залежить від наслідків господарської діяльності організації чи наявності підписаних актів наданих послуг. Невнесення плати є підставою для нарахування Позивачем штрафних санкцій, передбачених договором та чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 4.2.4 Договору Відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування місцями в розмірі, передбаченому договором.

Проте у період дії Договору Відповідач свої зобов`язання з проведення своєчасної та повної оплати належним чином не виконав.

Пунктом 8.1. Договору визначено, що Договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і діє до закінчення строку дії Дозволу. Відповідно до пункту 8.2. Договору - дія Договору продовжується при продовженні строку дії відповідного Дозволу, на визначений у ньому строк.

Тому зважаючи на строк дії Дозволів, Договір № 02-20-31/20 діє до 14.09.2025.

Проте, Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості з Відповідача за договором у розмірі, що сформувався саме за період з 03.04.2020 до 28.02.2022, а з 01.03.2022 нарахування плати за користування місцями для розташування рекламних засобів не здійснюється.

Нарахування Позивачем заборгованості саме по 28.02.2022 пов`язано з тим, що відповідно до розпоряджень начальника Херсонської міської військової адміністрації від 19.06.2024 № 512р (зі змінами) та від 31.10.2024 № 1005р, плата за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів на території Херсонської міської громади не нараховується за період з 01.03.2022 до 31.12.2024, а також з 01.01.2025 до дати завершення бойових дій, визначеної наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.

Тому Відповідач має відшкодувати Позивачу основну суму заборгованості за договором у розмірі 4 541 грн 84 коп., що сформувалась у період з 03.04.2020 по 28.02.2022 унаслідок невиконання ним умов Договору щодо своєчасної та повної оплати за право користування місцями для розташування рекламних засобів.

Щодо відповідальності Відповідача за невиконання зобов`язання за договором № 02-20-31/20 від 03.04.2020

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як визначено абзацом 1 ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки Відповідачем порушено вищевказані норми законодавства та умови Договору, в частині своєчасної та повної оплати за право користування місцями для розташування рекламних засобів, то він є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Частиною 1 ст.216 ГК України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно частини першої ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частина 2 ст.551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Одним із правових наслідків порушення зобов`язання, згідно зі ст.611 ЦК України, є сплата боржником неустойки

Згідно з ч.4 ст.213 ГК України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, пунктом 6.1. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків Сторони несуть відповідальність у відповідності до умов Договору та чинного законодавства України.

В п.3.1 договору визначено, що управління (робочий орган) має право, зокрема: нараховувати та вимагати від Організації оплати штрафних санкцій за порушення умов договору в розмірі та в порядку, передбаченому договором та чинним законодавством (п.п. 3.1.6); вимагати від Організації усунення порушень умов цього договору (п.п. 3.1.7).

Згідно з пунктами 6.3, 6.4 Договорів Позивач застосовує до Відповідача штрафні санкції у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочених платежів за увесь час прострочення та за прострочення внесення платежів за користування місцем (-ями), що складає більше 1 місяця, Відповідач додатково сплачує штраф у розмірі 5 (п`яти) відсотків простроченої суми.

Частиною 6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті за право користування місцями для розташування рекламних засобів Відповідач у строки та у розмірі, обумовлені Договором, не виконав, він повинен сплатити Позивачу: пеню відповідно до п. 6.3. Договору, розмір якої становить 793 грн 89 коп. та 5% штрафу відповідно до пункту 6.4 Договору, розмір якого становить 227 грн 09 коп. (розрахунок яких додається).

Окрім того, відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

У зв`язку з тим, що Відповідач припустився прострочення по сплаті грошового зобов`язання за Договором, Позивач на підставі ст.625 ЦК України вважає правомірним заявлення, окрім іншого, вимоги про стягнення з Відповідача 2 312 грн 84 коп. інфляційних втрат та 442 грн 74 коп. 3% річних. (розрахунок яких додається до позовної заяви).

З метою досудового врегулювання спору щодо стягнення заявлених сум заборгованості за договором, Позивач в порядку статті 222 ГК України звертався до Відповідача з письмовими претензіями:

1. Претензія від 09.05.2024 за вих. № 01-32-208/24 щодо необхідності сплати загальної суми заборгованості за договором про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, яка надсилалася 13.05.2024 разом з рахунком на оплату № 668 від 07.05.2024 та актом звірки взаємних розрахунків на електронну адресу Відповідача , що підтверджується скріншотом з електронної пошти Позивача.

2. Претензія від 12.06.2024 № 01-32-438/24 щодо необхідності сплати загальної суми заборгованості за договором про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу та штрафних санкцій, яка надсилалася 26.06.2024 разом з рахунком на оплату № 46 від 03.06.2024 та актом звірки взаємних розрахунків на електронну адресу Відповідача , що підтверджується скріншотом з електронної пошти Позивача.

3. Претензія від 09.04.2025 № 04-20-06/25 щодо необхідності сплати загальної суми заборгованості за договором про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу та штрафних санкцій, яка надсилалася 28.04.2025 разом з рахунком на оплату № 46 від 09.04.2025 та актом звірки взаємних розрахунків на електронну адресу Відповідача , що підтверджується скріншотом з електронної пошти Позивача та на поштову адресу.

У надісланій Відповідачу претензії Позивач вимагав погашення заборгованості та попереджав Відповідача про наслідки невиконання цих вимог. Однак, Претензія залишилися без виконання, а сума боргу не сплачена.

Листування з Відповідачем, зокрема надсилання листів та копій документів, зазначених у позовній заяві, здійснювалося електронною поштою на e-mail Відповідача ,, а також на поштову адресу, вказану Відповідачем у реквізитах сторони за Договором.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач свої зобов`язання з оплати товару не виконав належним чином, товар не оплатив.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню борг. Відповідач проти наявності заборгованості не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч.2 ст.193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, на підставі положень статей 8, та 129 Конституції України, вимог статей 1, 2, 5, 6, 11, 12, 13, 15, 44, 56 ГПК України, та з урахуванням положень статей 11, 202, 509, 525, 526, 530, 532, 549, 599, 610 - 612, 614, 623, 625, ЦК України та вимог статей 173, 193, 197, 198, 216, 218, 220, 224 - 232, ГК України позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.129, 232-233, 237-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради до Фізичної особи-підприємця Масалова Андрія Миколайовича задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Масалова Андрія Миколайовича ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (пр. Незалежності (Ушакова), 37, м.Херсон, 73000, ) заборгованість згідно договору про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу № 02-20-31/20 від 03.04.2020 в розмірі 4 541 грн 84 коп., пеню в розмірі 793 грн 89 коп., штраф в розмірі 227 грн 09 коп., 3% річних в розмірі 442 грн 74 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 312 грн 84 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 02 вересня 2025 р.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Суддя Т.Г. Пінтеліна