ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"29" серпня 2025 р. Справа № 924/1079/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Гудак А.В.

суддя Олексюк Г.Є.

за апеляційною скаргою Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.06.2025

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-Стиль"

до Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області

про стягнення 1 614 898,08грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.06.2025 позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ "Т-Стиль" грошові кошти в сумі 1 614 898,08 грн. Стягнуто з Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на користь ТОВ "Т-Стиль" 19 378,78 грн витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 апеляційну скаргу Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.06.2025 залишено без руху та надано 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати можливість апелянту подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин його пропуску, а також подати до суду належні докази на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи відповідно до вимог ст. 258, 259 ГПК України та докази на підтвердження повноважень особи, яка подала апеляційну скаргу.

Зокрема, постановляючи вказану ухвалу суд визнав неповажними обставини, викладені скаржником в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

25.08.2025 від апелянта надійшла заява про усунення недоліків, а саме надано докази на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи та докази підтвердження повноважень особи, яка подала апеляційну скаргу.

Окрім того, подано нове клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого апелянт зазначає про об`єктивну неможливість підготувати та подати апеляційну скаргу в межах наданого ГПК України строку, оскільки уповноважений юрист у відділенні Фонду перебував у щорічній відпустці з 07.07.2025 по 25.07.2025, в підтвердження чого додає наказ від 24.06.2025 №49-к.

З огляду на вказане, враховуючи те, що апеляційна скарга була подана 12.08.2025 з мінімальною затримкою після повернення юриста Фонду із відпустки та ознайомлення ним з матеріалами справи, апелянт просить суд визнати підстави пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити провадження у даній справі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, а також повторну подану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт вісім частини першої цієї статті).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частинами 1,2 статті 256 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується, виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи, і лише сам факт звернення з відповідним клопотанням про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Відтак, проаналізувавши зміст повторно поданої заяви про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції 19.06.2025 (повний текст складено 24.06.2025), тому останнім днем строку, встановленого для апеляційного оскарження, є 14.07.2025.

Як вбачається з відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" оскаржуване рішення було направлено до електронних кабінетів учасників справи, зокрема і Хмельницькому обласному відділенню Фонду соціального захисту осіб з інвалідності. Текст повного судового рішення було доставлено до електронного кабінету останнього - 25.06.2025 о 08:00 год.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З огляду на вказане, днем вручення оскаржуваного рішення апелянту є 25.06.2025. А тому, з врахуванням приписів ч.2 ст.256 ПК України, 20-денний строк для подачі апеляційної скарги закінчився 15.07.2025.

Натомість скаржник, звернувся до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою лише 12.08.2025, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження.

Причини пропуску строку на апеляційне оскарження, обґрунтовані отриманням апелянтом копії оскаржуваного рішення лише 30.07.2025, судом, в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2025, визнано неповажними, так як згідно відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" підтверджується отримання ним рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.06.2025 в електронний кабінет підсистеми ЄСІКС - 25.06.2025.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що апелянт повторно обґрунтовуючи неможливість подання апеляційної скарги у 20-денний строк, який визначений ГПК України, вказує на перебування єдиного уповноваженого юриста Фонду у щорічній відпустці з 07.07.2025 по 25.07.2025.

Однак, вищевказану причину пропуску строку на апеляційне оскарження колегія суддів також вважає неповажною, оскільки перебування працівника Фонду у щорічній відпустці не свідчить про повну неможливість апелянта подати апеляційну скаргу у визначений ГПК України строк, зокрема з дати отримання оскаржуваного рішення - 25.06.2025 по 15.07.2025, як і не позбавляє останнього права скористатись професійною правничою допомогою адвоката.

Згідно з ст.2 ГПК України завданнями господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення господарських справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/186/21).

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини гарантії, закріплені в статті 6 Конвенції, є застосовними до провадження у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Водночас Європейський суд з прав людини підкреслює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Необґрунтоване поновлення строку на апеляційне оскарження порушує права іншої сторони, його сподівання на забезпечення належного здійснення правосуддя.

Як зазначено вище, ст.119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Відтак, вказаною статтею не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відтак, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому колегія суддів зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про неповажність пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження та вважає за необхідне відмовити Хмельницькому обласному відділенню Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.06.2025 у справі №924/1079/24.

Керуючись ст. 260, 234, 235, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.06.2025 у справі №924/1079/24.

2. Апеляційну скаргу разом з доданими до неї документами повернути скаржнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до ст. 287-291 ГПК України.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.