СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Харків Справа № 917/1615/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.

за участю представників сторін:

прокурора Кадацька Д.М.

представники інших учасників справи не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "Берегове" (вх.№1150 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 у справі №917/1615/21 (дата складання повного тексту відсутня, дата ЕЦП повного тексту рішення 19.07.2024 , м. Полтава), суддя Солодюк О.В.

за позовом заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Пирятинської міської ради Полтавської області, м. Пирятин, Полтавська область

до: 1) Фермерського господарства "Берегове", с. Давидівка, Пирятинський район, Полтавська область;

2) Ліквідаційної комісії Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, с. Давидівка, Лубенського (Пирятинського) району, Полтавської області ;

про визнання незаконними рішень сесії Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Пирятинської міської ради Полтавської області звернувся до Фермерського господарства "Берегове" та ліквідаційної комісії Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області з позовною заявою, я якій просив суд:

- визнати незаконними та скасувати рішення Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 12.12.2012 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її в оренду ФГ "Берегове" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах населеного пункту Давидівської сільської ради";

- визнати незаконними та скасувати рішення Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 133а від 22.12.2017 "Про продовження договору оренди земельної ділянки для ведення товарного виробництва в межах с. Кроти ФГ "Берегове";

- визнати недійсним договір оренди землі № 02 від 12.12.2012, укладений між Давидівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області і Фермерським господарством "Берегове" щодо земельної ділянки, яка знаходиться в межах населеного пункту Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, загальною площею 20,5 г, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0069;

- визнати недійсною додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі № 02 від 12.12.2012, яка укладена 29.12.2017 між Давидівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області і Фермерським господарством "Берегове" щодо земельної ділянки, яка знаходиться в межах населеного пункту Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області загальною площею 20,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0069;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди Фермерського господарства "Берегове" на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0069, площею 20,5 га, розташовану на території Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області Танчик Тетяни Миколаївни від 09.01.2018, номер запису про інше речове право 24385789 та припинити право оренди на вказану земельну ділянку Фермерського господарства "Берегове";

- зобов`язати Фермерське господарство "Берегове" повернути територіальній громаді Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області в особі Пирятинської міської ради земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0069, загальною площею 20,5 га шляхом підписання акту приймання-передачі.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що рішення Давидівської сільської ради Пирятинського району прийняті, а договір оренди землі та додаткова угода до нього укладена із порушенням земельного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 134 ЗК України, п.3.5. наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 536 від 11.10.2011 «Про затвердження Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки», ст. 15 Закону України Про оренду землі, а тому вони є незаконними, підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, а також просив скасувати державну реєстрацію права оренди та припинити право оренди ФГ Берегове на спірну земельну ділянку та зобов`язати ФГ Берегове повернути земельну ділянку територіальній громаді Пирятинської міської ради.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 у справі № 917/1615/21 позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 12.12.2012 Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки та передачі її в оренду ФГ Берегове для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах населеного пункту Давидівської сільської ради.

Визнано незаконним та скасовано рішення Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 133а від 22.12.2017 Про продовження договору оренди земельної ділянки для ведення товарного виробництва в межах с. Кроти ФГ Берегове.

Визнано недійсним договір оренди землі № 02 від 12.12.2012, укладений між Давидівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області і Фермерським господарством Берегове щодо земельної ділянки, яка знаходиться в межах населеного пункту Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, загальною площею 20,5 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0069.

Визнано недійсною додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі № 02 від 12.12.2012, яка укладена 29.12.2017 між Давидівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області і Фермерським господарством Берегове щодо земельної ділянки, яка знаходиться в межах населеного пункту Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, загальною площею 20,5 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0069.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди Фермерського господарства Берегове на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0069, площею 20,5 га, розташовану на території Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області Танчик Тетяни Миколаївни від 09.01.2018, номер запису про інше речове право 24385789 та припинено право оренди на вказану земельну ділянку Фермерського господарства Берегове.

Зобов`язано Фермерське господарство Берегове повернути територіальній громаді Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області в особі Пирятинської міської ради земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0069, загальною площею 20,5 га, шляхом підписання акту приймання-передачі.

Стягнуто з Фермерського господарства Берегове на користь Полтавської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в сумі 13620 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що :

- прокурором дотримано ст. 23 Закону України Про прокуратуру, що є підставою для звернення з даним позовом до суду;

- прийняття оспорюваних рішень сесії Давидівської сільської ради Пирятинського району здійснено без дотримання порядку встановленого ст. ст. 116, 118, 124, 134 Земельного кодексу України, а відтак з порушенням вимог законодавства, що є підставою для визнання рішень сесії Давидівської сільської ради Пирятинського району незаконними та їх скасування.

- отже є незаконними та підлягають скасуванню рішення Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 12.12.2012 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її в оренду ФГ Берегове для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах населеного пункту Давидівської сільської ради та рішення Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 133а від 22.12.2017 Про продовження договору оренди земельної ділянки для ведення товарного виробництва в межах с. Кроти ФГ Берегове, а також є обґрунтованими вимог про визнання недійсним договору оренди землі № 02 від 12.12.2012 та визнання недійсною додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі № 02 від 12.12.2012, яка укладена 29.12.2017;

- ефективним способом захисту порушених прав в даному випадку є також скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди Фермерського господарства Берегове на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0069.

- щодо тверджень першого відповідача про пропуск строку позовної давності, то фактично Пирятинській міській раді про вищевказані порушення вимог земельного законодавства стало відомо з листа Лубенської окружної прокуратури від 02.09.2021, а тому даний позов поданий прокурором в межах строку позовної давності.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Фермерське господарство Берегове звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 скасувати, ухваливши рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підприємство-орендар, щодо якого прийнято первісне рішення щодо надання земельної ділянки в оренду, вправі розраховувати на відповідне логічне закінчення процедури оформлення в порядку, який був визначений законом на час початку такої процедури.

Станом на 13.12.2011 не існувало чітко визначеного порядку проведення земельних торгів. Відповідні деталізовані зміни в законодавстві було здійснено Законом України від 05.07.2012 Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо порядку проведення земельних торгів у формі аукціону №5077-VI (набрав чинності 18.08.2012).

Порядок проведення конкурсу з відбору виконавців робіт із землеустрою, оцінки земель та визначення виконавців торгів встановлений згідно з наказом Мінагрополітики від 25.09.2012 №579 Про затвердження Порядку закупівлі послуг з виконання робіт із землеустрою, оцінки земель та визначення виконавця земельних торгів на конкурентних засадах.

Скаржник зауважує, зокрема, зі змісту та дат прийняття вищевказаних нормативних актів, практики, яка склалась на відповідний період, системне проведення земельних торгів було запроваджено значно пізніше 2012 року, тобто навіть за межами спірного періоду. За будь-яких умов, станом на кінець 2011 року, проведення земельних торгів було законодавчо та технічно неможливим.

Відтак, на думку апелянта, висновок господарського суду щодо укладення договору оренди земельної ділянки з порушенням встановленої законом процедури, а оскаржуване рішення ухвалено з порушенням ст.134 Земельного кодексу України, є хибною.

Щодо представництва прокурора скаржник звертає увагу на той факт, що у справі, яка розглядається, прокурор обґрунтовував наявність "інтересів держави" порушенням, на його думку, законності у сфері надання в оренду земель комунальної власності на неконкурентних засадах.

За твердженням прокурора, земельна ділянка передана в оренду поза конкурсом, без проведення земельних торгів, що у свою чергу позбавляє територіальну громаду можливості отримати до бюджету більше коштів за їх використання.

Прокурор зазначав, що особою, уповноваженою державою для здійснення функцій щодо розпорядження земельними ділянками від імені територіальної громади, є Давидівська сільська рада, однак саме вона ухвалила незаконне рішення, яке оскаржується, а тому є відповідачем (в особі ліквідаційної комісії) у справі.

Відтак, апелянт вважає, що оскільки прокурор у цій справі визначив Давидівську сільську раду одним зі співвідповідачів у справі та пред`явив до неї вимоги про визнання незаконними та скасування рішення, то суд першої інстанції мав оцінити наявність підстав для звернення до суду прокурора саме як самостійного позивача.

Подібні за змістом правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 698/119/18.

Окрім того, прокурор за певних обставин може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор.

Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17.

Апелянт зазначає, що доводи прокурора та висновки суду про відсутність компетентного органу, уповноваженого на звернення до суду з позовами зазначеної категорії заслуговують критичної оцінки, оскільки Давидівська сільська рада (чи її правонаступник), як сторона оспорюваного правочину, мала право заявити відповідну позовну вимогу про визнання його недійсним та бути позивачем у справі.

Водночас, подібне вправі здійснити й прокурор, але тільки за умов встановлення бездіяльності компетентного органу.

Скаржник також звертає увагу на той то факт, що прокурор взагалі не звертався до Давидівської сільської ради (чи її правонаступника) з повідомленням про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави (доказів зворотного матеріали справи не містять), чим позбавив відповідний орган відреагувати на дані факти та вжити адекватних заходів у такій ситуації (з`ясувати обставини стверджуваних прокурором порушень, призначити перевірку таких обставин, вчинити дії для виправлення допущеної бездіяльності, подати позов або надати аргументовані заперечення).

На думку апелянта, в даному випадку (виходячи з суті правовідносин, які мають місце) теоретично прокурор мав визначити Пирятинську міську раду (як правонаступника Давидівської сільської ради) саме відповідачем органом, який, зокрема, допускає/допустив бездіяльність щодо непред`явлення ним відповідного позову до ФГ Берегове.

Щодо пропущеного прокурором строку позовної давності, скаржник зауважує, що правовідносини оренди щодо спірної земельної ділянки існують з 2011-2012 року. Весь цей час прокуратура не була обмежена в праві та можливості і раніше здійснити запити, ініціювати відповідну перевірку та довідатись про невідповідність правочину та процедури його укладення вимогам закону (якщо порушення є).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 апеляційну скаргу Фермерського господарства "Берегове" на рішення господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 у справі №917/1615/21 задоволено частково.

Рішення господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 у справі №917/1615/21 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов залишено без розгляду.

Стягнуто з Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100-річчя Полтави,7, м. Полтава, 36000, ) на користь Фермерського господарства "Берегове" (37010, Полтавська область, Лубенський район, вул. Київська, 13 ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 16 344,00 грн.

Постановою Верховного Суду України від 22.04.2025 постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі №917/1615/21 скасовано, а справу № 917/1615/21 передано для продовження розгляду до Східного апеляційного господарського суду.

Апеляційний господарський суд, залишаючи без розгляду позов Прокурора, зазначив, що відповідь Пирятинської міської ради в листі від 07.10.2021 № 5630/02-33 не можна оцінювати як бездіяльність органу місцевого самоврядування. Суд апеляційної інстанції також послався на те, що Прокурор не зазначив про невжиття Давидівською сільською радою заходів щодо усунення виявлених порушень, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що Давидівська сільська рада як власник земель комунальної форми власності не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду у випадку наявності порушених інтересів територіальної громади. Апеляційний господарський суд зазначив, що Прокурором при зверненні з позовною заявою не доведено причин неможливості здійснення Давидівською сільською радою захисту охоронюваних законом інтересів держави в судовому порядку, а також не наведено доказів того, що відповідні органи не можуть чи не бажають здійснювати відповідний захист та звертатись до суду. Відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недотримання Прокурором визначеної статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури та зазначив про непідтвердження Прокурором підстав для представництва інтересів держави у суді.

Постановою Верховного Суду України від 22.04.2025 постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі №917/1615/21 скасовано, а справу № 917/1615/21 передано для продовження розгляду до Східного апеляційного господарського суду.

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходив з того, що:

- Пирятинська міська рада як представницький орган об`єднаної територіальної громади є правонаступником прав і обов`язків Давидівської сільської ради Пирятинського району, оскільки рішенням другої сесії восьмого скликання Пирятинської міської ради Полтавської області від 11.12.2020 № 46 "Про припинення Давидівської сільської ради та її виконавчого комітету" припинено юридичну особу Давидівську сільську раду в результаті реорганізації шляхом приєднання до Пирятинської міської ради ;

- суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків про те, що Прокурор при зверненні з позовною заявою не довів причин неможливості здійснення Давидівською сільською радою захисту охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку та не навів доказів того, що Давидівська сільська рада не може чи не бажає здійснювати захист та звертатись до суду ;

- оскільки органом, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Пирятинська міська рада, тому Прокурор не був зобов`язаний попередньо, до подання позову до суду, звертатися до Давидівської сільської ради;

- Пирятинська міська рада, надаючи відповідь Прокурору на його звернення, свою позицію щодо порушення інтересів держави жодним чином не висловила, про наміри самостійно звернутися з позовом не заявила, водночас повідомила прокуратуру про відсутність підстав для вжиття заходів щодо розірвання спірного договору оренди. Такі дії були оцінені Прокурором як бездіяльність Пирятинської міської ради, відтак Прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" для представництва інтересів держави в суді;

- оскільки компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження Прокурором підстав для представництва інтересів держави в суді.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 справу № 917/1615/21 прийнято до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначено її до розгляду на "01" липня 2025 р. на 11:00 год.

У судовому засіданні 01.07.2025 було оголошено перерву до 26.08.2025 об 11:30 год.

В судове засідання 26.08.2025 з`явився прокурор, який підтримав доводи апеляційної скарги.

Представники позивача, першого та другого відповідачів в судове засідання 26.08.2025 не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, у справі достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за відсутністю представників позивача а також першого та другого відповідачів .

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, Лубенською окружною прокуратурою Полтавської області за результатами вивчення питання додержання вимог законодавства при використанні земель комунальної власності встановлено факт порушення інтересів держави в особі Пирятинської міської ради Полтавської області при використанні земельної ділянки загальною площею 20,5 га з кадастровим номером :03:001:0069, розташованої на території Пирятинської ОТГ Лубенського району Полтавської області.

Встановлено, що рішенням Давидівської сільської ради Пирятинського району від 22.11.2012 Про надання дозволу Фермерському господарству Берегове на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", Фермерському господарству Берегове надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 20,5 га, розташованої на території Давидівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Давидівської сільської ради Пирятинського району від 12.12.2012 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її в оренду Фермерському господарству Берегове для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 20,5 га.

На підставі вищевказаного рішення 12.12.2012 між ФГ Берегове та Давидівською сільською радою Пирятинського району укладено договір оренди землі № 02, згідно якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 20,5 га терміном до 01.01.2018 року.

22.12.2017 рішенням Давидівської сільської Пирятинського району № 133а продовжено договір оренди земельної ділянки від 12.12.2012 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 20,5 га, яка розташована в межах населеного пункту в межах Давидівської сільської ради Пирятинського району з кадастровим номером :03:001:0069, терміном до 01.01.2025.

Речове право (оренда) зареєстровано державним реєстратором Чорнухинської РДА 09.01.2018 № 24385789.

Прокурор посилався на те, що рішення Давидівської сільської ради Пирятинського району прийняті, а договір оренди землі та додаткова угода до нього укладена із порушенням земельного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 134 ЗК України, п.3.5. наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 536 від 11.10.2011 Про затвердження Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, ст. 15 Закону України Про оренду землі, а тому вони є незаконними, підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, а також просив скасувати державну реєстрацію права оренди та припинити право оренди ФГ Берегове на спірну земельну ділянку та зобов`язати ФГ Берегове повернути земельну ділянку територіальній громаді Пирятинської міської ради.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з частиною 3 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Системне тлумачення положень частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Вказаних висновків також дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 25.08.2020 у справі №915/16219, від 02.09.2020 у справі №911/980/18.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 (пункт 7.12), від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 (пункт 10.13), від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц (пункт 8.12) сформульовані висновки про те, що склад відповідачів визначається прокурором самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що прокурором у даній справі як позивача визначено Пирятинську міської ради Полтавської області, а як відповідачів - 1) Фермерське господарства "Берегово", 2) Ліквідаційної комісії Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області

При цьому, як свідчать матеріали справи, рішенням другої сесії восьмого скликання Пирятинської міської ради від 11.12.2020 № 46 "Про припинення Давидівської сільської ради та її виконавчого комітету" припинено юридичну особу - Давидівську сільську раду в результаті реорганізації шляхом приєднання до Пирятинської міської ради. Отже Пирятинська міська рада як представницький орган об`єднаної територіальної громади є правонаступником прав і обов`язків Давидівської сільської ради.

Згідно з підпунктом 4 пункту 6-1 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту.

Тобто Пирятинська міська рада як представницький орган об`єднаної територіальної громади є правонаступником прав і обов`язків Давидівської сільської ради Пирятинського району, оскільки рішенням другої сесії восьмого скликання Пирятинської міської ради Полтавської області від 11.12.2020 № 46 "Про припинення Давидівської сільської ради та її виконавчого комітету" припинено юридичну особу Давидівську сільську раду в результаті реорганізації шляхом приєднання до Пирятинської міської ради.

Отже прокурором у позовній заяві другим визначено відповідачем ліквідаційну комісію Давидівської сільської ради Пирятинського району, орендодавця за оспорюваним правочином, і в той же час як позивача зазначено Пирятинську міську раду, яка є повним правонаступником прав і обов`язків Давидівської сільської ради Пирятинського району.

Як виснувала Велика Палата у постанові від 25.06.2019 у справі №910/17792/17, відповідно до статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

За змістом наведеної норми сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача.

У постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі №918/1043/21 вказує, що, застосовуючи в контексті спірних правовідносин норми статей 19 та 131-1 Конституції України, а також статті 216 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що визначати, в чому полягає чи може полягати порушення інтересів держави та оспорювати на цій підставі правочин у суді може тільки суб`єкт, наділений у спірних правовідносинах владними повноваженнями (незалежно від наявності статусу юридичної особи), або прокурор, який у встановленому порядку, виконуючи субсидіарну роль, може представляти державу в судовому провадженні замість відповідного компетентного суб`єкта, який усупереч вимогам закону не здійснює захист інтересів держави або робить це неналежно.

При цьому, прокурор у позовній заяві зазначає, що спірний договір оренди порушує права власника, тобто Пирятинської міської ради, а отже позовна заява, подана в інтересах держави в особі Пирятинської міської ради Полтавської області і одночасно до ліквідаційної комісії Давидівської сільської ради повного (правопопередника Пирятинської міської ради) як відповідача в частині вимог про визнання спірного договору недійсним не відповідає вимогам норм ГПК України.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 111 Цивільного кодексу України з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана повідомити учасників юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, про її участь в інших юридичних особах та/або надати відомості про створені нею господарські товариства, дочірні підприємства.

Під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред`явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи (ч. 3 ст. 111 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. У випадках, установлених законом, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо закриття відокремлених підрозділів юридичної особи (філій, представництв) та відповідно до законодавства про працю здійснює звільнення працівників юридичної особи, що припиняється (ч. 6 ст. 111 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується ліквідаційною комісією (ліквідатором) юридичної особи.

У частинах 2-4 статті 4 ГПК України визначено суб`єктів, які наділені правом звернення до господарського суду із позовом щодо захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

Так, відповідно до положень зазначеної норми юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Адміністратор за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", має право звертатися до господарського суду згідно з встановленою юрисдикцією господарських судів за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій.Термін "адміністратор за випуском облігацій" вживається у цьому Кодексі у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, зокрема, юридичні особи; фізичні особи-підприємці; фізичні особи, які не є підприємцями; державні органи; органи місцевого самоврядування.

Положеннями статті 80 Цивільного кодексу України унормовано, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

В силу частини першої статті 89 Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Колегія суддів зазначає, що ліквідаційна комісія не є юридичною особою, а є органом управління, який створюється з метою здійснення ліквідаційної процедури та проводить інвентаризацію та оцінку майна особи, яка ліквідується, визнає ліквідаційну масу і розпоряджається нею, вживає заходів до стягнення дебіторської заборгованості, реалізує майно особи, яка ліквідується, і здійснює інші заходи, спрямовані на задоволення вимог кредиторів.

Створення ліквідаційної комісії не вказує на перехід прав та обов`язків від особи, яка ліквідується, до самої ліквідаційної комісії. У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні дані про те, що ліквідаційна комісія Давидівської сільської ради наділена статусом юридичної особи.

Отже сама ліквідаційна комісія Давидівської сільської ради, як не є юридичною особою або іншим суб`єктом, якому нормами ГПК надано право на звернення з позовом до господарського суду, не може самостійно виступати позивачем чи відповідачем у суді.

Враховуючи викладене, прокурором при поданні позову у даній справи порушено вимоги ГПК України щодо визначення суб`єктного складу учасників справи, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому щодо правових наслідків обрання прокурором неналежного відповідача - ліквідаційної комісії Давидівської сільської ради, яка не може виступати в суді від імені відповідного органу самоврядування, то колегія суддів зазначає про таке.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

За змістом статті 45 ГПК України сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачем у судовому процесі є особа, якій пред`явлено позовну вимогу.

Отже, позивачем є особа, яка має право вимоги, а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання. При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. Захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача.

Таким чином, належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві.

Зокрема, належним відповідачем є особа, яка дійсно є суб`єктом відповідного матеріального правовідношення (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № Б-39/02-09).

З оглядну на викладене, визначення позивачем (прокурором) у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

При цьому звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20 зазначено: Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 48 ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, провадження № 14-511цс18). З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, висновки судів попередніх інстанцій про відмову в позові є обґрунтованими.

Слід зазначити, що основні позовні вимоги у даній справі про визнання незаконним та скасування рішень органу місцевого самоврядування, а також визнання недійсним договору оренди землі та додаткової угоди до нього (де орендодавцем виступає такий орган місцевого самоврядування) звернуті, головним чином, до відповідного органу місцевого самоврядування.

А тому встановлення судом факту неправильного обрання прокурором відповідача, який би міг легітимно представляти у справі даний орган, унеможливлює задоволення таких вимог в цілому.

Інші ж позовні вимоги про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди ФГ "Берегове" на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0069, припинення права оренди на вказану земельну ділянку ФГ "Берегове", а також про зобов`язання ФГ "Берегове" повернути зазначену земельну ділянку територіальній громаді Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області в особі Пирятинської міської ради носять похідний характер, а тому не можуть бути задоволені через відсутність достатніх підстав для задоволення основних позовних вимог, про які було зазначено вище.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 (пункт 143) зазначила, зокрема, про таке:

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення відповідного договору, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, пункт 180).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76).

Слід зазначити, що на підставі оспорюваних рішень було вчинено такі дії :

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її в оренду ФГ "Берегове" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах населеного пункту Давидівської сільської ради";

- укладено між Давидівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області і Фермерським господарством "Берегове" договір оренди землі № 02 від 12.12.2012 щодо земельної ділянки, яка знаходиться в межах населеного пункту Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, загальною площею 20,5 г, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0069;

- укладено 29.12.2017 між Давидівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області і Фермерським господарством "Берегове" додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі № 02 від 12.12.2012.

Отже оспорювані рішення Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (від 12.12.2012 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її в оренду ФГ "Берегове" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах населеного пункту Давидівської сільської ради" та № 133а від 22.12.2017 "Про продовження договору оренди земельної ділянки для ведення товарного виробництва в межах с. Кроти ФГ "Берегове") вичерпали свою дію, у зв`язку з чим прокурором обрано неналежний спосіб захисту своїх прав при заявленні позовних вимог про визнання незаконними та скасування цих рішень, що свідчить про відсутність правових підстав для їх задоволення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №912/2797/21 вказано на те, що та обставина, що прокурор зазначив орган місцевого самоврядування відповідачем у справі, з огляду на звернення з вимогою про визнання недійсним рішення ради про затвердження проекту землеустрою, не є перешкодою для розгляду справи. Орган місцевого самоврядування брав участь у цій справі. У випадку встановлення судами обрання прокурором неналежного способу захисту щодо частини позовних вимог (про визнання недійсним рішення ради про затвердження проекту землеустрою) у задоволенні позову до такої особи належить відмовити за наслідком розгляду спору по суті.

Таким чином, прокурором, серед іншого, заявлено позовні вимоги про скасування рішень органу місцевого самоврядування, які є неефективним способом захисту.

Що стосується позовних вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди Фермерського господарства "Берегове" на спірну земельну ділянку та про зобов`язання Фермерського господарство "Берегове" повернути цю земельну ділянку територіальній громаді Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області в особі Пирятинської міської ради, то вони є похідними від позовних вимог про визнання незаконними та скасування оспорюваних рішень Давидівської сільської ради та визнання недійсним спірного договору оренди землі та додаткової угоди до нього, які не підлягають задоволенню, про що вже було зазначено вище. Отже оскільки основні позовні вимоги є безпідставними, то не підлягають задоволенню і вищевказані похідні позовні вимоги.

Зважаючи на вищенаведене, місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи, порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення, яким в позов слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Берегове" (вх.№1150 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 у справі №917/1615/21 задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 у справі №917/1615/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100-річчя Полтави,7, м. Полтава, 36000, ) на користь Фермерського господарства "Берегове" (37010, Полтавська область, Лубенський район, вул. Київська, 13 ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 16 344,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 05.09.2025.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.А. Шутенко