ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2025 року м. Дніпро Справа № 33/20-11

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "КАПІТАЛ"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Бажанова Ю.А.) від 11.02.2025р. у справі № 33/20-11

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "КАПІТАЛ", м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "Харіс", м. Дніпропетровськ

про стягнення 5 515 874 грн. 13 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонернийкомерційний банк "КАПІТАЛ" подало до Господарського суду Дніпропетровської області скаргу на бездіяльність органу Державної виконавчої служби України в якій просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області з приводу невиконання приписів статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому провадженні № 32172994;

- зобов`язати Східне міжрегіональне управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області зняти арешт накладений постановою від 18.09.2012 року за виконавчим провадженням № 32172994 на майно ПАТ "Акціонернийкомерційний банк "КАПІТАЛ": нежитлові приміщення загальною площею 1565,9 кв. м., які розташовані в м. Макіївка, вул. Лихачова, будинок 60, корпус 3

- визнати протиправною бездіяльність Першого правобережного ВДВС у Шевченківському та Центрального районах міста Дніпра з приводу невиконання приписів статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому провадженні № 23654538;

- зобов`язати Перший правобережний ВДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра зняти арешт накладений постановою від 13.01.2011 року за виконавчим провадженням № 23654538 на майно ПАТ "Акціонернийкомерційний банк "КАПІТАЛ": нежитлові приміщення загальною площею 1565,9 кв. м., які розташовані в м. Макіївка, вул. Лихачова, будинок 60, корпус 3.

Скарга мотивована наявністю накладених арештів на нерухоме майно належне банку, які мали бути зняті виконавчою службою у зв`язку з закінченням виконавчих проваджень.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2025р. у справі № 33/20-11 скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "КАПІТАЛ" на бездіяльність органу Державної виконавчої служби України у справі №33/20-11 повернуто скаржнику без розгляду.

Ухвала мотивована обставинами недотримання заявником при поданні вимог ч.ч. 3,4 ст. 340 ГПК України, а саме у скарзі не зазначено повне найменування боржника, та відомості про наявність або відсутність електронних кабінетів у інших учасників справи: імені та по батькові державного виконавця, дії якого оскаржуються; ідентифікатори для повного доступу до інформації про виконавчі провадження №№ 32172994, 23654538. Також до скарги не долучено доказів її направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "Харіс".

До Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Публічне акціонерне товариство "Акціонерно-комерційний банк "КАПІТАЛ", в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2025р. у справі № 33/20-11 та направити справу за скаргою на бездіяльність органу ДВС для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тими обставинами, що скаржник звільняється від обов`язку надсилання копій документів відповідачу, оскільки останній, як юридична особа, повинен зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку, проте не зареєстрував його.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.

Відповідач, органи виконавчої служби своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, про розгляд справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Акціонернийкомерційний банк "КАПІТАЛ" звернулося до господарського суду з позовом (з урахуванням збільшення позовних вимог) до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "Харіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором за № 20/2008 від 12.03.08р. у розмірі 6 150 992, 07 грн., з них: заборгованість за несплаченим кредитом 4 000 000,00 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками 1 485 900, 43 грн.; пеня по несплачених відсотках 147 980, 53 грн.; пеня по заборгованості за кредитом 117 111, 11 грн.; штраф 400 000,00 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.2011 заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на усіх банківських рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "Харіс" на рухоме та нерухоме майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "Харіс" в межах суми позовних вимог, а саме в розмірі 5 102 269,23 гривень.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2011 заяву про збільшення позовних вимог задоволено: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "Харіс" на користь публічного акціонерного товариства "Акціонернийкомерційний банк "КАПІТАЛ" заборгованість за несплаченим кредитом 4 000 000 грн., 00 коп. заборгованість за несплаченими відсотками 1 485 900 грн. 43 коп., пеня по несплачених відсотках 147 980 грн. 53 коп., пеня по заборгованості за кредитом 117 111 грн. 11 коп., штраф 400 000 грн. 00 коп. , 25 500 грн. 00 коп. - витрат по сплаті держмита, 236 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

31.10.2011 по справі видано наказ на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2011, яке набрало законної сили 24.10.2011.

07.02.2025 Публічне акціонерне товариство "Акціонернийкомерційний банк "КАПІТАЛ" через систему "Електронний суд" подало до Господарського суду Дніпропетровської області скаргу на бездіяльність органу Державної виконавчої служби України.

Розглянувши подану Публічним акціонерним товариством "Акціонерний-комерційний банк "КАПІТАЛ" скаргу на бездіяльність органу Державної виконавчої служби України, місцевий господарський суд дійшов до висновку про повернення її без розгляду.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним та помилковим.

Так, згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Розділом VI ГПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" надано право сторонам виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 339 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 340 ГПК України скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За вимогами ч. 3 ст. 340 ГПК України скарга повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються;

5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження;

6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа;

7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця;

8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

9) викладення обставин, якими особа, яка подає скаргу, обґрунтовує свої вимоги;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 340 ГПК України до скарги додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися;

2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду (ч. 5 ст. 340 ГПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що в порушення пунктів 3, 4, 5 частини третьої статті 340 ГПК України скарга не містить повне найменування боржника, відомості про наявність або відсутність електронних кабінетів у інших учасників справи; імені та по батькові державного виконавця, дії якого оскаржуються; ідентифікатори для повного доступу до інформації про виконавчі провадження №№ 32172994, 23654538. Також судом зазначено, що відсутність доказів направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів Товариству з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Грецьке підприємство "Харіс" є порушенням ч. 4 ст. 340 ГПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невиконання заявником обов`язку з направлення копії скарги відповідачу.

Так, у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система (ч. 1 ст. 6 ГПК України).

Електронний кабінет є сервісом, який розроблений та запропонований державою всім учасникам судових процесів.

Питання обов`язкової / добровільної реєстрації електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (далі ЄСІКС) або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, висвітлено у ч. 6 ст. 6 ГПК України.

Так, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Тобто з 04.11.2023 (дата набуття змін до абз. 1 ч. 6 ст. 6 ГПК України, внесених Законом України від 19.10.2023 № 3424-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи") у всіх юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, виник обов`язок мати електронний кабінет.

За положеннями ч. 7 ст. 42 ГПК України, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 30 серпня 2024 року у cправі № 908/3731/23 дійшов висновку, що покладення на позивача, який виконав належним чином вимоги закону про реєстрацію електронного кабінету, подав позов та апеляційну скаргу з використанням ЄСІКС, додаткового тягаря з направлення паперових копій процесуальних документів цінним листом з описом вкладення на адресу особи, яка такий обов`язок не виконала, є невиправданим. У такому разі обов`язок інформування особи про справу, передбачений ч.1 ст.9 ГПК України, покладається на суд.

Оскільки відповідач не виконав покладений на нього обов`язок реєстрації свого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно- комунікаційній системі, скаржник, який подав скаргу із застосуванням системи "Електронний суд", був позбавлений можливості направити відповідачу таку скаргу через вказану систему та на нього не може бути покладений обов`язок направлення скарги іншими засобами.

Також колегія суддів не погоджується з висновками суду, що незазначення організаційно-правової форми боржника у даному випадку є підставою для повернення скарги. Так, скарга містить найменування боржника, його ідентифікаційний код, адресу реєстрації. Вказане надає можливість повністю ідентифікувати особу відповідача та така помилка не позбавила суд можливості зазначити правильне найменування відповідача в оскаржуваній ухвалі, враховуючи попередній рух справи.

Суд першої інстанції зазначив, що заявник всупереч пункту 3 частини третьої статті 340 ГПК України не зазначив у скарзі відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що скарга подана через систему "Електронний суд", а відповідно до абзацу четвертого частини восьмої статті 6 Господарського процесуального кодексу України якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Щодо вимоги суду про зазначення ідентифікаторів для повного доступу до інформації про виконавчі провадження №№ 32172994, 23654538 апеляційний враховує наступне.

Ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження був запроваджений у межах Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), яка офіційно почала функціонувати з 5 жовтня 2016 року відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5 "Про затвердження Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження".

Виконавчі провадження, в рамках яких були порушені права апелянта, були відкриті та завершені до того, як почала функціонувати вказана система.

За даними автоматизованої системи виконавчих проваджень інформація про виконавчі провадження № 23654538 та № 32172994 відсутня.

Щодо незазначення імені та по батькові державного виконавця, дії якого оскаржуються, апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів скарги вбачається, що виконавчі провадження є завершені/закінчені багато років тому, інформація про виконавців, якими було накладено арешт на майно банку відсутня або виконавець наразі не діє. Це вбачається з відповідей Східного міжрегіонального управління забезпечення виконання рішень у Донецькій області та Першого правобережного ВДВС у Шевченківському та Центрального районах міста Дніпра (а.с. 67-68, т. 1), інших даних щодо виконавців з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також не вбачається.

Також слід звернути увагу, що в скарзі зазначені боржник, стягувачі, органи ДВС, дії/бездіяльність яких оскаржуються, а також аргументовано причини звернення зі скаргою із наданням відповідних документів.

Інших підстав для повернення скарги суд першої інстанції не зазначав.

Таким чином, зазначені судом першої інстанції підстави для повернення скарги на дії/бездіяльність органів примусового виконання рішення були формальними та спростовуються вищевикладеним.

Апеляційний суд також виходить з того, що надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Белеш та інші проти Чеської Республіки", "ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ" (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

В рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Тому суди повинні уникати надмірного формалізму під час вирішення питання про прийняття до розгляду заяв та скарг. Зазначені судом першої інстанції недоліки скарги на дії/бездіяльність органів примусового виконання рішення є несуттєвими, а висновки суду зроблені за відсутності належного дослідження матеріалів такої скарги.

З огляду на вищезазначене, повернення судом першої інстанції скарги заявнику, з наведених в ухвалі підстав, є необґрунтованим і таким, що суперечить нормам процесуального права, та має ознаки надмірного формалізму.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід скасувати та передати скаргу на бездіяльність органу державної виконавчої служби на розгляд Господарському суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275 - 284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "КАПІТАЛ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2025р. у справі № 33/20-11 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2025р. у справі № 33/20-11 - скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонернийкомерційний банк "КАПІТАЛ" на бездіяльність органу Державної виконавчої служби України передати на розгляд Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов