ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/779/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

секретар судового засідання: Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

від позивача: Стретович І.С. - ордер серії АС №1137186 від 24.04.2025;

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи підприємця Терехова Гліба Вікторовича

до Фізичної особи - підприємця Музиченка Олега Олеговича

про стягнення 68 000,00 грн

Фізична особа-підприємець Терехов Гліб Вікторович звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Музиченка Олега Олеговича 68000,00 грн попередньої оплати, а також витрат по сплаті судового збору та за надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою суду від 20.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 07.08.2025.

Ухвалою від 07.08.2025 суд продовжив строк розгляду справи по суті на підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод та відклав розгляд справи по суті на 02.09.2025.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи представник був повідомлений належним чином про що свідчить довідка про доставку електронного листа, ухвала суду про відкладення від 07.08.2025.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи та йому були створені достатні умови для реалізації своїх процесуальних прав.

Крім того, всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого має загальний доступ, крім того інформація про призначені судові засідання розміщувалася і на офіційному веб-порталі Судова влада України.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.01.2025 Фізична особа-підприємець Терехов Гліб Вікторович, на підставі рахунку-фактури №5 від 21.01.2025 сплатив Фізичній особі-підприємцю Музиченку Олегу Олеговичу 68000,00грн.

Позивач стверджує, що станом на 27.03.2025 товар від відповідача не отримав.

03.04.2025 на адресу відповідача позивач направив претензію, відповідно до якої вимагав протягом 7 днів з дати отримання претензії передати товар, вказаний у рахунку-фактурі №5 від 21.01.2025 або повернути кошти в розмірі 68 000,00 грн.

Оскільки надіслана вимога була залишена без задоволення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач позов не оспорив. Відзиву на позовну заяву не подав.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Матеріали справи містять виписані відповідачем рахунки-фактури №5 від 21.01.2025 на загальну суму 68 000,00 грн, у якому визначено найменування товару, кількість, ціна та загальна сума (а.с. 10-11).

Суд встановив, що вказані рахунки-фактури оплачені позивачем, про що свідчать платіжні інструкції №27 від 21.01.2025 на суму 20 000,00 грн та №28 від 22.01.2025 на суму 48 000,00 грн (а.с. 12-13).

Виставлення відповідачем рахунків на оплату свідчить про узгодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару, яку у подальшому оплатив позивач, що свідчить про укладення договору поставки у спрощений спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Тобто наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

В свою чергу, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства, аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

За правилами ст.663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки позивач здійснив попередню оплату товару на підставі виставлених відповідачем рахунків-фактур, в яких строки поставки сторонами не погоджено, тому як щодо поставки так і щодо повернення здійсненої оплати, слід керуватися приписами ч. 2 ст. 693 та ст. 530 ЦК України щодо пред`явлення вимоги.

Зважаючи на те, що законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупцем, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Подібний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 27.08.2019 року у справі №911/1958/18.

Матеріали справи містять досудову претензію від 27.03.2025 у якій позивач вимагав протягом 7 днів з дати отримання претензії передати товар, вказаний у рахунках-фактурах №5 від 21.01.2025 або повернути кошти в розмірі 68 000,00 грн.

Однак, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем сплаченої позивачем попередньої оплати в розмірі 68 000,00 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем сплаченої позивачем попередньої оплати, позовні вимоги в частині стягнення 68 000,00 грн попередньої оплати є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного та приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Музиченка Олега Олеговича ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи підприємця Терехова Гліба Вікторовича ( АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_2 )

- 68 000,00 грн заборгованості;

- 2 422,40 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.09.25

Суддя Давидюк В.К.

Відправити позивачу рек.

адвокату Стретович І.С. в Електронний кабінет

відповідачу в Електронний кабінет