ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
05.09.2025 Справа №905/1055/19 (905/678/25)
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.
про стягнення 6610759,87 грн,
без виклику представників, -
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, м.Дніпро, Дніпропетровська область, звернулось до Господарського суду Донецької області через підсистему Електронний суд з позовом до Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область (сформовано в системі 01.07.2025), про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період січень - червень 2025 року за списком №1 у розмірі 6297078,07 грн та списком №2 у розмірі 313681,80 грн, всього 6610759,87 грн, на підставі п.6 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003, ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ст. 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на здійснення ним призначення, нарахування та виплату пільгових пенсій, з огляду на що у відповідача виникла поточна заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за cписком №1 та cписком №2 за період січень-червень 2025.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст. ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 та прикінцеві положення Закону України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування»; ст. ст. 1, 2, 4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 19, 121 Конституції України, ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, п.6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663; Положення про Пенсійний фонд України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014, Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014.
22.07.2025 від представника відповідача, арбітражного керуючого Шульги І.В., через підсистему «Електронний суд» отримано відзив №126 від 21.07.2025 на позовну заяву (сформовано в системі 21.07.2025).
Просить у задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період січень 2025 року червень 2025 року за Списком №1 у розмірі 6297078,07 грн. та за Списком №2 у розмірі 313681,80 грн., на загальну суму 6610759,87 грн., відмовити.
- вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду в частині позовних вимог за період січень - березень 2025 року, а тому відповідач не визнає позовні вимоги за означений період;
- посилається на положення ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України в частині звернення з позовом до суду в тримісячний термін;
- оскільки позовна заява не містить обґрунтування поважності причини пропущення 3-місячного строку для звернення до суду, вимоги позивача в означеній частині підлягають залишенню судом без розгляду як такі, що заявлені з пропуском строку звернення до суду;
- відповідно до законодавства України підставою для відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій підприємствами є розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню за Списком №1 та Списком №2 у форматі зазначеному в додатках 7 та 6 Інструкції відповідно;
- зазначає, що позивач до позовної заяви додав розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню призначеним особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (Додаток 7 до Інструкції) за період січень червень 2025 на загальну суму 4567221,42 грн;
- вказує, що позивач до позовної заяви додав розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню призначеним особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Додаток 6 до Інструкції) за період січень червень 2025 року на загальну суму 197121,01 грн;
- доказом дотримання порядку формування та надсилання розрахунків є розрахунок, складений органом Пенсійного фонду України за місцем обліку пенсіонера із відміткою про отримання від органу Пенсійного фонду України за місцем знаходження підприємства;
- вважає, що надані позивачем розрахунки суми відшкодування витрат відповідача за Списком №1 та Списком №2 за січень 2025 року червень 2025 року не можуть розглядатися, як доказ на підставі якого були розраховані витрати на виплату і доставку пільгових пенсій;
- звертає увагу, що наданий позивачем розрахунок Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області №296/05-04 від 07.01.2025 на суму 2658,29 грн. містить лише відбиток печатки «Відділ забезпечення наповнення бюджету Фінансово-економічне управління Головного управління Пенсійного фонду України №1» та не містить підпису Заступника начальника відділу перерахування пенсій Доктор Крістіни, що є порушення п.6.5 Інструкції, а отже, цей розрахунок не може бути розглянутий як доказ підтвердження суми відшкодування заборгованості відповідача на виплату і доставку пільгових пенсій;
- вказує, що відповідач за законом повинен відшкодовувати лише фактично понесені органом Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому саме позивач повинен довести факт понесення таких витрат;
- надані розрахунки суми фактичних витрат не є доказами фактичної виплати пільгових пенсій;
- жодних доказів правомірності, правильності сформованих позивачем розрахунків суми фактичних витрат в розрізі кожного пенсіонера до суду не надано;
- відповідач позбавлений можливості самостійно перевірити правильність, обґрунтованість надісланих органом Пенсійного фонду України розрахунків суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, сформованих органом Пенсійного фонду України та встановити їх правильність чи виявити помилки, підготувати та надати власний контррозрахунок сум фактичних витрат, оскільки відповідач не має доступу до відомостей та документів, на підставі яких здійснюються розрахунки суми фактичних витрат;
- саме позивач, як суб`єкт владних повноважень, повинен довести в суді правомірність своїх вимог до відповідача, а тягар доказування не може перекладатись на відповідача;
- всупереч приписам законодавства, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги на підставі місячних розрахунків, а не річного розрахунку;
- посилається на висновок Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 11.04.2013 у справі №К800/5484/13, відповідно до якого, визначення сум до відшкодування на підставі місячних розрахунків є неприпустимим, а направлення щорічного розрахунку є єдиною підставою для стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах»;
- позивачем не надано доказів про призначення пенсії, розмір пенсії з дати призначення/перерахунку, наявність пільгового стажу за Списком №1 та Списком №2 саме на підприємстві відповідача, про останнє місце роботи пенсіонера, про дату досягнення пенсіонером пенсійного віку.
04.09.2025 від представника позивача Дудар Т.Л. через підсистему «Електронний суд» отримано відповідь б/н від 04.09.2025 на відзив (сформовано в системі 04.09.2025). Просив позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» про стягнення заборгованості за період січень 2025 року червень 2025 року за Списком №1 у розмірі 6297078,07 грн та за Списком №2 у розмірі 313681,80 грн, на загальну суму 6610759,87 грн задовольнити в повному обсязі.
- підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій;
- як вбачається з додатків до позовної заяви, а саме з розрахунків фактичних витрат а виплату та доставку пенсії, загальний розмір фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсії, що підлягає відшкодування відповідачем за період січень 2025 червень 2025 складає за Списком №1 у розмірі 6297078,07 грн та за Списком №2 у розмірі 313681,80 грн, на загальну суму 6610759,87 грн;
- склад витрат та факт їх понесення управліннями Пенсійного фонду України підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема, розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, фіскальними чеками про направлення вказаних розрахунків на адресу відповідача;
- дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод» ні в судовому, ні в адміністративному порядку не оскаржувались, розрахунки щодо фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є узгодженими з моменту їх отримання відповідачем та обов`язковими для виконання, адже після їх отримання жодних заперечень висловлено не було;
- розрахунок є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, отримані розрахунки відповідачем оскаржені не були, тому підлягаються обов`язковому виконання та сплаті;
- щодо підрахунку відповідача, який викладений у відзиві, відповідно до якого, сума долучених до позову розрахунків за Списком №1 складає 4567221,42 грн, по Списку №2 складає 197121,01 грн, то зазначено, що відповідачем не враховано суми щомісячного нарахування по розрахунках без змін розміру пенсій, наведено приклад обчислення;
- розрахунки суми відшкодування витрат відповідача по Списку №1 та Списку №2 за січень 2024 червень 2025 відповідають наданим розрахункам фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій;
- щодо порушення строків звернення до суду, про що зазначено відповідачем, то строки звернення до суду із позовом про стягнення недоїмки, передбачені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, не застосовуються.
ІІ. Процесуальні дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/678/24 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 07.07.2025 прийнято позовну заяву вих.№0400-010804-8/123676 від 01.07.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1055/19 (905/678/25); визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено позивачу надати: відповідно до ст. ст. 166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 06.08.2025 разом із доказами її направлення на адресу відповідача; встановлено відповідачу надати: відповідно до ст. ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду; роз`яснено сторонам, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ґрунтуючись на положеннях Господарського процесуального кодексу України, виходячи із суті спору, враховуючи відсутність клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості прокурора, позивачів та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 13, ч. 5 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, усі надані сторонами документи долучено до матеріалів справи, враховано судом під час ухвалення рішення.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 11.08.2022.
Матеріали справи містять розрахунок суми відшкодування витрат по списку №1 (п. «а» ст.13) за січень червень 2025 року по Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» на суму у розмірі 6297078,07 грн та розрахунок суми відшкодування витрат по списку №2 (п.п. «б» - «з» ст.13) за січень червень 2025 по Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» на суму у розмірі 313681,80 грн.
З матеріалів справи відстежується, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України за період січень червень 2025 року за списком №1 у розмірі 4567221,42 грн.
Також Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за січень червень 2025 року за списком №2 у розмірі 197121,01 грн.
У підтвердження направлення вказаних вище розрахунків Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» позивачем до позовної заяви додано відповідні листи «Про покриття витрат по списках №1 та №2» з реєстрами направлених розрахунків по пільгових пенсіях за списком №1 та №2, службові та фіскальні чеки, списки згрупованих відправлень, перелік яких наведено у розділі І цього судового рішення.
Як свідчать фактичні обставини позивачем до стягнення заявляється сума заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період січень - червень 2025 року за списком №1 у розмірі 6297078,07 грн та списком №2 у розмірі 313681,80 грн, всього 6610759,87 грн.
Не здійснення такого відшкодування відповідачем стало підставою для звернення позивача до суду з означеним позовом.
Позивачем заперечив проти підрахунку відповідача, який здійснений у відзиві на позовну заяву та зазначив, що відповідачем не враховані суми щомісячного нарахування по розрахунках без змін розміру пенсій, наведено власні приклади обчислення, відповідно до яких, позовні вимоги за період січень - червень 2025 року за списком №1 складають 6297078,07 грн та списком №2 складають 313681,80 грн, всього 6610759,87 грн, заперечив проти твердження відповідача про порушення позивачем трьомісячного строку звернення до суду, зазначивши, що відносно означеної позовної вимоги такі строки не застосовуються.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.
Відповідно до абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списками №1, та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад i показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, i за результатами атестації робочих місць (далі - список №1, список №2).
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Приписами ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено працівників, яким призначається на пільгових умовах пенсія за віком.
Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. При цьому до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.
Порядок та розмір відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах визначений Розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663.
Як передбачено п. 6.1 Інструкції №21-1, для підприємств та організацій (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України) відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:
особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;
особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з п. 6.4 Інструкції №21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Відповідно до п. 6.7 Інструкції № 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Вимогами пункту 6.8 Інструкції № 21-1, у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.
Отже, обов`язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої «Прикінцевих положень» Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, покладений на підприємства, у тому числі в частині пенсій призначених у порядку ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ.
Суд критично ставиться до позиції відповідача, що направлення щорічного розрахунку є єдиною підставою для стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 11.04.2013 у справі № К800/5484/13) з огляду на наступне.
По-перше, відповідач не надає ухвалу касаційного суду від 11.04.2013 у справі №К800/5484/13, а реєстр судових рішень вказаної ухвали не містить.
По-друге, у подальшому судом касаційної інстанції викладено іншу правову позицію, та судова практика у справах цієї категорії є усталеною.
Зокрема, у постанові від 31.07.2019 у справі №820/829/17, розглядаючи мотивування судів про відмову у позові органу Пенсійного фонду тим, що надані позивачем до матеріалів справи розрахунки не є належними доказами по справі, оскільки в діях останнього має місце порушення Інструкції в частині складання розрахунків та порядку їх надіслання відповідачу, Верховним Судом викладено наступний правовий висновок:
- підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період, у зв`язку із чим колегія суддів вважає необґрунтованими посилання судів на недоліки в оформленні відповідних розрахунків, оскільки наявність формальних недоліків в оформленні таких розрахунків не спростовує наявність у підприємства фактичної заборгованості зі сплати сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та обов`язку їх відшкодування;
У постанові від 31.10.2019 у справі №815/1929/14 Верховний Суд зазначив:
- підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період;
- розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій Товариством оскаржені не були, а отже є узгодженими;
- враховуючи наведене, а також те, що відповідачем доказів про сплату заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за спірний період не подано, Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
У пунктах 18-23 постанови від 28.11.2019 у справі №460/3113/18 Верховний Суд зазначив:
- обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в частині пенсій призначених у порядку статті 13 Закону №1788-XII, покладений на підприємства;
- обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається підприємству;
- органи Пенсійного фонду зобов`язані повідомити підприємство про настання обставин, які впливають на суму відшкодування, шляхом надіслання підприємству розрахунку;
- розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відповідачам оскаржені не були, а отже є узгодженими.
- відповідач зобов`язаний щомісячно до 25-го числа здійснювати покриття фактичних витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах.
- обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, в частині пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ, покладений на підприємства (відповідача);
- правильними є доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції застосував пункт 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV та положення Інструкції №21-1 без урахування висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №804/5817/17, від 13.09.2019 у справі №812/210/17, який полягає у тому що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період;
- колегія суддів вважає безпідставними посилання суду апеляційної інстанції на недоліки в оформленні відповідних розрахунків, оскільки наявність формальних недоліків в оформленні таких розрахунків не спростовує наявність у підприємства фактичної заборгованості зі сплати сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та обов`язку їх відшкодування. Аналогічна позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі №813/612/17, від 09.07.2020 у справі №804/1424/17.
З огляду на таке, означені твердження відповідача відхиляються судом.
Слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово висловлювався, що обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій призначених у порядку статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покладений на підприємства, тобто відповідача (такий висновок міститься, зокрема, у постановах від 20.12.2018 року у справах №804/7025/17, № 804/2506/17).
Щодо тверджень відповідача про не надання доказів правомірності, правильності сформованих позивачем розрахунків суми фактичних витрат в розрізі кожного пенсіонера.
В частині необхідності дослідження складових сум, підстав призначення пенсій кожній із осіб, яким призначено пільгову пенсію, дат призначення, місця роботи, терміну роботи, орієнтованого відсотку відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій тощо, суд застосовує правову позицію Верховного Суду, що містить постанова від 23.06.2022 у справі №804/2793/18, відступу від якої не встановлено.
У постанові Верховного Суду від 23.06.2022 року у справі наголошено, що оцінка наявності пільгових умов праці, атестації робочих місць, відповідного стажу, тощо надається органами Пенсійного фонду при призначенні пенсії особам, а тому не підлягає оцінці при розгляді подібних справ.
Відтак, означені заперечення відповідача відхиляються судом.
При цьому, суд зазначає, що обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається підприємству.
Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 28.11.2019 у справі №460/3113/18.
Як слідує з встановлених обставин справи, заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» за списками № 1, №2 за період з січня 2025 по червень 2025 у загальному розмірі 6610759,87 грн виникла за наслідками невиплати пенсій пенсіонерам, зазначеним у розрахунках фактичних витрат, перелік яких наведено у розділі І цього судового рішення.
Призначення пенсії цим особам відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалось та заяви про припинення виплати пенсії всім цим особам у зв`язку з призначенням їм пенсії на підставі недостовірних документів до органів Пенсійного фонду не подавались.
Одночасно, відповідачем надано власний розрахунок, який здійснено на підставі наявних в матеріалах справи розрахунків фактичних витрат на виплату та доставу пільгових пенсій за січень-червень 2025.
Відповідно до означеного підрахунку, загальна сума отриманих розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень червень 2025 по списку №1 складає 4567221,42 грн, по Списку №2 197121,01 грн.
Як вбачається, відповідачем підраховано місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій (гр..18) та суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з дати призначення (перерахунку) пенсії до дати формування розрахунку (гр.17).
З цього приводу, позивачем зазначено, що відповідачем під час здійснення підрахунку не враховані суми щомісячного нарахування по розрахунках без змін розміру пенсії.
Одночасно, наведено приклад підрахунку, який здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду.
По пенсіонеру ОСОБА_1 надано розрахунок №343/Р від 03.01.2025 з січня 2025 року, місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з січня 2025 складав 8463,51 грн, пояснено, що нарахування на суму 8463,51 грн здійснено також у лютому 2022 року, адже сума не змінились, а тому, відповідно, новий розрахунок не надсилався. Вже у розрахунку №5416/Р від 04.03.2025 з березня 2025 року, місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій змінився та склав 8852,22 грн, надіслано відповідний розрахунок відповідачу та розпочалось нарахування з застосування суми 8852,22 грн не тільки у березні 2025, а й у квітні-червні 2025, адже сума фактичних витрат не змінювалась, нові розрахунки не надсилався.
Відтак, підсумовано, що надані з позовом розрахунки суми відшкодування витрат відповідача по Списку №1 та Списку №2 за січень 2025 - червень 2025 відповідають наданим розрахункам фактичних витрат на випату та доставку пільгових пенсій, які є єдиним документом, на підставі якого відповідача має нести обов`язок згідно з чинним законодавством по відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій.
Інших вихідних даних, з яких би вбачалось помилковість, необґрунтованість або неправомірність місячного розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій у сумах визначених позивачем, відповідачем не надано.
Відтак, суд відхиляє заперечення відповідача в частині розрахунку.
Як встановлено та у розділі І цього судового рішення перелічено, у матеріалах справи містяться відповідні листи «Про покриття витрат по списках №1 та №2» з реєстрами направлених розрахунків по пільгових пенсіях за списком №1 та №2, службові та фіскальні чеки, списки згрупованих відправлень, які позивачем надано разом із позовною заявою. У кожному з представлених супровідних листів визначено період, за який передаються розрахунки, визначається загальна сума боргу.
Стосовно розрахунку Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області №296/05-04 від 07.01.2025 на суму 2658,29 грн. на який було звернуто увагу відповідачем.
Відповідач зазначає, що означений розрахунок містить лише відбиток печатки «Відділ забезпечення наповнення бюджету Фінансово-економічне управління Головного управління Пенсійного фонду України №1» та не містить підпису Заступника начальника відділу перерахування пенсій Доктор Крістіни.
Дійсно, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області №296/05-04 від 07.01.2025 на суму 2658,29 грн, який є сканованою копією паперового документа, вбачає наявною печатку та відсутність підпису Заступника начальника відділу перерахування пенсій Доктор Крістіни.
Також не вбачається відповідного штрих-коду та реквізитів, які свідчили б про підписання означеного розрахунку кваліфікованим електронним підписом, який наявний на інших подібних розрахунках.
Поряд з цим, суд відхиляє доводи відповідача про невідповідність означеного вище розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, через відсутність підпису уповноваженої особи, оскільки такий розрахунок сформовано програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України, містить відомості про прізвище, ініціали уповноваженої особи органу Пенсійного фонду та скріплено печаткою відповідного органу Пенсійного фонду.
В іншому, у противагу представленим позивачем доказам, відповідачем будь-яких доказів, що спростовують розмір відшкодування, направлення позивачем спірних розрахунків на адресу відповідача не надано.
Саме лише невизнання обставин наявності заборгованості у відповідній сумі не є достатнім у розумінні стандартів доказування, передбачених нормами господарського процесуального законодавства.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («BENDERSKIY v. Ukraine»), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
З встановлених обставин справи слідує, що позивачем надано більш вірогідні докази факту наявності обов`язку відповідача з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та заборгованості перед позивачем в сумі 6610759,87 грн, натомість як відповідачем доказів на противагу цьому не надано взагалі.
Поряд з цим, звернуто увагу, що спірні зобов`язання у відповідача виникли в силу закону, про наявність групи осіб, яким підлягає сплата та доставка пільгових пенсій, не могло не бути відомо, а відтак відповідач повинен був вчинити дії з виконання покладеного на нього в силу закону обов`язку задля недопущення порушення вимог норм приведеного вище законодавства, проявити розумну обачність з метою встановлення обсягу невиконаного зобов`язання задля усунення наявних порушень у цій частині.
Доказів виконання у будь-якій частині покладеного на відповідача обов`язку з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не надано, підтвердження здійснених платежів матеріали справи не містять.
Відтак, оскільки обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, за відсутності належних, допустимих та достовірних доказів протилежного, відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, які надіслані підприємству.
У той же час, правових підстав для сумнівів у правильності обчислення заявником витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у суду немає, відсутні підстави вважати ці розрахунки необґрунтованими.
Таким чином, розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за спірний період, є обов`язковими для виконання.
З огляду на викладене, суд відхиляє заперечення відповідача в цій частині.
Суд зазначає, що відхиляючи доводи відповідача, суд враховує висновки, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», згідно з яким пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шевельов проти України»).
В частині застосування до розглядуваного позову ст. ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визначає такі не застосовуваними. Спір розглядається за правилами господарського судочинства, порядок здійснення якого регулюється положеннями Господарського процесуального кодексу України. Аналогія закону у даному випадку не допускається.
V. Висновки суду:
Виходячи з встановлених обставин справи, мотивів та положень законодавства, застосованих судом, господарський суд дійшов висновку, що вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період січень - червень 2025 року за списком №1 у розмірі 6297078,07 грн та списком №2 у розмірі 313681,80 грн, всього 6610759,87 грн є обґрунтованими, доведеними, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 7, абз. 1 ч. 3 ст. 12, ст. ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:
1.Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, м.Дніпро, до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період січень - червень 2025 року за списком №1 у розмірі 6297078,07 грн та списком №2 у розмірі 313681,80 грн, всього 6610759,87 грн, задовольнити.
3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4.Згідно з ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
5.Повне судове рішення складено 05.09.2025.
Суддя О.В. Кротінова