ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

28 серпня 2025 року Справа № 926/2825/25

Суддя Господарського суду Чернівецької області Тинок Олександр Сергійович, розглянувши заяву

стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕРИФ-ОХОРОНА ЧЕРНІВЦІ"

до Фізичної особи-підприємця Порайка Ореста Андрійовича

про видачу судового наказу в сумі 10000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕРИФ-ОХОРОНА ЧЕРНІВЦІ" звернулося до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Порайка Ореста Андрійовича заборгованості в сумі 10000,00 грн.

Подана заява обґрунтовується тим, що на виконання умов укладено між сторонами Договору № 11702835/ОК про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 01 травня 2024 року стягувач надав боржнику послуги охорони шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації, яка встановлена за адресою: Чернівецька обл., Чернівецький р-н., м. Чернівці, вул. Заньковецької Марії, буд. 27. Однак, боржник зовсім не сплачував вартість наданих послуг з травня 2024 року по листопад 2024 року, внаслідок чого у боржника перед стягувачем виникла заборгованість у розмірі 3500,00 грн.

Невиконання боржником взятих на себе зобов`язань стало підставою для звернення стягувача до суду із заявою про видачу судового наказу, в якому останній просить суд стягнути з боржника: 3500,00 грн - сума боргу за надані послуги; 500,00 грн сума штрафних санкцій передбачені п. 5.1.2 Договору; 6000,00 грн сума штрафних санкцій передбачені п. 5.1.4 Договору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2025 року, справу №926/2825/25 передано на розгляд судді Тинок О.С.

Положенням частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Частинами 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України (у чинній редакції на мент виникнення правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, заява про видачу судового наказу сформована та подана до Господарського суду Чернівецької області через систему «Електронний суд» - 26 серпня 2025 року.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявлена до стягнення заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань за Договором № 11702835/ОК про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 01 травня 2024 року та Додатків №1,2,3,4.

Водночас, судом встановлено, що Договір № 11702835/ОК про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 01 травня 2024 року не містить підпису уповноваженої особи виконавця Туренко М.В., а лише печатку юридичної особи. Крім того, Додатки до договору №1, 2, 3, 4 не містять жодної ідентифікації уповноваженої особи виконавця на підписання вказаних документів, натомість містять печатку юридичної особи.

У даному випадку визначальним для правильного застосування норм процесуального права та можливості розгляду справи за правилами наказного провадження, яке законодавець відокремив від інших видів провадження у господарських справах, є саме наявність укладеного між сторонами в письмовій (електронній) формі договору з дотриманням усіх вимог до його форми та підписання, оскільки встановлення дійсності та укладеності правочину належить до предмета доказування. Тоді як процесуальний закон встановлює, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Аналіз приписів процесуального законодавства свідчить, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За результатами розгляду заяви наявні достатні підстави вважати, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕРИФ-ОХОРОНА ЧЕРНІВЦІ" вимоги не є безспірними, отже не можуть бути розглянуті у наказному провадженні.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Окрім того, частиною 1 статті 509, статей 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись, зокрема, згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

З аналізу вказаних норм закону слідує, що штраф та/або пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видами штрафних санкцій, які сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов`язання.

Отже, заявлена Товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕРИФ-ОХОРОНА ЧЕРНІВЦІ" вимога про стягнення з боржника 6000,00 грн штрафних санкцій передбачених п. 5.1.4 Договору та 500,00 грн штрафних санкцій передбачені п. 5.1.2 Договору № 11702835/ОК про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 01 травня 2024 року не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пунктів 1 та 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Частиною 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з частиною 3 статті 152 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Відповідно до частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частини 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 148, 151, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ШЕРИФ-ОХОРОНА ЧЕРНІВЦІ" у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Порайка Ореста Андрійовича заборгованості в сумі 10000,00 грн, з яких: 3500,00 грн - сума боргу за надані послуги; 500,00 грн сума штрафних санкцій передбачені п. 5.1.2 Договору № 11702835/ОК від 01 травня 2024 року; 6000,00 грн сума штрафних санкцій передбачені п. 5.1.4 Договору № 11702835/ОК від 01 травня 2024 року.

Ухвала складена та підписана 28 серпня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя Олександр ТИНОК