РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2025Справа № 910/7522/25
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код: 35210739)

до Фізичної особи-підприємця Дорошкової Лариси Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )

про стягнення 81336,41 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.06.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» з вимогами до Фізичної особи-підприємця Дорошкової Лариси Анатоліївни про стягнення 81336,41 грн, з яких 60840,00 грн основного боргу, 8653,01 грн пені, 2352,76 грн 3% річних та 9490,64 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 не здійснив оплату за експлуатацію майданчика для паркування, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 60840,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 8653,01 грн пені, 2352,76 грн 3% річних та 9490,64 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 відкрито провадження у справі №910/7522/25, постановлено здійснювати розгляд справи з правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

19.08.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що він не зміг фактично використовувати паркувальний майданчик.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.11.2023 між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» (Сторона-1) та Фізичною особою-підприємцем Дорошковою Ларисою Анатоліївною (Сторона-2) укладено Договір №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, відповідно до умов якого Сторона-1 передає за плату Стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул. Практична, 6 (надалі - майданчик для паркування), що включає 130 (сто тридцять) місця для платного паркування транспортних засобів, а також 15 (п`ятнадцять) спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.1 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 майданчик для паркування вважається переданим в експлуатацію Стороні-2 з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію.

У п. 3.4 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 сторони погодили, що щомісяця до 10-го числа Сторони підписують акт приймання-передачі послуг, наданих в попередньому місяці. Підписання акту приймання-передачі наданих послуг здійснюється за місцезнаходженням Сторони-1. У випадку не підписання Стороною-2 акту приймання-передачі наданих послуг в строк до 10 числа акт приймання-передачі послуг вважається підписаним Стороною-2 без зауважень.

Відповідно до п. 4.2 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 загальна ціна договору становить 926120,00 (дев`ятсот двадцять шість тисяч сто двадцять) грн. 00 коп., у г. ч. ПДВ в сумі 154353,33 (сто п`ятдесят чотири тисячі триста п`ятдесят три) грн. 33 коп.

Згідно з п. 7.12 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 після припинення дії або розірвання Договору (окрім випадку втрати Стороною права експлуатації майданчика для паркування) Сторона-2 зобов`язана протягом (п`ятнадцяти) календарних днів звільнити майданчик для паркування.

Відповідно до п. 7.13 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 у випадку, якщо Сторона-2 звільнила майданчик для паркування до закінчені строку, визначеного даним Договором, вона має право повідомити про це Сторону-1 шляхом підписання акту повернення майданчика для паркування з експлуатації. Датою звільнення майданчика для паркування в такому випадку буде вважатись дата підписання акту повернення майданчика для паркування з експлуатації.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 не здійснив оплату за експлуатацію майданчика для паркування, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 60840,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 8653,01 грн пені, 2352,76 грн 3% річних та 9490,64 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 3.2 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію має бути підписаний сторонами в термін з - 16.11.2023 по 16.12.2023. У випадку не підписання сторонами акту приймання передачі майданчика в експлуатацію даний Договір вважається розірваним 17.12.2023.

Відповідно до п. 3.3 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 майданчик для паркування вважається фактично повернутим Стороні-1 з моменту підписання Сторонами акту повернення з експлуатації майданчика для паркування у строки, визначені п. 7.12. Договору. У випадку не підписання Стороною-2 акту повернення з експлуатації майданчика для паркування Сторона-1 має право підписати даний акт в односторонньому порядку, направивши відповідне повідомлення Стороні-2, після чого майданчик вважається повернутим Стороні-1.

За актом приймання-передачі від 04.12.2023 до Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 позивач передав, а відповідач прийняв в експлуатацію паркувальний майданчик на 145 машиномісць за адресою: м. Київ, вул. Практична, 6.

Згідно з п. 7.1 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його Сторонами.

Відповідно до п. 7.2 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 строк дії договору становить 1096 календарних днів від дати підписання акту приймання передачі Стороною-1 в експлуатацію Стороні-2 майданчика для паркування.

14.02.2024 сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023, якою розірвали Договір №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 з 14.02.2024.

За актом повернення паркувального майданчика від 14.02.2024 до Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 відповідач повернув, а позивач прийняв паркувальний майданчик на 145 машиномісць за адресою: м. Київ, вул. Практична, 6.

Отже, як вказує позивач, відповідач користувався паркувальним майданчиком на умовах Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 у період з 04.12.2023 по 14.02.2024 та повинен сплатити відповідну плату за вказаний період.

Відповідно до п. 4.1 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 вартість експлуатації 1 машиномісця за 1 день в гривнях, становить 6,50 (шість) грн. 50 коп., у т. ч. ПДВ в сумі 1,08 (одна) грн. 08 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4.3 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 оплата вартості експлуатації майданчика починається з дня підписання акту приймання передачі Стороною-1 в експлуатацію Стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється Стороною-2 щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок Сторони-1 у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахуванням кількості календарних днів в місяці, за який проводиться оплата не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, за який здійснюється розрахунок. Плата за місяць, в якому підписано акт приймання-передачі, здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці. Якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 15 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця.

У п. 4.7 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 сторони погодили, що оплата Сторони-2 Стороні-1 згідно умов даного Договору проводиться за період з дати підписання акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію по дату фактичного повернення з експлуатації Стороні - 1 майданчика для паркування.

Таким чином, як вказує позивач, враховуючи вартість, встановлену у п. 4.1 Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023, за період з 04.12.2023 по 14.02.2024 відповідач повинен був сплатити на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 60840,00 грн.

Доказів сплати грошових коштів у сумі 60840,00 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Однак, у відзиві на позовну заяву відповідач пояснив, що акт приймання-передачі відповідачка підписала на пропозицію співробітників Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», які завірили її в тому, що жодних перешкод для здійснення фінансово-господарської та підприємницької діяльності в місці розташування вищевказаних паркувальних майданчиків не існує.

Після цього співробітники Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» повідомили позивачку про те, що найближчим часом уповноважені представники комунального підприємства разом з Фізичною особою-підприємцем Дорошковою Ларисою Анатоліївною та/або її представниками виїдуть на місце розташування зазначених вище майданчиків для паркування транспортних засобів для їх фактичної передачі в розпорядження Фізичної особи-підприємця Дорошкової Лариси Анатоліївни.

07.12.2023 та 08.12.2023 представником позиваки разом зі співробітником Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» здійснено виїзди за місцем розташування вищезазначених майданчиків для паркування транспортних засобів та встановлено, що майданчик для паркування транспортних засобів, розташований за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул. Практична, 6 фактично знаходиться на території ЖК «ПАРКЛЕНД», вхід до якого здійснюється за допомогою електронних магнітних карток (ключів) та шляхом перетинання контрольно-пропускного пункту, який обладнано електронним шлагбаумом та будівлею охорони.

Обслуговування території ЖК «ПАРКЛЕНД» здійснює ОСББ «ЖК ПАРКЛЕНД», а паркувальний майданчик, який позивач зобов`язаний передати відповідачці фактично використовується місцевими мешканцями та їх гостями.

Відповідач пояснив, що не зважаючи на добросовісні дії, бажання та усі намагання Фізичної особи-підприємця Дорошкової Лариси Анатоліївни виконати умови укладеного Договору №ДНП-2023-11/05 від 16.12.2023 позивач фактично так і не передав відповідачці паркувальний майданчик, передбачений умовами вищезазначеного договору.

15.12.2023 відповідачкою було направлено офіційну заяву до ОСББ «ЖК «ПАРКЛЕНД» з вимогою забезпечення невідкладного безперешкодного доступу до вищезазначеного майданчика для паркування транспортних засобів шляхом вжиття всіх можливих заходів щодо припинення обмеження цивільних прав і свобод Фізичної особи-підприємця Дорошкової Лариси Анатоліївни в користуванні земельної ділянки, переданій їй в користування відповідно до умов Договору №ДНП-2023-11/05.

Однак, як вказав відповідач, жодної відповіді не надходило від ОСББ.

Відповідач зауважив, що вжиття заходів щодо припинення обмежень, а саме факт направлення заяви до ОСББ свідчить про дотримання відповідачем обов`язку про його належну поведінку. Відповідач діяв добросовісно, намагаючись відновити своє право на користування майданчиком, що виключає умисне порушення договору з його сторони.

Не зважаючи на викладені факти, достовірно знаючи про те, що існували реальні перешкоди у здійснені відповідачем фінансово-господарської і підприємницької діяльності за адресами розташування майданчику для паркування транспортного засобу (м. Київ, Голосіївський район, вул. Практична, 6), які позивач зобов`язаний передати у користування відповідача, 02.01.2024 на електронну адресу останньої від головного фахівця Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» були надіслані рахунки за грудень 2023 року та січень 2024 року за нібито надані послуги за Договором №ДНП-2023-11/05 від 16.12.2023.

В той же час, як вказує відповідач, з урахуванням викладених фактів, жодних послуг позивачем не надавалось, про що, зокрема свідчить відсутність складених та підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, які відповідно до п. 3.2 розділу 3 Договору №ДНП-2023-11/05 від 16.12.2023, складаються щомісяця до 10-го числа та підписуються за місцезнаходженням Комунального підприємства «Київтранспарксервіс».

22.01.2024 відповідачка направила на електронну адресу позивача заяву про усунення перешкод у виконанні умов договорів про надання майданчиків для експлуатації, утримання та облаштування, в якій просила усунути перешкоди у виконанні умов Договору №ДНП-2023-11/05 щодо надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, невідкладно вжити всіх необхідних заходів, аби забезпечити їй можливість виконувати свої обов`язки за договором, після усунення перешкод здійснити фактичну (реальну) передачу у користування майданчика для паркування транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул. Практична, 6, до моменту такої фактичної передачі не нараховувати плату та не виставляти рахунки за послуги, оскільки вони фактично не надавалися.

14.02.2024 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №ДНП-2023-11/05, якою сторони дійшли згоду розірвати вищезазначений договір.

Таким чином, як вказує відповідач, хоча між сторонами був укладений Договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2023-11/05, однак з моменту укладання договору відповідач фактичного безперешкодного користування майданчиком з моменту передачі об`єкта не мав.

Суд зазначає, що позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, викладених відповідачем обставин не спростував.

Враховуючи вище викладені обставини, беручи до уваги, що відповідач не мав фактичної можливості використовувати на умовах Договору №ДНП-2023-11/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 16.11.2023 майданчик для паркування, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Дорошкової Лариси Анатоліївни суми основного боргу у розмірі 60840,00 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дорошкової Лариси Анатоліївни 8653,01 грн пені, 2352,76 грн 3% річних та 9490,64 грн інфляційних втрат, суд зазначає, що вказані позовні вимоги є похідними та наслідують долю основної позовної вимоги.

Так як суд дійшов висновку відмовити у позові Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дорошкової Лариси Анатоліївни суми основного боргу у розмірі 60840,00 грн, позовні вимоги про стягнення з відповідача 8653,01 грн пені, 2352,76 грн 3% річних та 9490,64 грн інфляційних втрат також задоволенню не підлягають.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у позові.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак