ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2025 р. Справа№ 925/120/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників згідно протоколу судового засідання;

від заявника: Григорчук І.О. - адвокатка, посвідчення № 8634/10;

від відповідача: Мартинюк О.О. - 11281/10;

від третіх осіб: не з`явились;

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2025

за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі № 925/120/25 (суддя - Васянович А.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального

округу Чернігівської області Зеленського Сергія Миколайовича

2. Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст поданої заяви про забезпечення позову

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулась ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Зеленським Сергієм Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за № 407 від 08 березня 2024 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА".

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

11 квітня 2025 року від позивачки надійшла заява про забезпечення позову, у якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 08 березня 2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленським Сергієм Миколайовичем, зареєстрованого в реєстрі №407, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА" заборгованості в розмірі 13 071 000 грн.

В обґрунтування поданої заяви позивачка вказує, що 20 березня 2024 року старшим державним виконавцем Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Донець Оксаною Анатоліївною відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого напису №407 від 08 березня 2024 року, виданого приватним нотаріусом Зеленським С.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ПОЖМАШИНА" заборгованості в розмірі 13 071 000 грн.

2. Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.04.2025 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову від 10 квітня 2025 року залишено без задоволення.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 23.04.2025 (через Електронний суд) звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження у справі № 925/120/25. Скасувати повністю ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2025 року по справі № 925/120/25 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 08 березня 2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленським Сергієм Миколайовичем, зареєстрованого в реєстрі №407, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Пожмашина" заборгованості в розмірі 13 071 000, 00 грн.

28.04.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2025 у справі № 925/120/25. Розгляд справи призначено на 26.05.2025.

26.05.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою продовжено строк розгляду апеляційної скарги. Відкладено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2025 у справі № 925/120/25 на 01.07.2025.

01.07.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою продовжено строк розгляду апеляційної скарги. Відкладено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2025 у справі № 925/120/25 на 09.07.2025.

09.07.2025 (через Електронний суд) до суду апеляційної інстанції від позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався. Ухвалою від 06.08.2025 розгляд апеляційної скарги було призначено на 26.08.2025. В судове засідання з`явились представники обох сторін. Представник апелянтки апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, задовольнивши заяву про забезпечення позову. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

В судовому засіданні 26.08.2025 у зв`язку зі складністю справи, враховуючи винятковий випадок, було відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 03.09.2025.

Апеляційна скарга була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин, враховуючи складність справи, поведінку сторін: подання клопотання про відкладення розгляду справи, неявки сторін, з метою належного повідомлення учасників апеляційного провадження, узгодження продовження сторонами строку розгляду апеляційної скарги, враховуючи дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога", та інші чинники.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в них доводів

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала була прийнята при неповному з`ясуванні всіх обставин справи.

У даному випадку апелянт на підставі пункту 5 частини першої статті 137 ГПК України просить зупинити стягнення, яке вже відбувається, на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Разом з цим, апелянт зазначив, що звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивачка з метою зупинення передчасного вилучення майна (звернення стягнення на яке здійснено на підставі згаданого виконавчого напису) та у майбутньому істотного ускладнення чи унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулося та може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна (коштів) боржника, постанову про стягнення про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендії та інші доходи боржника, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис щодо себе здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - за доводами скаржниці, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті (шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 407 від 08.03.2024, який оскаржується) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких вона звернувся до суду.

Також, апелянтка вважає, що у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи державним виконавцем буде примусово реалізовано майно на прилюдних торгах, стягнено кошти, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки.

Отже, за її доводами, невжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №407 від 08.03.2024 року, приватним нотаріусом ПРНО Чернігівської області Зеленським Сергієм Миколайовичем може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Суд першої інстанції не врахував, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 08.03.2024 року № 407, вчиненого приватним нотаріусом ПРНО Чернігівської області Зеленським С.В. є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

А тому скаржниця просила апеляційну скаргу у даній справі задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, задовольнивши заяву.

5. Вимоги відзиву на апеляційну скаргу та короткий зміст наведених в ньому доводів, а також позиції інших учасників

Відповідач у поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що вважає апеляційну скаргу, необґрунтованою, безпідставною та такою, яка має на меті затягування процесу розгляду даної справи по суті у визначені законом терміни і яка не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Так, за доводами відповідача, заява про забезпечення позову від 10.04.2025 є необґрунтованою, оскільки в ній не вказується про докази та факти які підтверджують порушення прав скаржника при здійснення виконавчих дій на підставі виконавчого напису №407 від 28.03.2024 року, виданого приватним нотаріусом ПРНО Чернігівської області Зеленським Сергієм Миколайовичем.

При цьому, сторона вважає, що заява про забезпечення позову подана 10.04.2025 містить посилання на ті ж факти і обставини, що і заява про забезпечення позову яка була подана до подання позовної заяви 07.02.2025 року та яка була скасована постановою Північного апеляційного господарського суду 18 березня 2025 у справі №925/120/25.

Таким чином, відповідач вважає, що заява про забезпечення позову, так як і апеляційна скарга подані без належних та допустимих доказів, а тому у суду є підстави відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Схожі за змістом правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у наступних постановах Верховного Суду: від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно із приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, де вона констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

При цьому, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення ефективного судового захисту порушених чи оспорюваних прав позивача та у подальшому виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення ефективного судового захисту та гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Суд апеляційної інстанції в цій частині відхиляє доводи скаржниці та приймає доводи відповідача, що заявниця у поданій заяві про забезпечення позову не спростовує безспірність заборгованості між нею та стягувачем з приводу суми заборгованості, яка є предметом спірного виконавчого напису, а зверталась лише до аргументів про порушення процедури вчинення виконавчого напису (зокрема, на копії договору) та здійснення державним виконавцем дій з примусового виконання виконавчого напису в межах виконавчого провадження (п. 27 постанови Верховного Суду від 03 червня 2025 року у справі № 925/120/25).

В цій частині, відхиляючи доводи скаржниці, суд апеляційної інстанції зазначає, що зобов`язання заявниці сплатити стягувачу відповідну суму коштів не виникає з виконавчого напису, який в цьому випадку є лише механізмом примусового виконання заявницею свого обов`язку зі сплати коштів на користь стягувача, який вона не виконує добровільно. А тому, оцінюючи адекватність заходу забезпечення позову, апеляційний суд зазначає, що самі лише доводи скаржниці про незаконність виконавчого напису з підстав недотримання нотаріусом процедури його вчинення у поєднанні з обставиною наявності виконавчого провадження не свідчить про реальність загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

В даному аспекті суд апеляційної інстанції також наголошує, що застосування заходів забезпечення позову, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 137 ГПК України - не є автоматичним з поданням позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. А на такі заяви поширюються загальні правила доказування, встановлені приписами процесуального законодавства в розумінні ст. 74, 76-80, 86, 269 ГПК України.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, положеннями, якими врегульовано питання вжиття заходів забезпечення позову, передбачено, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 30.06.2025 у справі № 922/488/22.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги через її необґрунтованість. А тому апеляційну скаргу (із заявлений підстав) у даній справі слід залишити без задоволення як необґрунтовану, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги (в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України) суд апеляційної інстанції не встановив.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Таким чином, на підставі ст. 2, 136, 137, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

8. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржницю в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 136-137, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2025 у справі № 925/120/25 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.04.2025 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з розглядом апеляційної скарги покласти на скаржницю.

4. Матеріали оскарження повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім