26.08.2025Справа № 910/2505/25
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Че-Фіш"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/2505/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Че-Фіш"
до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм
про визнання протиправним та скасування наказу, визнання аукціону таким, що не відбувся, та стягнення 135 500,29 грн
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Літовка М.В.
За участю представників учасників справи:
від позивача не з`явився
від відповідача Франків Л.Л.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справи № 910/2505/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Че-Фіш" до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про визнання протиправним та скасування наказу, визнання аукціону таким, що не відбувся, та стягнення 135 500,29 грн.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.06.2025 у справі № 910/2505/25 закрито провадження в частині вимог про визнання електронного аукціону за лотом KR9MACRO2025, ідентифікатор аукціону BSE001-UA-339, таким, що не відбувся. В іншій частині позов задоволено, визнано протиправним та скасовано пункт 1.10 наказу Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм № 42 від 23.01.2025 в частині дискваліфікації переможця Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕ-ФІШ", номер лоту KR9MACRO2025, ідентифікатор аукціону BSE001-UA-339; присуджено до стягнення з Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Че-Фіш" 135 500,29 грн гарантійного внеску, а також 4 844,80 грн судового збору.

15.07.2025 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить суд вирішити питання про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

21.07.2025 від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення призначено на 31.07.2025.

У судове засідання 31.07.2025 представники учасників справи не з`явились, у зв`язку з чим розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення відкладено на 06.08.2025.

04.08.2025 від позивача надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі його представника.

05.08.2025 від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 06.08.2025.

06.08.2025 судове засідання відкладено на 26.08.2025.

У судове засідання 26.08.2025 представник позивача не з`явився, представник відповідача заперечував проти задоволення заяви позивача та просив зменшити розмір судових витрат, які підлягають покладанню на відповідача.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/2505/25, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До позовної заяви позивачем додано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, в якому вказувалось про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

У подальшому 05.06.2025 позивачем подано заяву про стягнення з відповідача судових витрат, в якій сторона просила покласти на відповідача судові витрати в розмірі 40 000,00 грн.

Заперечуючи проти задоволення заяви про стягнення судових витрат, відповідач зазначив, що розмір заявленої суми витрат позивача на оплату послуг адвоката, щодо яких до суду подано вищезгадану заяву, є неспівмірним із: складністю справи, обсягом фактично наданих адвокатом послуг, витраченим адвокатом часом та ціною позову. Відповідач вважає, що представником позивача у поданій до суду заяві не надано належних доказів, які б доводили реальність та необхідність надання відповідних послуг, а також доказів щодо розумності розміру (вартості) зазначених послуг, ураховуючи обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

На підтвердження понесення витрат позивачем надано суду:

- копію договору про надання правової допомоги № 258/25 від 11.02.2025, укладеного між адвокатом Гавриловим Д.О. (адвокат) та позивачем (клієнт);

- додаткову угоду від 11.02.2025;

- акт про надання послуг від 30.05.2025;

- ордер серії СА № 1114565 від 28.02.2025.

За умовами укладеного договору № 258/25 від 11.02.2025 в порядку та на умовах, встановлених цим договором, клієнт доручає, а адвокат надає клієнту правову допомогу, клієнт зобов`язується прийняти та оплатити вартість правничої допомоги (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату, зазначається в додатковій угоді до договору. Конкретний розмір, порядок обчислення гонорару, порядок його оплати (попередня оплата, післясплата, оплата частинами тощо), підстави для зміни розміру гонорару, умови повернення тощо, а також конкретні види професійної правничої допомоги, які надаються адвокатом за цим договором визначаються у додатковій угоді до договору.

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 договору за результатами надання правничої допомоги за цим договором адвокат складає та надсилає (надає) для підписання клієнту акт про надані послуги з професійної правничої допомоги, який клієнт зобов`язується підписати і повернути протягом 10 днів після отримання.

У випадку, якщо протягом зазначеного пунктом 4.1 цього договору строку адвокат не отримує підписаний клієнтом примірник акта або обґрунтованої відмови, акт вважається підписаним, а послуги такими, що надані належним чином.

Вказаний договір укладений безстроково, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до моменту взаємної згоди сторін про його припинення або до моменту розірвання з виконанням умов, передбачених договором.

Відповідно до укладеної між позивачем та адвокатом додаткової угоди від 11.02.2025 сторонами в п. 2 вказаної угоди погоджено вартість гонорару в розмірі 40 000,00 грн, а також послуги, зокрема: надання консультацій щодо спірних питань правовідносин стосовно застосування законодавства у сфері охорони водних ресурсів та стягнення матеріальних збитків, визнання рішень про дискваліфікацію переможця протиправними, ознайомлення з матеріалами справи, іншими документами, аналіз законодавства, що регулює дані відносини, вивчення практики застосування судами законодавства, які використані при складанні позовної заяви та інших процесуальних документів. Представництво інтересів клієнта в суді, написання позовної заяви, клопотань, інших процесуальних документів, направлення матеріалів до суду, участь в судових засіданнях в суді першої інстанції.

Оплата гонорару здійснюється в порядку, передбаченому п. 3.1.1 договору, відповідно до якого: оплата 100% вартості наданих послуг здійснюється протягом 10 днів з дня винесення рішення господарським судом.

30.05.2025 між позивачем та адвокатом підписано акт про надання послуг, яким погоджено розмір послуг за надання правничої допомоги в розмірі 40 000,00 грн. Крім того, п. 3 вказаного акту оплата 100% вартості наданих послуг здійснюється протягом 10 днів з дня прийняття рішення суду, але не пізніше 01.08.2025.

Розглянувши надані позивачем докази, суд вказує про наступне.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

При встановленні розміру гонорару, як вказано у вищевказаній постанові Верховного Суду, можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Так, як вказано вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2025: закрито провадження у справі в частині вимог про визнання електронного аукціону за лотом KR9MACRO2025 ідентифікатор аукціону BSE001-UA-339 таким, що не відбувся. В іншій частині позов задоволено, зокрема, визнано протиправним та скасовано пункт 1.10 наказу Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм № 42 від 23.01.2025 в частині дискваліфікації переможця Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕ-ФІШ" номер лоту KR9MACRO2025, ідентифікатор аукціону BSE001-UA-339. Присуджено до стягнення з Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Че-Фіш" суму гарантійного внеску в розмірі 135 500,29 грн.

Як вказує позивач у заяві про ухвалення додаткового рішення, гонорар адвоката у сумі 40 000,00 грн було погоджено у фіксованому розмірі та в нього включені всі послуги в межах розгляду даної справи.

Відповідач просить відмовити представнику позивача у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та покладення на відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн, зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Водночас, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу не відповідають критеріям розумності, співмірності та необхідності їх понесення, у зв`язку з чим вважає за можливе, зважаючи на те, що відповідачем у даній справі є центральний орган виконавчої влади, який фінансується виключно за рахунок Державного бюджету, котрий здебільшого утворюється за рахунок коштів платників податків, зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 10 000,00 грн. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Крім того, судом враховано, що при обрахунку розміру гонорару позивачем продубльовано деякі види правничої допомоги, включені до акту, зокрема, дублюється складання та написання позовної заяви та інших процесуальних документів, а також застосування норм законодавства, яке регулює спірні відносини. Крім того, суд зазначає, що написання позовної заяви є процесом, який слідує за здійсненням аналізу законодавства та судової практики.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Че-Фіш» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45а, код 37472282) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Че-Фіш" (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, пров. Кропивницького, будинок 9, код 45851589) витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.).

3. В іншій частині заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Че-Фіш» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення (ухвала), якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 04.09.2025.

Суддя О.Г. Удалова