ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2025 р. Справа№ 910/7161/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 19.08.2025,

розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2025

за заявою Заступника керівника Волинської обласної прокуратури про забезпечення позову

у справі №910/7161/25 (суддя О.Г. Удалова)

за позовом Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Управління з питань оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Волинської обласної (військової) державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК КБР»

про стягнення 28 249 504,00 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог і підстави заяви про забезпечення позову

Заступник керівника Волинської обласної прокуратури (далі, прокурор) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Управління з питань оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Волинської обласної (військової) державної адміністрації (далі, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК КБР» (далі, відповідач) про стягнення 28 249 504,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що поставлений відповідачем позивачу товар за контрактами №1 від 13.03.2022 та №2 від 28.03.2022 виявився неякісним, що підтверджується висновками судово-економічної експертизи від 03.06.2022 №386/22-22, судово-товарознавчої експертизи від 22.06.2022 № СЕ-19/114-22/8447-ВМ та судово-товарознавчої експертизи від 22.05.2023 № КСЕ-19-22/49707-ТВ. Прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача 28 249 504,20 грн, які сплачені останнім за отриманий неякісний товар.

Разом з позовною заявою прокурором подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на рухоме майно - транспортні засоби, які зареєстровані за відповідачем, та на грошові кошти, які належать відповідачу, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після постановлення ухвали про забезпечення позову та належатимуть ТОВ «БК КБР», у межах суми позову 28 249 504,00 грн.

Подана заява про забезпечення позову мотивована тим, що наявні підстави, передбачені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, для вжиття заходів забезпечення позову в даній справі.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даній справі обґрунтована тим, що їх невжиття може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення позову.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/7161/25 відмовлено у задоволенні заяви Заступника керівника Волинської обласної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову.

Приймаючи вказану ухвалу, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів документально не підтверджена, адже заява не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 16.06.2025 через відділ документального забезпечення Заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/7161/25 та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву Заступника керівника Волинської обласної прокуратури про забезпечення позову у справі №910/7161/25.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до того, що виконання судового рішення у справі (за умови задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від того, чи матиме ТОВ «БК КБР» необхідну суму коштів. У цьому контексті прокурор зауважує, що у випадку подання позову про стягнення коштів можливість ТОВ «БК КБР» у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За наведених умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом першої інстанції завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Запропоновані прокурором заходи забезпечення позову є співмірними та обґрунтованими з урахуванням позовних вимог (предмету позову), останні спрямовані на забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених інтересів держави у бюджетній сфері у разі задоволення позову. При цьому немає підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб, оскільки грошові кошти залишаються у володінні та користуванні відповідача, а можливість ними розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів, якої стосується спір.

Узагальнені доводи заперечень на апеляційну скаргу

11.07.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «БК КБР» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/7161/25 - без змін.

Відповідач не погоджується із позицією, викладеною в апеляційній скарзі позивача, оскільки вважає, що твердження, доводи і висновки, викладені у скарзі, не відповідають обставинам в даних конкретних правовідносинах, натомість оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені в ній, зроблені за наслідком повного і всебічного з`ясування усіх обставин, які необхідно встановити для винесення такої ухвали, а отже, на переконання відповідача, апеляційна скарга не підлягає задоволенню в повному обсязі. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову не лише не підтверджена прокурором жодними доказами, але й не містить достатнього обґрунтування існування ризиків невиконання чи утруднення виконання майбутнього судового рішення у справі.

16.07.2025 через підсистему «Електронний суд» від Заступника керівника Волинської обласної прокуратури до Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій останній наголошує на тому, що відповідач, обґрунтовуючи доводи щодо того, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності, у відзиві посилається лише на те, що останній здійснює «нормальну господарську діяльність, отримує доходи і не має відкритих виконавчих проваджень». При цьому у відзиві не зазначено, як саме застосовані заходи забезпечення позову (арешт рухомого майна та коштів в межах суми позову) створять перешкоди його господарській діяльності. Разом з тим, саме лише зазначення вищевказаних обставин, без надання належних цьому доказів, не свідчить про те, що застосовані заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти та майно у межах суми спору, створять перешкоди у господарській діяльності ТОВ «БК КБР».

Позивач письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2024 апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/7161/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали у справі №910/7161/25; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

26.06.2025 матеріали оскарження ухвали у справі №910/7161/25 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/7161/25, призначено до розгляду апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/7161/25 на 12.08.2025.

У судове засідання, призначене на 12.08.2025, представники Управління з питань оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Волинської обласної (військової) державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю «БК КБР» до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд у судовому засіданні 12.08.2025 розпочав розгляд справи по суті, заслухавши пояснення представника прокуратури.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2025 у розгляді апеляційної скарги Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/7161/25 оголошено перерву до 19.08.2025 о 12 год. 50 хв.

У судовому засіданні 19.08.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 19.08.2025, з`явився представник прокуратури.

Представники Управління з питань оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Волинської обласної (військової) державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю «БК КБР» до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (ухвали суду від 12.08.2025) учасникам справи в підсистемі «Електронний суд».

Представник прокуратури у судовому засіданні 19.08.2025 підтримував доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 в частині відмови у задоволенні заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача з огляду на таке.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Колегія суддів наголошує, що забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Колегія суддів зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Водночас, частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову в цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 28 249 504,20 грн, які сплачені останнім, як стверджує прокурор, за отриманий неякісний товар згідно з контрактами №1 від 13.03.2022 та №2 від 28.03.2022.

Отже, оскільки виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму коштів, тому застосування заходу забезпечення позову, обраного прокурором, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

Як вбачається зі змісту поданої прокурором заяви про забезпечення позову, вона обґрунтована, зокрема, таким:

- згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу відповідача - 2 000 000 грн, що очевидно є недостатнім для виконання грошового зобов`язання перед позивачем (сума стягнення становить 28 249 504 грн);

- за даними Єдиного державного реєстру судових рішень 07.04.2025 набрало законної сили рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/9997/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК КБР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілдат» (Республіка Польща) 7,1 мільйонів грн;

- за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, у провадженні Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) до 29.05.2025 перебували два виконавчі провадження №77827604 та №77827796 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК КБР» на користь Управління з питань оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Волинської обласної державної (військової) адміністрації 5,6 млн грн (справа №910/211/24);

- згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачем будь-яке нерухоме майно на праві власності не зареєстроване;

Зважаючи на викладене, адекватність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на кошти відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що прокурором необхідність вжиття заходів забезпечення позову не лише не підтверджена жодними доказами, але й не містить достатнього обґрунтування існування ризиків невиконання чи утруднення виконання майбутнього судового рішення у справі.

Однак, як уже наголошувалося вище, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Колегія суддів зазначає, що у випадку подання позову про стягнення коштів можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном), порушує баланс інтересів сторін.

До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22).

Суд враховує, що прокурором здійснено посилання саме на судовий спір, за результатами розгляду якого з відповідача може бути стягнута значна сума коштів. Водночас, у межах виконавчих проваджень №77827604 та №77827796 з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК КБР» також стягнуто значну суму коштів (5,6 млн грн; справа №910/211/24).

При цьому, як наголошує прокурор та не спростовано відповідачем, в останнього відсутнє будь-яке нерухоме майно, на яке може бути звернуто стягнення у разі відсутності у відповідача коштів у необхідному розмірі.

Наведені обставини свідчать про велику ймовірність того, що у разі ухвалення судом у даній справі рішення про задоволення позову у відповідача може не бути достатньої кількості коштів задля виконання такого рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які просить вжити заступник керівника Волинської обласної прокуратури у даній справі, відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом майбутньої позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Висновок суду першої інстанції про ненадання прокуратурою доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходу до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти порушить права позивача та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду є помилковим.

При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що відповідач не зазначив, яким чином накладення арешту на грошові кошти товариства на відкритих ним рахунках у банківських установах у межах оспорюваної суми порушує його права, не зазначив про наявність у нього на відкритих рахунках в банківських установах достатньої кількості грошових коштів, що свідчитиме про можливість реального та фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Водночас, стосовно заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на рухоме майно - транспортні засоби, які зареєстровані за відповідачем, то колегія суддів зазначає, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, зокрема, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому, піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 15.01.2019 у справі №915/870/18 та від 05.09.2019 у справі №911/527/19.

Тобто, у даному випадку відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортні засоби і предметом позовної вимоги у даній справі, оскільки накладення арешту на майно має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

За таких обставин, вимоги заявника, наведені у заяві про забезпечення позову щодо накладення арешту на майно боржника (транспортні засоби) не є співмірними із позовними вимогами останнього, а тому в цій частині заява прокурора задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладенні арешту на грошові кошти відповідача не ґрунтуються на дослідженні усіх обставин та доводів заявника у справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у даній справі частково обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в частині, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти є помилковими. Ухвала Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у даній справі підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, а в іншій частині (про відмову в задоволенні заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби) підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 136, 137, 144, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/7161/25 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/7161/25 скасувати частково.

Заяву заступника керівника Волинської обласної прокуратури про забезпечення позову у справі №910/7161/25 задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

Накласти арешт на грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «БК КБР» (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 43, ), як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після постановлення ухвали про забезпечення позову та належатимуть Товариству з обмеженою відповідальністю «БК КБР», у межах суми позову 28 249 504,00 гривні.

В іншій частині у задоволенні заяви заступника керівника Волинської обласної прокуратури про забезпечення позову відмовити.

Стягувачем за цією постановою є Волинська обласна прокуратура (ідентифікаційний код 02909915, юридична адреса: 43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15).

Боржником за цією постановою є Товариство з обмеженою відповідальністю «БК КБР» (ідентифікаційний код 40990651, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 43).

Постанова є виконавчим документом, набирає законної сили з 19.08.2025 та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 19.08.2028.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/7161/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.09.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко