РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.09.2025Справа № 910/7313/25

За позовом Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТГ «ДІПТРАНСГАЗ»

про стягнення 150 723, 17 грн

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (надалі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТГ «ДІПТРАНСГАЗ» (надалі відповідач) про стягнення суми збитків у розмірі 150 723,17 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 11, 22, 525, 526, 530, 611, 629 Цивільного кодексу України та ст. 14, 187, 198, 201 Податкового кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання в частині своєчасної реєстрації податкової накладної.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 910/7313/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

16.07.2025 від представника позивача надійшло письмове підтвердження, що ціна позову не змінилась.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 16.06.2025, яка відповідно до повідомлення про доставку електронного листа була отримана відповідачем 18.06.2025 10:54 год.

Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з абз. 2 ч. 6 цієї статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги наведене вище та відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання) за наявними в ній матеріалами.

У зв`язку з перебуванням судді Карабань Я.А. у відпустці в період з 04.08.2025 по 29.08.2025, розгляд справи здійснюється після виходу судді з відпустки.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.11.2022 між позивачем (надалі замовник) та відповідачем (надалі виконавець) було укладено договір будівельного підряду (на надання послуг) по об`єкту «Поточний ремонт санітарно-побутових приміщень виробничо-лабораторного корпусу ГПУ «Полтавагазвидобування» № 951/22 (надалі договір), відповідно до п. 1.1. якого, замовник доручає, а виконавець зобов`язується на свій ризик, своїми силами, засобами, а також необхідними матеріалами надати послуги з «Поточний ремонт санітарно-побутових приміщень виробничо-лабораторного корпусу ГПУ «Полтавагазвидобування» (надалі об`єкт), за завданням замовника відповідно до кошторисної документації, умов договору та здати у встановлений строк об`єкт, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити закінчені по об`єкту надані послуги.

Обсяг, перелік і зміст послуг визначаються кошторисною документацією, що погоджується сторонами шляхом підписання договірної ціни на надання будівельних послуг (додаток № 2) та технічних вимог (додаток № 9), які є невід`ємними частинами цього договору (п. 1.4 договору).

Згідно з пп. 4.2.16. п. 4.2. договору, виконавець зобов`язаний зареєструвати податкову накладну в електронній формі в строки, встановлені чинним законодавством України (для платників ПДВ).

Відповідно до п. 5.6. договору, приймання наданих послуг з виконаних будівельних робіт здійснюється на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт - форма КБ-2в, додаток № 36 до кошторисних норм України «Настанови з визначення вартості будівництва» (пункт 6.1), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-3, додаток 37 до кошторисних норм України «Настанови з визначення вартості будівництва» (пункт 6.1) до яких виконавцем додається електронна версія вище зазначених актів складених у форматі *.doc, *.xls, *.imd, *.imp.

Пунктом 6.1. договору сторони визначили, що загальна ціна (сума) договору сформована на підставі кошторисної документації, технічних вимог (додаток № 9 до договору) та розроблена відповідно до кошторисних норм України «Настанови з визначення вартості будівництва», інших стандартів, та не може перевищувати 2 300 000, 00 грн, в т.ч. ПДВ: 383 333, 33 грн (додаток № 2 договірна ціна на надання будівельних послуг).

Згідно з п. 6.3. договору, розрахунки за надані послуги замовник здійснює протягом 30 календарних днів на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт - форма КБ-2в, додаток № 36 до «Настанови з визначення вартості будівництва» (пункт 6.1), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-3), додаток № 37 до «Настанови з визначення вартості будівництва» (пункт 6.1), які складаються виконавцем по мірі готовності окремих послуг та надаються замовнику на підпис. Замовник підписує акти та довідку у разі відсутності зауважень, протягом 7 робочих днів з моменту їх надання виконавцем.

Відповідно до п. 6.4. договору, остаточний розрахунок здійснюється після підписання акту приймання наданих послуг на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт - форма КБ-2в, додаток 36 до «Настанови з визначення вартості будівництва» (пункт 6.1), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-3, додаток 37 до «Настанови з визначення вартості будівництва» (пункт 6.1) протягом 30 календарних днів. Замовник має право затримати остаточні розрахунки за послуги, надані з недоробками і дефектами, виявленими при приймання наданих послуг до їх усунення.

Згідно з п. 8.14. договору, якщо виконавець не зареєстрував, неправильно або несвоєчасно зареєстрував податкову/і накладну/і в системі електронного адміністрування податку на додану вартість чи вчинив інші дії/бездіяльність, в результаті чого замовник втратив права на податковий кредит, виконавець зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від суми операцїї/й по якій не зареєстровано, неправильно або несвоєчасного зареєстровано податкову/і накладну/і (для платників ПДВ).

Відповідно до п. 11.1. договору, він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками (за наявності) сторін, за умови надання виконавцем забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п.11.2. цього договору і діє до 31.12.2023 (включно).

Додатковою угодою № 1 від 29.12.2023 до договору, сторони, зокрема, продовжили строк дії договору до 29.02.2024 включно.

Пунктом 4 додаткової угоди № 1 від 29.12.2023 до договору сторони погодили, що підписанням даної додаткової угоди виконавець усвідомлює та підтверджує, що порушив договірні зобов`язання по договору, зобов`язується беззаперечно сплатити штрафні санкції виставлені в претензійних вимогах замовника які виникли в процесі надання послуг згідно з п. 8.3. та 8.21 договору на суму 280 000, 00 грн з ПДВ і зобов`язується сплатити ці кошти на розрахунковий рахунок замовника до 29.02.2024 включно.

Так, на виконання умов договору, відповідач здав, а позивач прийняв виконані будівельні роботи на суму 904 339, 01 грн, в т.ч. ПДВ 150 723, 17 грн, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) № 1 від 23.02.2024 (а.с. 12-20) і довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 23.02.2024 (а.с. 12 на звороті) на суму 904 339, 01 грн.

Вказаний акт приймання виконаних будівельних робіт і довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат підписані та скріплені печатками з обох сторін без зауважень та заперечень.

07.03.2024 позивач направив на адресу відповідача заяву № ПГВ004.1.3.2-837 від 05.03.2024 (а.с. 64), в якій повідомив останнього про зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 280 000, 00 грн відповідно до п. 4 додаткової угоди № 1 від 29.12.2023 до договору будівельного підряду № 951/22 від 29.11.2022, в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України, що підтверджується списком згрупованих відправлень та службовим чеком від 07.03.2024 (а.с. 65).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 по справі № 910/3621/23 задоволено заяву приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особам, які мають заборгованість перед боржником та звернено стягнення на кошти у розмірі 624 339, 01 грн на рахунках, що належні Акціонерному товариству «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (позивач у даній справі), яке має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ВТГ «ДІПРАНСГАЗ» (відповідач у даній справі), в рахунок задоволення вимог стягувача по виконавчому провадженню № 74272882 з примусового виконання виконавчого документа, а саме: наказ №910/3621/23 від 24.01.2024 виданий Господарським судом міста Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТГ «Діптрансгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс» 900 000, 00 грн боргу та 13 500, 00 грн судового збору.

19.03.2024 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Гненний Дмитро Анатолійович звернувся до позивача з вимогою за вих. № 2962 (а.с. 11) перерахувати суму грошових коштів у розмірі 624 339, 01 грн на зазначений ним рахунок.

На виконання вказаної вимоги та ухвали Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 по справі № 910/3621/23 позивачем перераховано на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича суму грошових коштів у розмірі 624 339, 01 грн з призначенням платежу: «Сплата боргу дог. № 951/22-29.11.22р., акт КТ-2в-23.02.2024р. на вимогу приват.викон. від 19.03.2024 №2962 у ВП №74272882 та ухв. Госп.суду м. Києва від 19.03.24р. по справі № 910/3621/23. Без ПДВ.Без тендера».

Отже, позивачем у повному обсязі здійснено розрахунок за надані відповідачем послуги згідно акту приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) № 1 від 23.02.2024 на суму 904 339, 01 грн (280 000, 00 грн (зараховано зустрічні однорідні вимоги) + 624 339, 01 грн (звернено стягнення на грошові кошти позивача в рахунок задоволення вимог стягувача по виконавчому провадженню де боржником є відповідач) за договором будівельного підряду № 951/22 від 29.11.2022.

30.04.2024 позивач звернувся до відповідача з листом № ПГВ004.1.45-1491 від 29.04.2024 (а.с. 100), в якому повідомив останнього, що станом на 25.04.2024 рахується борг по недоотриманому податковому кредиту на суму 150 723, 17 грн по договору № 951/22 від 29.11.2022. Також просив відповідача, з метою недопущення втрати права на податковий кредит та додаткового навантаження по сплаті ПДВ, провести заходи по приведенню податкової накладної у відповідність та надати відповідь про причини блокування вказаної податкової накладної і заходи, які вживаються з метою вирішення даного питання до 27.05.2024, що підтверджується списком згрупованих відправлень та службовим чеком від 30.04.2024 (а.с. 100-101).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань щодо реєстрації податкової накладної, в зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості включити суму податку на додану вартість в розмірі 150 723, 17 грн до податкового кредиту, а відповідно зменшення податкового кредиту на цю суму є фактично збитками, які виникли з вини відповідача.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

У відповідності до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Отже, згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Згідно п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно із квитанцією від 20.06.2024 (а.с. 93) Державною податковою службою України реєстрація податкової накладної № 1 від 23.02.2024 загальною сумою з ПДВ 904 339, 01 грн зупинена у відповідності до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки останні не відповідають вимогам пп. 1.6. п. 1 «критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано відповідачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН (надалі Порядок №1165), а наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН (надалі Порядок №520).

Відповідно до п. 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з абз. 1 п. 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (абз. 2-3 п. 6 Порядку №1165).

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку (абз. 21 п. 6 Порядку №1165).

У свою чергу, Порядок №520 визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, реєстрацію яких відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (п. 1 Порядку №520).

Відповідно до п. 4 Порядку №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування (абз. 1 п. 6 Порядку №520).

Отже, податковим органом було зупинено реєстрацію податкової накладної на суму ПДВ 150 723, 17 грн та було запропоновано відповідачу надати пояснення та документи для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Судом враховано, що відповідно до абз. 4 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в ЄРПН (абз. 7 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Як вбачається з квитанції про реєстрацію податкової накладної від 20.06.2024 (а.с. 93), контролюючим органом не приймалось рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, а її реєстрація була лише зупинена.

Згідно наведених вище положень Порядку №520 відповідач мав час (365 календарних днів, що настають за датою складання податкової накладної (23.02.2024), тобто до 23.02.2025) та можливість змінити обставини щодо зупинення реєстрації податкової накладної шляхом подання уточнюючої інформації та у разі її відповідності вимогам закону та, після перевірки такої інформації контролюючим органом, уникнути прийняття рішення про відмову у реєстрації.

Доказів усунення відповідачем вказаних недоліків податкової накладної чи доказів оскарження дій Державної податкової служби України щодо зупинення реєстрації матеріали справи не містять.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми збитків. З урахуванням предмета позову для висновку щодо збитків предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю в діях/бездіяльності відповідача повного складу господарського правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2)шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (пункт 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17). При цьому доведеність протиправних дій відповідача, з урахуванням підстав позову, потребує доведення факту порушення відповідачем правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, що вбачається з усталеної судової практики у подібній категорії справ (пункт 38 постанови Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 911/224/19).

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15, 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

У свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу (пункт 37 постанови Верховного Суду від 21.03.22018 у справі № 918/219/17).

Згідно інформації з електронного кабінету платника податку (позивача) (а.с. 66), станом на 20.05.2025 реєстрація податкової накладної № 1 від 23.02.2024 загальним обсягом операції 904 339, 01 грн, з сумою ПДВ 150 723, 17 грн зупинена.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 242610 від 21.05.2025 (а.с. 67), податкова накладна № 1 від 23.02.2024 станом на 21.05.2025 продавцем з індивідуальним податковим номером 54 не зареєстрована.

Так, у порушення ст. 201 Податкового кодексу України, відповідач не зареєстрував належним чином в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на суму ПДВ 150 723, 17 грн.

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Відсутність реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Реєстрі не дає покупцю можливості (права) включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з пп. 4.2.16. п. 4.2. договору, виконавець зобов`язаний зареєструвати податкову накладну в електронній формі в строки, встановлені чинним законодавством України (для платників ПДВ).

З наведеного вище вбачається, що податкова накладна на суму ПДВ 150 723, 17 грн не була зареєстровані з вини відповідача, що в свою чергу призвело до неможливості включення суми податку на додану вартість в розмірі 150 723, 17 грн до податкового кредиту позивача, та, відповідно, до неможливості скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання.

Отже, враховуючи встановлені вище обставини та наведені норми законодавства, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками останнього.

Аналогічний висновок також міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача збитків у розмірі 150 723, 17 грн завданих унаслідок не реєстрації податкової накладної підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 150 723, 17 грн збитків.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 237 - 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТГ «ДІПТРАНСГАЗ» (01601, місто Київ, вулиця Еспланадна, будинок 20, ідентифікаційний код 34047002) на користь Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний код 30019775) 150 723 (сто п`ятдесят тисяч сімсот двадцять три) грн 17 коп. збитків та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань