ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" серпня 2025 р. Справа №924/522/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., за участю секретаря судового засідання Люкової Л.С., розглянувши матеріали справи

за позовом виконувача обов`язків керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Міністерства освіти і науки України

до Плужненського професійного аграрного ліцею

фермерського господарства "Сім`я 2019"

про визнання недійсним договору та зобов`язання звільнити земельні ділянки

за участю прокурора: Юхимчук М.О.

представники сторін не з`явилися

В судовому засіданні оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

встановив: виконувач обов`язків керівника Шепетівської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Хмельницької області в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Міністерства освіти і науки України з позовом до Плужненського професійного аграрного ліцею, фермерського господарства "Сім`я 2019", в якому просить визнати недійсним договір №21 від 07.02.2025 про підготовку робітничих кадрів за дуальною формою навчання у Плужненському професійному аграрному ліцеї, укладений між Плужненським професійним аграрним ліцеєм та фермерським господарством "Сім`я 2019"; зобов`язати фермерське господарство "Сім`я 2019" звільнити земельні ділянки з кадастровими номерами :05:009:0021, :05:009:0050, :05:011:0004, :05:002:0021, :05:018:0006, :05:016:0011 загальною площею 112,6 га, що розташовані за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Ухвалою суду від 12.06.2025, зокрема, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 30.06.2025, яке відкладалось на 10.07.2025, 28.07.2025.

Ухвалою суду від 28.07.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 20.08.2025.

Прокурор в обґрунтування позовних вимог зазначає, що між Плужненським професійним агарним ліцеєм та Фермерським господарством "Сім`я 2019" укладено договір №21 від 07.02.2025 про підготовку робітничих кадрів за дуальною формою навчання у Плужненському професійному аграрному ліцеї. Звертаючи увагу на те, що спірний договір не відповідає вимогам розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року №660-р "Про схвалення Концепції підготовки фахівців за дуальною формою навчання здобуття освіти" та наказу Міністерства освіти і науки України від 12.12.2019 №1551 "Про затвердження положення про дуальну форму здобуття професійної (професійної-технічної) освіти", стверджує, що з аналізу умов спірного договору вбачається, що останній укладено з метою приховати фактично існуючі відносини оренди між його сторонами (удаваний правочин), оскільки навчальний заклад фактично передав за плату земельні ділянки, що перебувають у його постійному користуванні фермерському господарству на певний строк для здійснення підприємницької діяльності, шляхом використання корисних властивостей землі з метою отримання прибутку.

Разом з тим, звертає увагу, що земельним законодавством не передбачено право постійного користувача розпоряджатись земельною ділянкою за відсутності рішення відповідного органу виконавчої влади шляхом передачі її іншим особам у платне користування.

Прокурор вважає, що спірний договір не є договором про підготовку робітничих кадрів за дуальною формою навчання, а є прихованим договором оренди землі, зміст якого суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі". Крім того, спірний договір укладений не уповноваженою стороною та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Правовою підставою позовних вимог зазначає положення ст.ст. 11, 202, 203, 215, 235, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 6, 13, 15, 16 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 78, 92, 95, 122, 124 Земельного кодексу України.

Міністерство освіти і науки України у письмових поясненнях від 17.06.2025, посилаючись на Положення про Міністерство освіти і науки України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630 (зі змінами), зазначило, що не погоджувало укладання спірного договору. Вважає, що безстрокове (постійне) право користування земельними ділянками, які надані навчальному закладу, обумовлюють його обов`язок їх використання за цільовим призначенням з дотриманням чинного законодавства. Також звертає увагу на відсутності умов договору, за якими б земельні ділянки передавались юридичній особі приватного права.

Просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника Міністерства освіти і науки України.

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у наданих письмових поясненнях (від 23.06.2025) підтримує заявлений позов. Посилаючись на умови спірного договору, положення ст.ст. 24, 92, 93, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 13 Закону України "Про оренду землі", зазначає, що спірний договір містить усі істотні умови договору оренди землі, згідно з яким ліцей фактично передав у платне користування земельні ділянки державної власності, площею 112,6 га та фактично усунувся від права самостійного господарювання на земельних ділянках та надав право обробітку земельних ділянок та збору врожаю приватному підприємству, тим самим розпорядився земельними ділянками за відсутності повноважень на передачу наданої йому в постійне користування землі в оренду іншим особам. З огляду на те, що спірний договір є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам ЦК України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", який укладений без погодження уповноваженого органу та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним відповідно до ст.ст. 203, 210 ЦК України.

Відповідач 1 - Плужненський професійний аграрний ліцей у відзиві на позовну заяву (від 23.06.2025), заяві у справі (від 07.08.2025) зазначив про визнання позовних вимог, просить останні задовольнити та розглядати справу без участі представника відповідача.

Відповідач 2 - фермерське господарство "Сім`я 2019" відзиву на позов не надав, повноважного представника в засідання суду не направив, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 13.06.2025, 29.07.2025 до електронного кабінету.

З приводу наведеного судом враховуються положення ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач 2 не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Згідно з п. 1.1 Статуту Плужненського професійного аграрного ліцею затвердженого Першим заступником Міністра освіти і науки України 31.07.2006 (далі - Статут), ліцей є державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійної технічної та повної загальної середньої освіти.

Головним завданням ліцею є забезпечення права громадян України на професійне навчання відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей, стану здоров`я з метою задоволення потреб економіки країни у кваліфікованих конкурентноспроможних на ринку праці робітниках ( п. 1.2 Статуту).

У п. 1.9 Статуту зазначено, що ліцей має навчальне господарство, що здійснює господарську діяльність з виробництва продукції, яка пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому та переробленому вигляді (сільськогосподарське виробництво). Ліцей є сільськогосподарським виробником, що займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою сприяння розвитку навчально-матеріальної та соціально-побутової бази, забезпечення професійно-практичної підготовки, вирішення соціальних та інших питань працівників, учнів, слухачів, ліцей можу укладати угоди з підприємствами, установами та організаціями, для яких здійснюється підготовка кваліфікованих робітників (п. 1.10 Статуту).

Відповідно до п. 5.1 Статуту управління ліцеєм здійснюється Міністерством освіти і науки України, управлінням освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації.

У п. 6.8 Статуту зазначено, що для забезпечення організації навчально-виробничого процесу з підготовки професій , що зазначені у п.2.2. Статуту, та надання повної загальної середньої освіти ліцей має зокрема, автотракторну техніку і сільськогосподарські машини, навчальне господарство, яке складається з 1153,2 га землі, зерносклад.

Також в п. 6.8.2 Статуту відображено, що ліцей має землю постійного користування площею 1153,2 га згідно Державного акту №001145 серія ІІ-ХМ від 14.05.2021 згідно рішення 12 сесії Хмельницької обласної ради від 06.07.2000 №22.

Згідно з п. 6.9 Статуту об`єкти права власності: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, житло, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інше майно ліцею є державною власністю, закріплене Міністерством освіти і науки України за ліцеєм і перебуває в оперативному управлінні ліцею. Функції управління майном, закріпленим за ліцеєм, контроль за ефективністю його використання і збереження, здійснює Міністерство освіти і науки України.

Відповідно до п. 6.10. Статуту ліцей несе відповідальність перед Міністерством освіти і науки України за збереження та використання за призначенням закріпленого за ним майна.

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в постійне користування земельної ділянки" від 02.04.2018 №22-1822-СГ, №22-1823-СГ, №22-1824-СГ, №22-1826-СГ затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування та надано в постійне користування Плужненському професійному аграрному ліцею для дослідних і навчальних цілей, відповідно, земельну ділянку площею 26,0631 га (кадастровий номер :05:016:0011); земельну ділянку площею 10,5630 га (кадастровий номер :05:009:0021); земельну ділянку площею 17,1061 га (кадастровий номер :05:009:0050), земельну ділянку площею 11,1973 га (кадастровий номер :05:011:0004), які розташовані за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-1666-СГ від 12.03.2019 "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в постійне користування земельної ділянки" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування та надано в постійне користування Плужненському професійному аграрному ліцею земельну ділянку площею 55,1848 га (кадастровий номер :05:018:0006) для дослідних і навчальних цілей, яка розташована за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Згідно із Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-13868-СГ від 01.12.2020 "Про надання в користування земельної ділянки" вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування та надати в постійне користування Плужненському професійному аграрному ліцею земельну ділянку площею 10,5116 га (кадастровий номер :05:002:0021) для дослідних і навчальних цілей, яка розташована за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

У п. 4 вище перелічених Наказів Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області зобов`язано земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням з дотриманням вимог ст.ст. 96,103 Земельного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до наявних в матеріалах справи витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.11.2017, 25.01.2028 зазначені вище земельні ділянки зареєстровані з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення для дослідних і навчальних цілей.

На підставі наведених Наказів Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вище перелічені земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами та відповідною площею зареєстровані на праві постійного користування за Плужненським професійним аграрним ліцеєм власником зазначено державу в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, що відображено у витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №№ 146037133, 146116721, 146044641, 146030192 від 20.11.2018 щодо земельних ділянок з к.н. :05:009:0021, :05:009:0050, :05:011:0004, :05:016:0011, №166157542 від 11.05.2019 щодо земельної ділянку з к.н. :05:018:0006, №238793499 від 24.12.2020 щодо земельної ділянки з к.н. :05:002:0021, інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №№427853445, 427853874, 427854094, 427853645, 427852856, 42783084 від 21.05.2025 отриманими щодо земельних ділянок з к.н. :05:011:0004, :05:018:0006, :05:016:0011, :05:002:0021, :05:009:0021, :05:09:0050.

Фермерське господарство "Сім`я 2019" звернулось до Плужненського професійного аграрного ліцею з листом №15 від 07.02.2025, в якому просило укласти договір про обробіток земельних площ, які в даний час не обробляються та повідомило, що бере на себе зобов`язання надати послуги по навчанню учнів під час виконання сільськогосподарських робіт з професії "тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва".

07.02.2025 між Плужненським професійним аграрним ліцеєм (Сторона 1) та фермерським господарством "Сім`я 2019" (Сторона 2) укладено договір про підготовку робітничих кадрів за дуальною формою навчання у Плужненському професійно-аграрному ліцею №21 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є підготовка робітничих кадрів з професії "тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва" за дуальною формою навчання у Плужненському професійному аграрному ліцеї, шляхом обробітку земельних ділянок для дослідних і навчальних цілей з використанням матеріально-технічної бази ФГ "Сім`я 2019", з метою проведення навчально-виробничих занять та практики, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 660-р "Про схвалення Концепції підготовки фахівців за дуальною формою навчання здобуття освіти", наказу Міністерства освіти і науки України від 12.12.2019 №1551 "Про затвердження положення про дуальну форму здобуття професійної (професійної-технічної) освіти" та наказу Міністерства освіти України № 1132 від 20.08.2019 "Про внесення змін до наказу Міністерства освіти і науки України від 23.06.2017 № 916 та визнання такими, що втратили чинність, наказів Міністерства освіти і науки України від 15.05.2018 №473 і від 24.05.2019 №735".

Згідно із п. 2.1 Договору Сторона 1 зобов`язана, зокрема, надати послуги для вирощування сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 112,6 га (кадастрові номера: :05:009:0021, :05:009:0050, :05:011:0004, :05:002:0021, :05:018:0006, :05:016:0011), відповідно до п.п.2 п. 8 Постанови КМУ від 27.08.2010р. №796 та р.5 п.2 "Переліку платних послуг Плужненського ПАЛ" від 31.08.2023р.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Сторона 2 зобов`язується, зокрема, проводити обробіток земельної ділянки для вирощування сільськогосподарських культур за власний рахунок; виділяти необхідну техніку і працівників для проведення виробничого навчання; надати послуги з організації виробничого навчання учнів професії "тракторист-машиніст" під час виконання сільськогосподарських робіт.

Сторона 2 зобов`язується провести розрахунок за надання послуг зі Стороною 1 до закінчення терміну дії договору з розрахунку 3800,00 грн за 1 га земельних ділянок, вказаних у п. 2.1. Договору. Оплата проводиться у співвідношенні 50% передоплати до 15.08.2025 та 50% до 01.10.2025 (п. 3.1 Договору).

Загальна сума договору становить 427880,00 грн. Сторона 2 зобов`язується оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Вся вирощена сільськогосподарська продукція належить Стороні 2 (п.п. 3.2 - 3.4. Договору).

У пункті 5.1 Договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.10.2025.

Якщо на момент припинення дії цього договору на земельній ділянці знаходиться незібраний врожай (у т.ч. незавершене виробництво), то Сторона 2 має право закінчити сільськогосподарський рік та зібрати такий врожай у строки, що передбачені технологією вирощування відповідної с/г культури (до моменту збирання врожаю продовжується строк даного договору на тих самих умовах) (п. 5.2. Договору).

Договір містить підписи представників сторін, скріплені відтисками печаток.

Прокурор звернувся до Плужненського професійного аграрного ліцею з листом від 01.04.2025, в якому повідомив про проведення вивчення стану використання земель державної власності, що перебувають у користуванні закладів освіти, у зв`язку з чим просив надати інформацію та належним чином завірені документи за переліком вказаним у листі, зокрема, щодо земельних ділянок, які перебувають на праві постійного користування у ліцею, стан їх використання, тощо

У відповідь, Плужненський професійний аграрний ліцей в листі від 01.04.2025 повідомив прокурора про земельні ділянки, на які зареєстровано право постійного користування та надав іншу витребовувану інформацію та копії документів.

Листами від 15.04.2025 прокурор Шепетівської окружної прокуратури повідомив Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та Міністерство освіти і науки України про виявлені порушення законодавства України під час укладення спірного договору №21 від 07.02.2025, а саме, що Плужненським професійним аграрним ліцеєм укладено з ФГ "Сім`я 2019" удаваний договір з метою приховати відносини оренди та за відсутності належних повноважень щодо передачі земельної ділянки в оренду та просив надати відомості про вжиті заходи щодо визнання недійсним спірного договору в судовому порядку та вказати чи будуть вживатися заходи представницького характеру за зазначеним фактом, а у випадку невжиття заходів представницького характеру самостійно, просив зазначити причини. Крім того, прокурор просив Міністерство освіти і науки України надати інформацію про те, чи надавалось останнім погодження на укладення спірного договору.

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у відповідь листом від 16.05.2025 повідомило Шепетівську окружну прокуратуру, що підтримує позицію прокуратури щодо факту укладення договору між Плужненським професійним аграрним ліцеєм та фермерським господарством "Сім`я 2019" від 07.02.2025 з порушенням вимог законодавства. Також Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області посилаючись на відсутність коштів, виділених на сплату судового збору, просило прокуратуру вжити в інтересах Управління заходи представницького характеру з метою усунення вищевказаного порушення.

Міністерство освіти та науки України, як зазначає прокурор, на лист від 15.04.2025 відповіді не направило.

Прокурором було адресовано Головному управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та Міністерству освіти і науки України повідомлення від 21.05.2025 в яких відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомлено про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів зазначених органів в суді шляхом пред`явлення позову до суду.

Листом від 14.07.2025 Плужненський професійний аграрний ліцей повідомив прокурора, що відповідно до договору №21 від 07.02.2025 здійснено обробіток землі шляхом посіву ФГ "Сім`я 2019" жита на площі 112,6 га (кадастрові номера: :05:009:0021, :05:009:0050, :05:011:0004, :05:002:0021, :05:018:0006, :05:016:0011) та станом на 14.07.2025 земельні ділянки засіяні житом

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 4, 5 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) №3-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держеокадастру у Хмельницькій області, яке є власником земель державної форми власності, Міністерства освіти і науки України, до повноважень якого входить розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих професійно-технічних навчальних закладів, прокурор зазначив, що в даному випадку звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - передачі в користування (оренду) земельної ділянки навчального закладу з цільовим призначенням для дослідних і навчальних цілей.

Системне тлумачення положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Судом враховано, що згідно з ст. 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29.09.2016, такими органами є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру.

Згідно Положення, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Хмельницької області, зокрема здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, а також одночасно наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства.

Враховуючи викладене, органом уповноваженим державою здійснювати захист інтересів держави у сфері земельних відносин є Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області як власник земель державної форми власності.

Окрім того, у даній справі органом уповноваженим здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах є і Міністерство освіти і науки України, яке згідно п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту", наділено правом розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих професійно-технічних навчальних закладів.

Відтак, зважаючи на викладене, суд вважає, що інтереси Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та Міністерства освіти і науки України є складовою інтересів держави, а тому останні є належними позивачами у цій справі.

Разом з тим, судом враховується, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них (такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18).

Судом зважається на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень (органи державної влади, органи місцевого самоврядування або інші суб`єкти владних повноважень, до компетенції яких віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах), а не прокурор, між тим для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

З матеріалів справи слідує, що прокурор листами від 15.04.2025, 21.05.2025, зазначаючи про недотримання вимог чинного законодавства при укладенні договору про підготовку робітничих кадрів за дуальною формою навчання у Плужненському професійному аграрному ліцеї №21 від 07.02.2025 між Плужненським ПАЛ та ФГ "Сім`я 2019", звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та Міністерства освіти і науки України в яких, зокрема, просив повідомити чи будуть останніми вживатися за наведеними у листі фактами заходи представницького характеру самостійно, у випадку не вжиття заходів просив повідомити причини.

Головне управління Держеокадастру у Хмельницькій області у листі від 16.05.2025 повідомило, що ним заходи, спрямовані на визнання недійсним договору від 07.02.2025 не вживались та відсутня можливість звернутись до суду з відповідним позовом, у зв`язку з чим просить вжити необхідних заходів представницького характеру прокурора.

Міністерство освіти і науки України письмової відповіді на вищевказаний лист окружної прокуратури не надало, належних заходів щодо визнання спірного договору недійсним самостійно не здійснило.

З наведеного слідує, що позивачі з урахуванням обізнаності про порушення інтересів держави, на які вказує прокурор, на такі порушення не відреагували, заходів захисту вказаних інтересів, зокрема у судовому порядку, не вжили. Невжиття таких заходів за умови обізнаності про наявність відповідного порушення, про що свідчить вищенаведене листування прокурора з позивачами, стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивачів до суду з цим позовом.

Водночас наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді позивачами не заперечено.

Така бездіяльність позивачів як компетентних органів, які здійснює відповідні повноваження у сфері спірних правовідносин, є самостійними юридичними особами, однак які незалежно від причини не здійснюють захист інтересів держави в судовому порядку, виключає можливість трактування прокурора як альтернативного суб`єкта звернення до суду, що замінює компетентні органи, які можуть і бажають захищати інтереси держави. У цьому випадку прокурор виконує саме субсидіарну роль, замінюючи в судовому провадженні позивачів, які всупереч вимогам закону не здійснюють захист інтересів держави.

Наведені вище обставини щодо обізнаності позивачів з порушенням інтересів держави, зважаючи на характер наданої ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області відповіді на лист прокурора та відсутності будь-якої реакції Міністерства освіти і науки України, свідчать про встановлення обставин, за яких порушення відповідачами інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженими органами функцій з їх захисту, що призводить до виникнення у прокурора не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.

Вказане відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для захисту інтересів держави в особі позивачів шляхом пред`явлення цього позову. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

При цьому у підтвердження дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом, у матеріали справи надані повідомлення (від 21.05.2025), адресовані позивачам, про намір здійснювати представництво в суді законних інтересів держави в особі позивачів шляхом пред`явлення відповідного позову до суду.

Щодо суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

У ст.ст. 13, 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

За змістом ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину.

Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Як передбачено ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України). Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені параграфом 2 глави 16 Цивільного кодексу України.

Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі №916/1171/18, від 14.11.2018 року у справі № 910/8682/18, від 30.08.2018 року у справі №904/8978/17, від 04.03.2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10.09.2019 року у справі №9017/317/19, від 09.07.2019 року у справі № 903/849/17.

За визначенням, наведеним у ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2025 між Плужненським професійним аграрним ліцеєм (сторона 1) та фермерським господарством "Сім`я 2019" (сторона 2) було укладено договір про підготовку робітничих кадрів за дуальною формою навчання у Плужненському професійно-аграрному ліцею №21, відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є підготовка робітничих кадрів з професії "тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва" за дуальною формою навчання у Плужненському професійному аграрному ліцеї, шляхом обробітку земельних ділянок для дослідних і навчальних цілей з використанням матеріально-технічної бази ФГ "Сім`я 2019", з метою проведення навчально-виробничих занять та практики, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 660-р "Про схвалення Концепції підготовки фахівців за дуальною формою навчання здобуття освіти", наказу Міністерства освіти і науки України від 12.12.2019 №1551 "Про затвердження положення про дуальну форму здобуття професійної (професійної-технічної) освіти" та наказу Міністерства освіти України № 1132 від 20.08.2019 "Про внесення змін до наказу Міністерства освіти і науки України від 23.06.2017 № 916 та визнання такими, що втратили чинність, наказів Міністерства освіти і науки України від 15.05.2018 №473 і від 24.05.2019 №735".

Відповідно до п. 2.1 Договору Плужненський ПАЛ зобов`язався надати послуги для вирощування сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 112,6 га (кадастрові номера: :05:009:0021, :05:009:0050, :05:011:0004, :05:002:0021, :05:018:0006, :05:016:0011), відповідно до п.п.2 п. 8 Постанови КМУ від 27.08.2010р. №796 та р.5 п.2 "Переліку платних послуг Плужненського ПАЛ" від 31.08.2023.

В якості підстав позову прокурором зазначено, що спірний договір не є договором про підготовку робітничих кадрів за дуальною формою навчання, а фактично є договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Оскільки воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які ним передбачені, вирішенню підлягають питання правової природи оспорюваного правочину (правочинів) та характер спірних правовідносин сторін.

У постанові від 23.01.2019 у справі №522/14890/16-ц Верховний Суд зазначив, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визначити, який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин. Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №923/658/19).

Правовідносини щодо підготовки робітничих кадрів за дуальною формою навчання врегульовано розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 №660-р "Про схвалення Концепції підготовки фахівців за дуальною формою навчання здобуття освіти" та затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 12.12.2019 №1551 "Положенням про дуальну форму здобуття професійної (професійно-технічної) освіти" (далі - Положення).

Відповідно до п. 2 р. 1 Положення дуальна форма здобуття професійної освіти - спосіб здобуття професійної освіти, що передбачає поєднання навчання осіб у закладах освіти з навчанням на робочих місцях на підприємствах, в установах та організаціях для набуття відповідної кваліфікації на основі договору про здобуття професійної освіти за дуальною формою.

Договір про здобуття професійної освіти за дуальною формою - тристороння угода, яка укладається у письмовій формі та регламентує відносини між здобувачем освіти, закладом освіти та суб`єктом господарювання з метою організації та провадження дуальної форми здобуття освіти (п. 4 р. 1 Положення).

Дуальна форма здобуття освіти у закладі освіти організовується відповідно до освітніх програм/стандартів професійної освіти з конкретних професій/кваліфікацій та робочих навчальних планів, які розробляються спільно із суб`єктом господарювання та затверджуються у встановленому законодавством порядку за погодженням із суб`єктом господарювання (п. 1 р. 2 Положення).

Договір про здобуття професійної освіти за дуальною формою укладають здобувач освіти (у разі досягнення ним повноліття) або його батьки, інші законні представники, заклад освіти і суб`єкт господарювання (п. 12 р. 2 Положення).

Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Водночас, за нормою ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Тобто, при оренді землі здійснюється обробіток ґрунту як форма реалізації права користування земельною ділянкою і її корисними властивостями, внаслідок якого вирощується товарна сільськогосподарська продукція.

Вищенаведені умови оспорюваного договору, а також ті, що сформульовані для надання можливості товаровиробнику безперешкодно використовувати належну навчальному закладу земельну ділянку для самостійного, на власний розсуд та власними засобами вирощування та збирання сільгосппродукції для власних потреб, свідчать, що мало місце фактична передача права користування земельною ділянкою за визначену плату для здійснення ФГ "Сім`я 2019" своєї господарської діяльності. При цьому, зазначення у договорі, що кошти, які має отримує ліцей як плату за надані послуги, не є достатнім для спростування доводів про те, що ці кошти є платою за використання земельної ділянки.

Окрім того, даний договір також не відповідає визначенню договору про здобуття професійної освіти за дуальною формою закріпленим в Положенні.

Таким чином, при укладенні спірного договору воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно - правових відносин, ніж ті, які ним передбачені, тобто що спірний договір укладався як договір договір про підготовку робітничих кадрів за дуальною формою навчання з метою приховати фактично існуючі відносини оренди землі між сторонами.

Судом враховується, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд надає правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими нормативно-правовими актами.

Засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, є правом оренди земельної ділянки, що визначено ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України.

Аналогічні положення містяться в ст. 1 Закону України "Про оренду землі", відповідно до яких оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

З положень ст. 13 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що договір оренди землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою та вилучення внаслідок такого користування корисних властивостей землі. При цьому, правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).

Отже, на підставі аналізу, наведеного у ст. 13 Закону України "Про оренду землі" визначення договору оренди землі та умов спірного договору вбачається, що за змістом останнього між відповідачами фактично склалися правовідносини з оренди землі, оскільки при оренді землі здійснюється обробіток земельної ділянки, що становить собою користування земельною ділянкою, внаслідок якого вирощується сільськогосподарська продукція, яка є власністю орендаря. З огляду на наведене, правовими наслідками договору оренди землі є для відповідача 1 отримання плати за надану в користування земельну ділянку, а для відповідача 2 - використання земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.

Згідно з ч.ч 1, 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно із повноваженнями визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оренду землі", орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

За змістом приписів ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.

Судом звертається увага на надання відповідачу 1 у постійне користування згідно з наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-1822-СГ від 02.04.2018, №22-1823-СГ від 02.04.2018, №22-1824-СГ від 02.04.2018, №22-1826-СГ від 02.04.2018, №22-16666-СГ від 12.03.2019, №22-13868-СГ від 01.12.2020, земельних ділянок для дослідних і навчальних цілей та положення п.п.6.8, 6.8.2, 6.10. Статуту ліцею щодо використання за призначенням закріплених за ним земельних ділянок.

Статтею 92 Земельного Кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку, а також врегульовано, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набуває вичерпний перелік суб`єктів, серед яких є: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; заклади освіти незалежно від форми власності.

У постійного користувача відсутні повноваження на розпорядження земельною ділянкою, а земельна ділянка, яка надана на праві постійного користування, залишається у власності власника.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.03.2023 у справі № 917/1550/21 вказавши, що положення земельного законодавства не надають постійному землекористувачу право розпоряджатися відповідною земельною ділянкою, у тому числі шляхом надання її в оплатне користування (оренду), оскільки цим правом наділений саме відповідний орган, уповноважений державою на здійснення таких функцій.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи (лист Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 16.05.2025, пояснення позивачів), ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області надання дозволу, погодження на укладення спірного договору не надавало.Не погоджувало надання в оренду земельних ділянок і Міністерство освіти України.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди; користуватися іншими правами, передбаченими законом або договором.

З огляду на викладене, можна дійти висновку, що права на обробіток землі, здійснення посівів та їх набуття у власність, передбачені умовами спірного договору, являють собою реалізацію правомочностей землекористувача щодо володіння та користування, які згідно ст. 92 Земельного кодексу України, складають титул права постійного користування.

За приписами ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

З вищенаведених обставин слідує, що наділений правом постійного користування землею відповідач 1 фактично передав у користування відповідачу 2 земельну ділянку державної форми власності, не маючи права розпоряджатися нею, за відсутності рішення відповідного органу державної влади.

Отже, відповідачами не був дотриманий встановлений нормами земельного законодавства порядок щодо передачі та отримання в оренду спірної земельної ділянки.

Слід зазначити, що свобода договору у розумінні статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Натомість у даному випадку відповідачами не дотримано вимог земельного законодавства при укладенні спірного договору, зокрема, положень ст.ст. 92, 93, 95, 96, 124 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 13, 15, 16 Закону України "Про оренду землі", якими обумовлено порядок та умови передачі земельних ділянок в оренду, визначено істотні умови договору оренди тощо, оспорений договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на вищенаведене у сукупності суд доходить висновку, що укладений відповідачами договір про підготовку робітничих кадрів за дуальною формою навчання підлягає визнанню недійсними згідно зі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Оскільки договір №21 від 07.02.2025, який укладений між відповідачами визнається судом недійсним, вимога прокурора про зобов`язання Фермерського господарства "Сім`я 2019" звільнити земельні ділянки за кадастровими номерами :05:009:0021, :05:009:0050, :05:011:0004, :05:002:0021, :05:018:0006, :05:016:0011, площею 112,6 га, що розташовані за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області також підлягає задоволенню.

Таким чином, ФГ "Сім`я 2019" зобов`язане звільнити земельні ділянки, площею 112,6 га, що розташовані за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, фактичне право користування якими виникло на підставі визнаного судом недійсного договору №21 від 07.02.2025.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтвердженими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд звертає увагу, що позовна вимога про визнання недійним договору №21 від 07.02.2025 стосується обох сторін та судовий збір в цій частині покладається на них порівно.

Водночас, судом враховується визнання позову Плужненським професійним аграрним ліцеєм до початку розгляду справи по суті, що має наслідком покладення на останнього 50% судового збору (ч. 1 ст. 130 ГПК України). Решта суми судового збору (757,00 грн) може бути повернута з Державного бюджету України на підставі відповідної заяви особи, яка його сплатила.

Враховуючи, що позовна вимога про зобов`язання ФГ "Сім`я 2019" звільнити земельні ділянки, зайняті на підставі договору №21 від 07.02.2025, заявлені лише до відповідача 2, судовий збір в цій частині покладається на ФГ "Сім`я 2019".

Керуючись ст. ст. 2, 13, 14, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

позов виконувача обов`язків керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Міністерства освіти і науки України до Плужненського професійного аграрного ліцею фермерського господарства "Сім`я 2019" про визнання недійсним договору та зобов`язання звільнити земельні ділянки задовольнити.

Визнати недійсним договір №21 від 07.02.2025 про підготовку робітничих кадрів за дуальною формою навчання у Плужненському професійному аграрному ліцеї, укладений між Плужненським професійним агарним ліцеєм та фермерським господарством "Сім`я 2019".

Фермерському господарству "Сім`я 2019" (30300, Хмельницька область, Шепетівський район, м. Ізяслав, вул. Онищука, 59А, ) звільнити земельні ділянки за кадастровими номерами :05:009:0021, :05:009:0050, :05:011:0004, :05:002:0021, :05:018:0006, :05:016:0011, площею 112,6 га, що розташовані за межами населених пунктів Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, зайняті на підставі договору №21 від 07.02.2025, укладеного між Плужненським професійним аграрним ліцеєм та фермерським господарством "Сім`я 2019".

Стягнути з Плужненського професійного аграрного ліцею (30320, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Плужне, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 757,00 грн (сімсот п`ятдесят сім гривень 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з фермерського господарства "Сім`я 2019" (30300, Хмельницька область, Шепетівський район, м. Ізяслав, вул. Онищука, 59А, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 19682,00 грн (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.08.2025

Суддя В.В. Виноградова