ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" серпня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5782/24

За позовом: Фізичної особи-підприємця Петрова Анатолія Леонідовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БК БАСТІОН» (65070, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27 корп. Б, )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Коротков С.О.

Представники сторін:

Від позивача: Дугарь К.М. - на підставі ордера серії АЕ №1335285 від 01.12.2024р.;

Від відповідача: Кассир Є.О. - на підставі ордера серії ВН №1298336 від 21.02.2025р.

Суть спору: Фізична особа-підприємець (далі - ФОП) Петров Анатолій Леонідович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «БК БАСТІОН» про стягнення заборгованості у розмірі 836 684 грн 04 коп., інфляційних нарахувань у розмірі 392 580 грн 62 коп., 3% річних у розмірі 74 821 грн 50 коп.

Ухвалою суду від 03.01.2025р. позовну заяву залишено без руху.

03 лютого 2025р. на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.02.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/5782/24, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.03.2025р. Протокольною ухвалою від 04.03.2025р. відкладено підготовче засідання на 25.03.2025р. Ухвалою суду від 25.03.2025р. підготовче засідання відкладено на 08.04.2025р. Протокольною ухвалою від 08.04.2025р. відкладено підготовче засідання на 29.04.2025р.

24 квітня 2025р. на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну підстав позову (вх.№13094/25 від 24.04.2025р.).

Протокольною ухвалою від 29.04.2025р. відкладено підготовче засідання на 20.05.2025р. Протокольною ухвалою від 20.05.2025р. відкладено підготовче засідання на 03.07.2025р. Ухвалою суду від 03.07.2025р. відкладено підготовче засідання на 17.07.2025р. Протокольною ухвалою суду від 17.07.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 05.08.2025р. Ухвалою суду від 05.08.2025р. відкладено судове засідання на 12.08.2025р. Протокольною ухвалою суду від 12.08.2025р. відкладено судове засідання на 21.08.2025р.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи введення в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та продовження строку його дії, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач - ФОП Петров Анатолій Леонідович, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, у відповіді на відзив, що надійшла до суду 03.03.2025р., поясненнях, які надійшли до суду 17.07.2025р.

Відповідач - ТОВ «БК БАСТІОН», проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 24.02.2025р., запереченні на відповідь на відзив, яке надійшло до суду 14.03.2025р. та відзиві на позовну заяву у новій редакції, який надійшов на адресу суду 29.04.2025р.

Позивач у справі зазначає, що 02.04.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новомосковський завод залізобетонних виробів 17» (далі - ТОВ «НЗ ЗБВ 17») та ФОП Петров А.Л. був укладений Договір про відступлення прав вимоги №1/02-04, за умовами якого Первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з Договором поставки №000160 від 30 вересня 2020 року (далі Основний Договір), а Новий кредитор приймає право вимоги, належне Первісному кредитору за Основним Договором, відповідно до п. 1.2 цього Договору.

Додатковою угодою до Договору про відступлення права вимоги № 1/02-04 від 02.04.2024р. сторони погодили нові положення наступного змісту: « 1.1. Первісний кредитор передає належне йому, як Постачальнику, право вимоги до Покупця щодо оплати за поставлений товар (грошова заборгованість), в тому числі за Договором поставки №000160 від 30 вересня 2020 року, але не виключно, а Новий кредитор приймає право вимоги, належне Первісному кредитору, відповідно до п. 1.2 цього Договору.

Згідно п. 1.2. за цим Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Покупця, ТОВ «БК «БАСТІОН», , (надалі - Боржник) виконання зобов`язань по оплаті за наступними господарськими операціями - поставками Товару - Бетону В40 W8 F200 загальною кількістю 230 куб.м. на суму 1 162 521, 20 грн., які відбулись в грудні 2021 року. Такі права вимоги перейшли до Нового кредитора в сумі заборгованості 836 684, 04 грн., яка вирахована наступним чином (загальна сума поставок 1 162 521, 20 грн. - 300 000 грн (передплата, що поступила від Покупця 29.11.2021р. на рахунок Постачальника) = 862 521, 20 грн. (- 25 837, 16 грн - зменшення за Видатковою накладною № 1140 від 01.12.2021р.), а також в сумі всіх штрафних санкцій, які виникли в зв`язку з невиконанням зобов`язань.

Як зазначає позивач, 05 березня 2025р. ТОВ «НЗ ЗБВ 17» та ФОП Петров А.Л. уклали додаткову угоду до Договору про відступлення права вимоги №1/02-04 від 02.04.2024р., якою виклали у новій редакції, зокрема, п.п. 1.1, 1.2 Договору, а саме: « п.1.1 Первісний кредитор передає належне йому, як Постачальнику, право вимоги до Покупця щодо оплати за поставлений товар (грошова заборгованість), в тому числі за Договором поставки №000160 від 30.09.2020р., але не виключно, а Новий кредитор приймає право вимоги, належне Первісному кредитору, відповідно до п.1.2 цього Договору. П.1.2. За цим Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Покупця, ТОВ «БК «БАСТІОН», ( Боржник) виконання зобов`язань по оплаті за наступними господарськими операціями- поставками товару -бетону В40 W8 F200 загальною кількістю 230 куб.м. на суму 1 162 521, 20 грн., які відбулись в грудні 2021 року. Такі права вимоги перейшли до Нового кредитора в сумі заборгованості 836 684, 04 грн., яка вирахована наступним чином (загальна сума поставок 1 162 521, 20 грн. - 300 000 грн (передплата, що поступила від Покупця 29.11.2021р. на рахунок Постачальника) = 862 521, 20 грн. (- 25 837, 16 грн - зменшення за Видатковою накладною № 1140 від 01.12.2021р.), а також в сумі всіх штрафних санкцій, які виникли в зв`язку з невиконанням зобов`язань.

Право вимоги за вказаними господарськими операціями виникло у зв`язку із неоплатою Покупцем вартості поставленого Постачальником товару в установлений строк (останній день оплати -31.12.2021р.).

Права вимоги підтверджуються нижчевказаними первинними документами, але не виключно: рахунок-фактура №33В00000717 від 19.11.2021р. Видаткові накладні та ТТН до кожної видаткової накладної за переліком, а саме: видаткова накладна №1140 та ТТН №Р1140 від 01.12.2021р. ; видаткова накладна №1142 та ТТН №Р1142 від 01.12.2021р.; видаткова накладна №1143 та ТТН №Р1143 від 02.12.2021р.; видаткова накладна №1151 та ТТН №Р1151 від 02.12.2021р.; видаткова накладна №1159 та ТТН №Р1159 від 03.12.2021р.; видаткова накладна №1160 та ТТН №Р1160 від 03.12.2021р.; видаткова накладна №1161 та ТТН №Р1161 від 03.12.2021р.; видаткова накладна №1162 та ТТН №Р1162 від 03.12.2021р.; видаткова накладна №1163 та ТТН «Р1163 від 03.12.2021р.; видаткова накладна №1164 та ТТН №Р1164 від 03.12.0221р.; видаткова накладна №1165 та ТТН №Р1165 від 04.12.2021р.; видаткова накладна №1166 та ТТН №Р1166 від 04.12.2021р.; видаткова накладна №1178 та ТТН №Р1178 від 04.12.2021р.; видаткова накладна №1179 та ТТН №Р1179 від 04.12.2021р.; видаткова накладна №1186 та ТТН №Р1186 від 04.12.2021р.; видаткова накладна №1173 та ТН №Р1173 від 10.12.2021р.; видаткова накладна №1174 та ТТН №Р1174 від 10.12.2021р.; видаткова накладна №1175 та ТТН №Р1175 від 10.12.2021р.; видаткова накладна №1176 та ТТН №Р1176 від 10.12.2021р.; видаткова накладна №1177 та ТТН №Р1177 від 10.12.2021р.; видаткова накладна №1180 та ТТН №Р1180 від 10.12.2021р. ; видаткова накладна №1181 та ТТН№Р1181 від 11.12.2021р.; видаткова накладна №1182 та ТТН №Р1182 від 11.12.2021р.; видаткова накладна №1183 та ТТН №Р1183 від 11.12.2021р.; видаткова накладна №1184 та ТТН №Р1184 від 11.12.2021р.; видаткова накладна №1245 та ТТН №Р1245 від 11.12.2021р.; видаткова накладна №1246 та ТТН №Р1246 від 11.12.2021р.

Податкові накладні (роздруковані із обліку Постачальника в Демонстраційному режимі із надписом «ЗАРЕЄСТРОВАНО В ЄРПН» та «ДОКУМЕНТ ДОСТАВЛЕНО КОНТРАГЕНТУ» та Квитанції про їх прийняття органом Державної податкової служби, а саме: податкова накладна №64 від 29.11.2021р.; податкова накладна №16 від 03.12.2021р.;податкова накладна №17 від 04.12.2021р.; податкова накладна №29 від 10.12.2021р.; податкова накладна №30 від 11.12.2021р.; квитанція ДПС до ПН №64 від 29.11.2021р.; квитанція ДПС до ПН №16 від 03.12.2021р.; квитанція ДПС до ПН №17 від 04.12.2021р.; квитанція ДПС до ПН №29 від 10.12.2021р.; квитанція ДПС до ПН №30 від 11.12.2021р.

Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021-22.12.2021р.»

Таким чином, позивач вважає, що у нього, на підставі договору про відступлення права вимоги №1/02-04 від 02.04.2024р. та додаткової угоди від 05.03.2025р. до нього, виникло право вимоги щодо стягнення з ТОВ «БК «БАСТІОН» заборгованості за поставлений за зазначеними у додатковій угоді накладними товар - бетон, у розмірі 836 684 грн 04 коп.

При цьому, у заяві про зміну підстав позову позивач зазначає, що додаткова угода до Договору поставки №000160 від 30.09.2020р. не укладалася, однак у грудні 2021р. поставки бетону фактично відбулись що підтверджується первинними документами, зокрема, видатковими та ТТН, видатковими накладними, які складено поза межами Договору поставки №000160 від 30.09.2020р.

Як зазначає позивач, на замовлення ТОВ «БК «БАСТІОН» (Покупець), у зв`язку із поставкою товару, йому було виставлено рахунок -фактуру №33В00000717 від 19.11.2021р. на суму 1 162 521 грн 20 коп. з ПДВ щодо оплати товару- «Бетон B40W8 F200 с добавкой Sika Plast, с базальтовой фиброй 12мм (0.8 кг/м куб бетона)» кількістю 230 куб.м., ціна - 5054, 44 грн.

Зазначений рахунок отримано відповідачем від ТОВ «НЗ ЗБВ 17» та у відповідь надано гарантійний лист від 25.11.2021р. щодо здійснення оплати у строк до 31.12.2021р. Крім того, відповідачем оплачено частину суми, зазначеної у рахунку-фактурі у розмірі 300 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1766 від 29.11.2021р., податковою накладною №64 від 29.11.2021р. та актом звірки взаєморозрахунків, що був складений між ТОВ «НЗ ЗБВ 17» та ТОВ «БК «БАСТІОН» за період з 01.01.2021-22.12.2021р.

Також, позивач зазначив, що на кожній видатковій накладній та ТТН на підтвердження факт отримання товару Покупцем стоїть підпис виконроба(прораба) ОСОБА_1 - особи, яка прийняла товар на об`єкті- Харківський міст 229 км, М04/М029, де ТОВ «БК «БАСТІОН» проводився поточний ремонт автомобільної дороги державного значення М-04 Знамянка-Луганськ-Ізварино.

Крім того, позивач відмітив, що ТОВ "БК "БАСТІОН" не тільки здійснив передплату, отримав товар та гарантував оплату, він ще й отримав податковий кредит за зареєстрованими в реєстрі податковими накладними, що, на думку позивача, свідчить про підтвердження ТОВ "БК "БАСТІОН" факту поставок товару та реальності здійснених господарських операцій.

Разом з тим, позивач зазначає, що протягом грудня 2021 року зобов`язання по поставці товару ТОВ «НЗ ЗБВ 17» виконано в повному обсязі, однак, на твердження позивача, остаточний розрахунок в розмірі 836 684 грн 04 коп. до 31.12.2021р., Покупцем не здійснено.

Щодо вартості роботи бетонасоса, позивач зазначив, що згідно Рахунку-фактурі №33В00000717 від 19.11.2021р. робота бетононасосу включена в ціну бетону. Гарантійним листом ТОВ "БК "БАСТІОН" гарантована оплата за Рахунком-фактурою №33В00000717 від 19.11.2021р., а видатковими накладними та ТТН поставлений та прийнятий товар за єдиною ціною.

Посилання відповідач на поставку неякісного бетону позивач вважає безпідставними, адже відсутній експертний висновок на підтвердження цього.

Як заявляє позивач, між сторонами у справі велось листування щодо врегулювання спору, однак, станом на подання позовної заяви заборгованість не сплачено.

У зв`язку із наведеним вище, на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України позивач також нараховав відповідачу 3% річних у розмірі 74 821 грн 50 коп. та інфляційні втрати у розмірі 392 580 грн 62 коп., які також просить стягнути з відповідача.

Відповідач не погоджується із позовними вимогами та зазначає, що у грудні 2021 року ТОВ «БК «БАСТІОН», як субпідрядник ТОВ «Автомагістраль - Південь», здійснювало поточний ремонт автомобільної дороги державного значення М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине (на м.Волгоград через м.м.Дніпро, Донецьк) на ділянках км 216+384 - км 279+693 (окремими ділянками) Дніпропетровська область, на підставі Договору субпідряду №1307/21-СБ від 13.07.2021 року та Додаткової угоди до нього від 05.08.2021р.

Для виконання своїх зобов`язань за Договором субпідряду та Додаткової угоди до нього від 05.08.2021р. ТОВ «БК «БАСТІОН» необхідно було закупити значну кількість Бетону. Оскільки, за попереднім договором співробітництво із ТОВ «НЗ ЗБВ 17» виявилось вдалим, директор ТОВ «БК «БАСТІОН» та представник заводу у телефонному режимі домовились співпрацювати на новому об`єкті будівництва.

Відповідач підтверджує, що фактично сторони уклали договір поставки у спрощений спосіб, шляхом обміну документами: ТОВ «НЗ ЗБВ 17» направило на адресу ТОВ «БК «БАСТІОН» рахунок-фактуру №33В00000717 від 19.11.2021р. із визначенням попереднього об`єму товарів/ послуг, а ТОВ «БК «БАСТІОН» направило на адресу ТОВ «НЗ ЗБВ 17» гарантійний лист, яким гарантувало оплату в строк до 31.12.2021р. за цим рахунком-фактурою за фактично поставлений у грудні 2021 року товар.

Крім того, ТОВ «БК «БАСТІОН» 29 листопада 2021 року здійснило усно обумовлену попередню оплату (аванс) в сумі 300 000 грн. на рахунок ТОВ «НЗ ЗБВ 17» в рахунок оплати за майбутні поставки у грудні.

На твердження відповідача, поставки бетону з 01 грудня 2021 року, про які позивач зазначає у позові і підтверджує видатковими накладними, відбулись поза межами Договору поставки №000160 від 30.09.2020р. строк дії якого вже на тої час сплив.

Також, відповідач зазначає, що у грудні 2021р. господарюючі субєкти - ТОВ «НЗ ЗБВ 17» та ТОВ "БК "БАСТІОН" взаємодіяли без узгодження істотних умов для такого виду договорів, як договір поставки, у звязку із чим була відсутня домовленість щодо ціни товару - бетону, а згодом, у зв`язку із поставкою неякісного товару, взаємодія взагалі припинилася.

Крім того, відповідач вважає, що виставлений ТОВ «НЗ ЗБВ 17» рахунок на оплату №717 від 19.11.2021р. не свідчить про узгодження істотних умов поставки бетону, зокрема, щодо ціни, строків та порядку поставки.

Щодо підтвердження поставки товару видатковими, ТТН та податковими накладними, рахунком на оплату, актом звірки взаєморозрахунків відповідач зазначає, що у заявленій позивачем сумі основного боргу «приховано» вартість такої послуги як робота бетононасосу, яка фактично не надавалась, і факт надання такої послуги не підтверджується податковими накладними, які не містять найменування послуги.

За таких обставин, відповідач вважає, що вартість послуги з роботи бетононасосу має бути виключена з суми заборгованості, заявленої позивачем.

Щодо додаткової угоди до Договору про відступлення права вимоги №1/02-04 від 02.04.2024р., яка була укладена ТОВ «НЗ ЗБВ 17» та ФОП Петровим А.Л. 05.03.2025р, тобто, вже під час розгляду справи у суді, відповідач зазначає, що згідно ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, відповідач вважає, що до ФОП Петрова А.Л. на момент звернення до суду з позовною заявою перейшли права Первісного кредитора лише в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цивільних прав 02.04.2024р., а саме: за зобов`язаннями, що виникли з Договору поставки №000160 від 30.09.2020р., який діяв до 30.09.2021р.

Розглянув матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина перша ст. 15 Цивільного кодексу України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із нормами ч.ч.1 та 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч.1 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Судом встановлено, що 02.04.2024р. між ТОВ «НЗ ЗБВ 17» (Первісний кредитор) та ФОП Петров А.Л. (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення прав вимоги №1/02-04, згідно з п. 1.1. якого Первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з Договором поставки №000160 від 30 вересня 2020 року (далі Основний Договір), а Новий кредитор приймає право вимоги, належне Первісному кредитору за Основним Договором, відповідно до п. 1.2 цього Договору.

Пункт 1.2. За цим Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від ТОВ «БК «БАСТІОН», , (надалі - Боржник) виконання зобов`язань за Основним Договором, які виникли станом на грудень 2021 року у зв`язку з неоплатою Покупцем за поставлений товар в установлений строк (останній день оплати- 31.12.2021 року), а саме оплати заборгованості в розмірі 836 684, 04 грн., а також оплати всіх штрафних санкцій, які виникли в зв`язку з невиконанням умов Основного договору.

Відповідно до п. 3.1.1 та 3.1.2 Договору про відступлення прав вимоги №1/02-04 Первісний кредитор зобов`язаний відступити Новому кредитору право вимоги згідно умов цього Договору та передати Новому кредитору Договір поставки №000160 від 30 вересня 2020 року, та інші документи, які засвідчують права, що передаються, протягом 10 робочих днів з моменту підписання цього Договору, та інформацію, яка важлива для їх здійснення.

Згідно з п. 4.1. Договору про відступлення прав вимоги №1/02-04 доказом переходу до Нового кредитора прав вимоги за Договором поставки №000160 від 30 вересня 2020 року буде підписання цього Договору.

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 6.1. Договору про відступлення прав вимоги №1/02-04).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною першою ст. 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно із ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою ст. 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У відповідності до ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, судом встановлено, що до ФОП Петрова А.Л. перейшло право вимоги згідно з Договором поставки №000160 від 30 вересня 2020 року до ТОВ «БК «БАСТІОН».

Разом з тим, 05 березня 2025р. ( під час розгляду справи судом) ТОВ «НЗ ЗБВ 17» та ФОП Петров А.Л. уклали Додаткову угоду до Договору про відступлення права вимоги № 1/02-04 від 02.04.2024р. виклавши пункт 1.1. та 1.2. в наступній редакції:

«Первісний кредитор передає належне йому, як Постачальнику, право вимоги до Покупця щодо оплати за поставлений товар (грошова заборгованість), в тому числі за Договором поставки №000160 від 30 вересня 2020 року, але не виключно, а Новий кредитор приймає право вимоги, належне Первісному кредитору, відповідно до п. 1.2 цього Договору.

1.2. За цим Договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Покупця, ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БК «БАСТІОН», , (надалі - Боржник) виконання зобов`язань по оплаті за наступними господарськими операціями - поставками Товару - Бетону В40 W8 F200 загальною кількістю 230 куб.м. на суму 1 162 521, 20 грн., які відбулись в грудні 2021 року. Такі права вимоги перейшли до Нового кредитора в сумі заборгованості 836 684, 04 грн., яка вирахована наступним чином (загальна сума поставок 1 162 521, 20 грн. - 300000 грн (передплата, що поступила від Покупця 29.11.2021р. на рахунок Постачальника) = 862 521, 20 грн. (- 25 837, 16 грн - зменшення за Видатковою накладною № 1140 від 01.12.2021р.), а також в сумі всіх штрафних санкцій, які виникли в зв`язку з невиконанням зобов`язань.

Право вимоги за вказаними господарськими операціями виникло у звязку із неоплатою Покупцем вартості поставленого Постачальником товару в установлений строк (останній день оплати -31.12.2021р.).

Права вимоги підтверджуються нижчевказаними первинними документами, але не виключно: рахунок-фактура №33В00000717 від 19.11.2021р. Видаткові накладні та ТТН до кожної видаткової накладної за переліком, а саме: видаткова накладна №1140 та ТТН №Р1140 від 01.12.2021р. ; видаткова накладна №1142 та ТТН №Р1142 від 01.12.2021р.; видаткова накладна №1143 та ТТН №Р1143 від 02.12.2021р.; видаткова накладна №1151 та ТТН №Р1151 від 02.12.2021р.; видаткова накладна №1159 та ТТН №Р1159 від 03.12.2021р.; видаткова накладна №1160 та ТТН №Р1160 від 03.12.2021р.; видаткова накладна №1161 та ТТН №Р1161 від 03.12.2021р.; видаткова накладна №1162 та ТТН №Р1162 від 03.12.2021р.; видаткова накладна №1163 та ТТН «Р1163 від 03.12.2021р.; видаткова накладна №1164 та ТТН №Р1164 від 03.12.0221р.; видаткова накладна №1165 та ТТН №Р1165 від 04.12.2021р.; видаткова накладна №1166 та ТТН №Р1166 від 04.12.2021р.; видаткова накладна №1178 та ТТН №Р1178 від 04.12.2021р.; видаткова накладна №1179 та ТТН №Р1179 від 04.12.2021р.; видаткова накладна №1186 та ТТН №Р1186 від 04.12.2021р.; видаткова накладна №1173 та ТН №Р1173 від 10.12.2021р.; видаткова накладна №1174 та ТТН №Р1174 від 10.12.2021р.; видаткова накладна №1175 та ТТН №Р1175 від 10.12.2021р.; видаткова накладна №1176 та ТТН №Р1176 від 10.12.2021р.; видаткова накладна №1177 та ТТН №Р1177 від 10.12.2021р.; видаткова накладна №1180 та ТТН №Р1180 від 10.12.2021р. ; видаткова накладна №1181 та ТТН№Р1181 від 11.12.2021р.; видаткова накладна №1182 та ТТН №Р1182 від 11.12.2021р.; видаткова накладна №1183 та ТТН №Р1183 від 11.12.2021р.; видаткова накладна №1184 та ТТН №Р1184 від 11.12.2021р.; видаткова накладна №1245 та ТТН №Р1245 від 11.12.2021р.; видаткова накладна №1246 та ТТН №Р1246 від 11.12.2021р.

Податкові накладні (роздруковані із обліку Постачальника в Демонстраційному режимі із надписом «ЗАРЕЄСТРОВАНО В ЄРПН» та «ДОКУМЕНТ ДОСТАВЛЕНО КОНТРАГЕНТУ» та Квитанції про їх прийняття органом Державної податкової служби, а саме: податкова накладна №64 від 29.11.2021р.; податкова накладна №16 від 03.12.2021р.;податкова накладна №17 від 04.12.2021р.; податкова накладна №29 від 10.12.2021р.; податкова накладна №30 від 11.12.2021р.; квитанція ДПС до ПН №64 від 29.11.2021р.; квитанція ДПС до ПН №16 від 03.12.2021р.; квитанція ДПС до ПН №17 від 04.12.2021р.; квитанція ДПС до ПН №29 від 10.12.2021р.; квитанція ДПС до ПН №30 від 11.12.2021р.

Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021-22.12.2021р.»

З вищенаведеного вбачається, що право вимоги за видатковими накладними №1140 від 01.12.2021р. ; №1142 від 01.12.2021р.; №1143 від 02.12.2021р.; №1151 від 02.12.2021р.; №1159 від 03.12.2021р.; №1160 від 03.12.2021р.; №1161 від 03.12.2021р.; №1162 від 03.12.2021р.; №1163 від 03.12.2021р.; №1164 від 03.12.0221р.; №1165 від 04.12.2021р.; №1166 від 04.12.2021р.; №1178 від 04.12.2021р.; №1179 від 04.12.2021р.; №1186 від 04.12.2021р.; №1173 від 10.12.2021р.; №1174 від 10.12.2021р.; №1175 від 10.12.2021р.; №1176 від 10.12.2021р.; №1177 від 10.12.2021р.; №1180 від 10.12.2021р. ; №1181 від 11.12.2021р.; №1182 від 11.12.2021р.; №1183 від 11.12.2021р.; №1184 від 11.12.2021р.; №1245 від 11.12.2021р.; №1246 від 11.12.2021р., як первинними документами, що підтверджують господарську операцію поза межами Договору поставки №000160 від 30.09.2020р., виникло у позивача лише з 05.03.2025р.

Отже, станом на 31.12.2024р. (дата надходження позовної заяви до Господарського суду Одеської області) право ФОП Петрова А.Л. на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за товар, поставлений за видатковими накладними №1140 від 01.12.2021р. ; №1142 від 01.12.2021р.; №1143 від 02.12.2021р.; №1151 від 02.12.2021р.; №1159 від 03.12.2021р.; №1160 від 03.12.2021р.; №1161 від 03.12.2021р.; №1162 від 03.12.2021р.; №1163 від 03.12.2021р.; №1164 від 03.12.0221р.; №1165 від 04.12.2021р.; №1166 від 04.12.2021р.; №1178 від 04.12.2021р.; №1179 від 04.12.2021р.; №1186 від 04.12.2021р.; №1173 від 10.12.2021р.; №1174 від 10.12.2021р.; №1175 від 10.12.2021р.; №1176 від 10.12.2021р.; №1177 від 10.12.2021р.; №1180 від 10.12.2021р. ; №1181 від 11.12.2021р.; №1182 від 11.12.2021р.; №1183 від 11.12.2021р.; №1184 від 11.12.2021р.; №1245 від 11.12.2021р.; №1246 від 11.12.2021р., ще не виникло, що є підставою для відмови у позові.

У постановах від 03.10.2018р. у справі № 910/8875/17 та від 29.07.2025р. у справі №916/899/24 Верховний Суд констатував, що господарюючий суб`єкт не може бути примушений до виконання господарського зобов`язання, якщо обов`язок з такого виконання у цього суб`єкта ще не виник.

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 ГПК України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Тобто з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належність як змістовна характеристика та допустимість як характеристика форми є властивостями доказів, оскільки вони притаманні кожному доказу окремо і без їх одночасної наявності жодний доказ не може бути прийнятий судом.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 925/2301/14, від 19.06.2019 у справі №910/4055/18, від 05.08.2025р. у справі №908/1419/24).

Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить про те, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Господарський суд також зазначає, що у п.п. 1- 3 ч.1 ст.і 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до п. 4 ч.3 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Близький за змістом висновок щодо застосування норм процесуального права, який має універсальний (загальний) характер, викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/7054/18, від 22.12.2022 у справі № 910/2730/21, від 05.08.2025р. у справі №916/326/23.

З огляду на зазначене вище, позовна вимога про стягнення заборгованості у розмірі 836 684 грн 04 коп. задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 392 580 грн 62 коп. та 3% річних у розмірі 74 821 грн 50 коп., то з огляду на відмову у задоволенні первинної позовної вимоги, господарський суд дійшов висновку, що похідні вимоги не підлягають розгляду.

Беручи до уваги сукупність встановлених фактів та обставин судом під час розгляду справи та відсутність права вимоги на предмет спору на час відкриття провадження по справі, господарський суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК БАСТІОН» про стягнення заборгованості у розмірі 836 684 грн 04 коп., інфляційних нарахувань у розмірі 392 580 грн 62 коп., 3% річних у розмірі 74 821 грн 50 коп. - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складно 01 вересня 2025 р.

Суддя Н.В. Рога