ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 Справа № 914/305/22

Господарський суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали справи за позовом: ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Львів

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", м. Львів

відповідача-2: Державного реєстратора відділу " ІНФОРМАЦІЯ_3 " Солонківської сільської ради ОСОБА_3 , с. Солонка Пустомитівського району Львівської області

відповідача-3: ІНФОРМАЦІЯ_4 , м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1: Приватного підприємства " ОСОБА_4 ", м. Львів

про: визнання недійсним та скасування державного акта, скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки, скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, скасування державної реєстрації права власності на промислово-продовольчий торговий центр з одночасним припиненням права власності.

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", м. Львів

до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_5

про: визнання права приватної власності

Представники сторін:

від позивача (за первісним позовом; відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_5 - представник згідно повноважень, які містяться в матеріалах справи; ОСОБА_6 заступник міського голови з містобудування; ОСОБА_7 адвокат, ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1302749 від 12.08.2024.

від відповідача 1 (за первісним позовом; позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_8 адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1257487 від 30.01.2024

від відповідача-2 (за первісним позовом): не з`явився

від відповідача-3 (за первісним позовом): не з`явився

від третьої особи на стороні відповідача-1: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

04.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_6 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_7 з позовом (у редакції заяви про зміну предмета позову від 12.07.2022) до Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", Державного реєстратора відділу " ІНФОРМАЦІЯ_3 " Солонківської сільської ради ОСОБА_3 і ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання недійсним і скасування Державного акта на право користування землею від 24.07.1993 серії Б № 039434; скасування в Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,66 га, кадастровий номер :03:001:0067; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 із закриттям розділу; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права постійного користування спірною земельною ділянкою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; скасування державної реєстрації права приватної власності ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_8 " на об`єкт нерухомого майна промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060 з одночасним припиненням права приватної власності Товариства на спірний торговий центр.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 14.07.2022 (суддя ОСОБА_9 ) заяву Міськради (вх. № 2207/22 від 13.07.2022) про забезпечення позову задоволено. Заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам ІНФОРМАЦІЯ_9 ), вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна: промислово-продовольчий торговий центр загальною площею 5211 м2 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060) до набрання рішенням суду в цій справі законної сили.

07.06.2022 представником ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " подано на адресу суду заяву про застосування позовної давності до позовної вимоги визнання недійсним та скасування державного акта за вх. № 11904/22.

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_7 від 02.03.2023, залишеним без змін постановою ІНФОРМАЦІЯ_10 від 15.08.2023, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 14.07.2022 у справі № 914/305/22.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_11 у складі колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_12 від 12.12.2023, касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено частково. Рішення ІНФОРМАЦІЯ_7 від 02.03.2023 та постанову ІНФОРМАЦІЯ_10 від 15.08.2023 у справі № 914/305/22 скасовано. Справу № 914/305/22 передано на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Додатковим рішення ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.09.2023 року у справі № 914/305/22 (суддя ОСОБА_9 ) ухвалено стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_2 48 400,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

09.01.2024 матеріали справи № 914/305/22 повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2024, справу № 914/305/22 передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 15.01.2024, справу № 914/305/22 прийнято та призначено до розгляду на 14.02.2024.

Судове засідання, призначене на 14.02.2024 не відбулося, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді ОСОБА_1 з 09.02.2024 по 19.02.2024 включно.

У зв`язку з апеляційним оскарженням додаткового рішення ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.09.2023 у справі № 914/305/22, матеріали даної справи були направлені на адресу ІНФОРМАЦІЯ_10 (супровідний лист за вих. № 914/305/22/1/24 від 22.01.2024).

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.02.2024 постановлено відкласти призначення справи № 914/305/22 до розгляду, до передачі матеріалів справи № 914/305/22 судді ОСОБА_1 . Час та місце проведення судового засідання визначити після передачі матеріалів справи № 914/305/22 судді ОСОБА_1 .

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_10 від 05.02.2024, апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_13 та дати (вх. № 01-05/3339/23 від 30.10.2023 року) задоволено частково. Постановлено додаткове рішення ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.09.2023 у справі № 914/305/22 скасувати. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 914/305/22 передати на розгляд до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2024 представником ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " подано на адресу суду в систему Електронний суд зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " про визнання права приватної власності за вх. № 313.

У зв`язку з апеляційним оскарженням додаткового рішення ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.09.2023 у справі № 914/305/22, матеріали даної справи були направлені на адресу ІНФОРМАЦІЯ_10 (супровідний лист за вих. № 914/305/22/1/24 від 22.01.2024).

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 01.02.2024 постановлено відкласти вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " про визнання права приватної власності за вх. № 313 від 31.01.2021 до повернення матеріалів справи № 914/305/22 до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

14.02.2024 матеріали справи № 914/305/22 повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024, справу № 914/305/22 в частині розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, передано з матеріалами справи № 914/305/22 для розгляду судді ОСОБА_10 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 25.03.2024 у справі № 914/305/22 (суддя ОСОБА_10 ) задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за вх. №8261/24 від 25.03.2024 та ухвалено об`єднати в одне провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу з позовною заявою ІНФОРМАЦІЯ_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Державного реєстратора ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_3 про скасування державного акту, запису про державну реєстрацію земельної ділянки та скасування державної реєстрації права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного українсько австрійського підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на об`єкт нерухомого майна - промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 (РНОНМ 060) з одночасним припиненням права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного українсько австрійського підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на об`єкт нерухомого майна - промислово продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 (РНОНМ 060) у справі №914/305/22, яка розглядається ІНФОРМАЦІЯ_15 , суддя ОСОБА_1 ; ухвалено справу №914/305/22 передати для розгляду судді ОСОБА_1

02.04.2024 матеріали справи № 914/305/22 передано судді ОСОБА_1

13.02.2024 представником позивача за первісним позовом подано на адресу суду в систему «Електронний суд» клопотання про витребування доказів з додатками за вх. № 4277/24.

Протокольною ухвалою суду від 30.04.2024 вирішено клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про витребування доказів за вх. № 4277/24 від 13.02.2024 залишено без розгляду за усним клопотанням представника заявника про відкликання даного клопотання.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.04.2024, підготовче судове засідання у даній справі призначено на 30.04.2024.

22.04.2024 від представника позивача за первісним позовом на адресу суду в систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів з додатками за вх. № 10877/24.

30.04.2024 представником позивача за первісним позовом подано на адресу суду в систему «Електронний суд» клопотання про витребування доказів з додатками за вх. № 11644/24.

30.04.2025 представником відповідача 1 за первісним позовом подано на адресу суду письмові пояснення у даній справі з додатками за вх. № 11674/24.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.04.2024, підготовче судове засідання у даній справі призначено на 22.05.2024.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.04.2024, зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " про визнання права приватної власності за вх. № 313 від 31.01.2024 повернуто заявнику з підстав, викладених у даній ухвалі.

Товариством з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " подано апеляційну скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_10 на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.04.2024 у справі № 914/305/22 про повернення зустрічної позовної заяви.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_10 від 29.04.2024 у справі № 914/305/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.04.2024 у справі № 914/305/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 необхідно невідкладно надіслати на адресу ІНФОРМАЦІЯ_10 матеріали справи № 914/305/22.

02.05.2024 на адресу суду надійшов письмовий запит від ІНФОРМАЦІЯ_10 (за вх. № 11942/24) про необхідність направлення усіх матеріалів справи № 914/305/22 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 03.05.2024 зупинено провадження у справі № 914/305/22 до розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.04.2024 та повернення матеріалів справи № 914/305/22 до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

06.05.2024 супровідним листом за вих. № № 914/305/22/2/24 від 06.05.2024 матеріали справи № 914/305/22 направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_10 від 28.05.2024 у справі № 914/305/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " задоволено. Ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.04.2024 у справі №914/305/22 скасовано. Судом постановлено справу № 914/305/22 направити для продовження розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

06.06.2024 матеріали справи № 914/305/22 надійшли на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 10.06.2024, провадження у справі № 914/305/22 поновлено. Судом постановлено прийняти зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " про визнання права приватної власності за вх. № 313 від 31.01.2024 до спільного розгляду з первісною позовною заявою у справі № 914/305/22; вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом. Підготовче судове засідання призначено на 03.07.2024.

25.06.2024 р. представником ІНФОРМАЦІЯ_1 подано на адресу суду в підсистему «Електронний суд» відзив на зустрічну позовну заяву з додатками за вх. № 16666/24, відповідно до якого позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом просить суд у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю з підстав, викладених у поданому відзиві.

02.07.2024 р. представником позивача за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом подано на адресу суду в систему Електронний суд заяву про залишення зустрічного позову без руху з додатком за вх. № 17154/24.

02.07.2024 р. за вх. № 17189/24 від представника відповідача 1 за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом поступило клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи № 914/305/22.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 03.07.2024 постановлено відмовити у задоволенні заяви представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення зустрічного позову без руху за вх. № 17154/24 від 02.07.2024 з підстав, викладених в даній ухвалі.

Крім того, ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 03.07.2024, клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про витребування доказів за вх. № 11644/24 від 30.04.2024 р. задоволено; витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_16 матеріали судових справ № 813/835/17 та № 813/4102/17 - для огляду в судовому засіданні; витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " оригінал державного акту на право постійного користування земельною ділянкою № 039434, копія якого була долучена до матеріалів справи № 813/4102/17 та засвідчена печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " - для огляду в судовому засіданні; продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/305/22 на тридцять днів, з ініціативи суду; підготовче засідання відкладено на 14.08.2024.

15.07.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_16 , на виконання вимог ухвали суду від 03.07.2024, надійшли матеріали судових справ № 813/835/17 та № 813/4102/17 за вх. № 18118/24.

Судове засідання, призначене на 14.08.2024 не відбулося, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді ОСОБА_1 з 09.08.2024 по 16.08.2024 включно.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 19.08.2024, підготовче судове засідання призначено на 18.09.2024.

Судове засідання, призначене на 18.09.2024 не відбулося, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю та продовженням додаткової відпустки судді ОСОБА_1 з 22.08.2024 по 14.12.2024 включно.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.12.2024, підготовче судове засідання призначено на 28.01.2025.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.01.2025, підготовче судове засідання призначено на 11.02.2025.

28.01.2025 представником ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " подано на адресу суду в систему «Електронний суд» клопотання про витребування доказів за вх. № 2227/25.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 11.02.2025 постановлено витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 оригінал державного акту на право користування землею від 24.07.1993 Б№ 039434, виданого Спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. 300-річчя Воз`єднання для огляду в судовому засіданні; Оригінал технічної документації проект відводу земельної ділянки та встановлення їх межі в натурі для Спільного українсько-австрійського підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 ) для огляду в судовому засіданні (копію технічної документації для долучення до матеріалів справи). Клопотання представника ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " про витребування доказів за вх. № 2227/25 від 28.01.2025 задоволено. Судом постановлено витребувати в ІНФОРМАЦІЯ_4 оригінал Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Львівської міської Ради народних депутатів Галицький район та Шевченківський район за 1993 рік - для огляду в судовому засіданні. Належним чином засвідчені витяги з цих Книг з відображенням записів за 1993 рік, в. т. ч. запису № 9 для долучення до матеріалів справи. Підготовче засідання відкладено на 04.03.2025.

28.02.2025 представником ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", на виконання вимог ухвали суду від 11.02.2025, подано на адресу суду в систему Електронний суд клопотання з додатками за вх. № 5275/25. До вказаного клопотання представником відповідача 1 за первісним позовом долучено до матеріалів справи копію ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про тимчасовий доступ до речей і документів у справі № 463/5688/22 від 05.09.2022; лист ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 04.10.2022, в якому зазначено, що на виконання ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про тимчасовий доступ до речей і документів від 05.09.2022 у справі № 463/5688/22, в порядку тимчасового доступу з можливістю вилучення, ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " надано оригінал державного акту на право користування землею від 24.07.1993 Б№ 039434, виданого Спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. 300-річчя Воз`єднання; також ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " долучено до матеріалів справи протокол тимчасового доступу до речей і документів від 04.10.2022; опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді.

03.03.2025 представником відповідача-3, на виконання вимог ухвали суду від 11.02.2025, подано на адресу суду лист з додатками за вх. № 5355/25, в якому зазначається, що відповідно до інформації, наданої ІНФОРМАЦІЯ_17 , згідно даних державного земельного кадастру, інформація про наявність зареєстрованих державних актів на право власності, постійного користування, а також договорів оренди на земельну ділянку у м. Львові на пл. 300-річчя Воз`єднання, Спільного українсько-австрійського підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 1993 року у Відділі № 1, відсутня. Технічна документація із землеустрою на вищезгадану земельну ділянку згідно актів приймання-передачі технічних документацій із землеустрою до місцевого фонду документацій не надходила. Долучені до даного листа незасвідчені належним чином відповідачем-3 копії витягів Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Львівської міської ради народних депутатів Галицький та Шевченківський райони з відображенням записів за 1993 рік, в т.ч. запису № 9 долучено до матеріалів справи. Аналогічний лист з додатками надійшов на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_4 та зареєстрований відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 6291/25 від 11.03.2025.

03.03.2025 представником позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом), на виконання вимог ухвали суду від 11.02.2025, подано на адресу суду в систему Електронний суд клопотання з додатками за вх. № 5372/25, в якому зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_18 буде забезпечено представника у судове засідання 04.03.2025 року з оригіналом державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та відповідно, останній буде наданий для огляду суду. У ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній оригінал технічної документації та проект відводу земельної ділянки загальною, площею 0,66 га, розробленої на підставі розпорядження 21.01.1994 № 76 Про затвердження висновків комісії по переоцінці вартості частки ІНФОРМАЦІЯ_19 у статутному фонді Спільного українсько-австрійського підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 і надання в постійне користування підприємству земельних ділянок при готельному комплексі, який будується на площі ОСОБА_11 і при будівельно виробничій базі в північному промвузлі міста та дозволу на її проектування та будівництво та встановлення їх межі в натурі для Спільного Українсько австрійського підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні 04.03.2025 судом оглянуто оригінал Державного акту на право користування землею Б № 039434 від 1993, без числа, місяця, підписаного і скріпленого печаткою ЛМР, який надано представником ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія якого долучена до матеріалів справи.

Також, в судовому засіданні 04.03.2025 судом оглянуто нотаріально засвідчену копію Державного акту на право користування землею Б № 039434 від 24.07.1993, який надано представником ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", копія якого долучена до матеріалів справи, оскільки, як зазначив представник відповідача 1 за первісним позовом; позивач за зустрічним позовом, оригінал Державного акту на право користування землею Б № 039434 від 24.07.1993 вилучений на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про тимчасовий доступ до речей і документів від 05.09.2022 у справі № 463/5688/22, про що докази долучено до матеріалів справи (т. 12, а.с. 155-162).

Крім того, в судовому засіданні 04.03.2025 оглянуто оригінал Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Львівської міської Ради народних депутатів Галицький район та Шевченківський район за 1993 рік, яка надана представником ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.03.2025 постановлено витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 оригінал Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Львівської міської Ради народних депутатів Галицький район за період до 25.11.1993 та Шевченківський район за період до 29.10.1993- для огляду в судовому засіданні. Належним чином засвідчені витяги з цих Книг з відображенням записів за 1992-1993 роки для долучення до матеріалів справи. Витребувати у відповідача-3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) належним чином засвідчені витяги з Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Львівської міської Ради народних депутатів Галицький район та Шевченківський район з відображенням записів за 1993 рік, в. т. ч. запису № 9 для долучення до матеріалів справи. Підготовче засідання відкладено на 01.04.2025.

01.04.2025 представником ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " подано на адресу суду в систему «Електронний суд» додаткові пояснення у даній справі з додатками за вх. № 8335/25.

01.04.2025 представником позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) подано на адресу суду в систему «Електронний суд» додаткові пояснення у даній справі з додатками за вх. № 8336/25.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 01.04.2025, підготовче судове засідання призначено на 24.04.2025.

17.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на виконання вимог ухвали суду від 04.03.2025, надано суду копії титульної та останньої сторінки Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Львівської міської Ради народних депутатів Галицький район та Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Львівської міської Ради народних депутатів Шевченківський район. Також надано копію Акту приймання-передачі документів із ведення державного реєстру земель від 26.01.2011 року, з якого вбачається, що ДП ІНФОРМАЦІЯ_20 в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_21 ДП ІНФОРМАЦІЯ_22 ОСОБА_12 передав, а ІНФОРМАЦІЯ_23 в особі в.о. начальника управління ОСОБА_13 прийняло документи із ведення державного реєстру земель, у кількості згідно із інвентаризаційним описом (додаткові пояснення за вх. № 10049/25 від 17.04.2025).

23.04.2025 представником відповідача 1 за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) подано на адресу суду в систему Електронний суд клопотання про долучення доказів з додатками за вх. № 10395/25.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 24.04.2025, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/305/22 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 21.05.2025.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.05.2025, розгляд справи по суті призначено на 17.06.2025.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.06.2025, розгляд справи по суті призначено на 29.07.2025.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 29.07.2025, розгляд справи по суті призначено на 19.08.2025.

Рух справи та причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

30.07.2025 представником відповідача 1 за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом подано на адресу суду в систему «Електронний суд» промову в судових дебатах у справі № 914/305/22 з додатками за вх. № 20120/25.

19.08.2025 представники позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) в судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися, первісний позов просили задоволити з підстав, викладених у позовній заяві, письмових поясненнях за вх. № 11674/24 від 30.04.2024, а у задоволенні зустрічного позову просили відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву за вх. № 16666/24 від 25.06.2024 та поясненнях, наданих в судових засіданнях.

19.08.2025 представник відповідача 1 за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, просив суд зустрічний позов задоволити повністю з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, а у задоволенні первісного позову просив суд відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву за вх. № 9039/22 від 12.04.2022, письмових поясненнях за вх. № 11674/24 від 30.04.2024 та поясненнях, наданих в судових засіданнях.

19.08.2025 представник відповідача-2 за первісним позовом в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

19.08.2025 представник відповідача-3 за первісним позовом в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

18.08.2025 представником відповідача-3 за первісним позовом подано на адресу суду в систему «Електронний суд» заяву за вх. № 21686/25, в якій зазначається, що забезпечити присутність представника Головного управління у даній справі у судове засідання, яке призначено на 19.08.2025 неможливо у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю повноважного представника, про що докази долучено до матеріалів справи (листок тимчасової непрацездатності від 18.08.2025). Також, у вказаній заяві заявник зазначає про те, що інші представники Головного управління також не можуть забезпечити присутність на вказане судове засідання у зв`язку із здійсненням представництва інтересів ІНФОРМАЦІЯ_4 в інших судових засіданнях, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, керуючись ст. 42 ГПК України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , просить суд розгляд справи у засіданні 19.08.2025 проводити без участі повноважного представника Головного управління.

19.08.2025 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 за первісним позовом в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи). Жодних пояснень у справі не надав.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/305/22.

В судовому засіданні 19.08.2025, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача (за первісним позовом).

Обґрунтовуючи первісні позовні вимоги, ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначає, що згідно із загальнодоступною інформацією, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, стало відомо, що 24.12.2020 право користування ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 на земельну ділянку площею 0,66 га, кадастровий номер :03:001:0067, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів критичної інфраструктури та закладів громадського харчування для будівництва готельного комплексу, яка знаходиться у м.Львові на пл.Князя Осмомисла було зареєстроване Державним реєстратором відділу " ІНФОРМАЦІЯ_3 " Солонківської сільської ради ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 39991278, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

За твердженням позивача за первісним позовом; відповідача за зустрічним позовом, реєстрація земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру відбулось незаконно, за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки.

Зокрема, присвоєння кадастрового номеру було здійснене з порушенням чинного законодавства, оскільки технічна документація містить суперечливі документи:

- п.1.2 рішення ІНФОРМАЦІЯ_24 від 21.06.1990 №262, наданого реєстратору відповідачем-1 як підстава виникнення права на земельну ділянку, вказує на надання дозволу тимчасового використання земельної ділянки в північному промвузлі площею 0,6 га по вул.Хмельницького для тимчасового розміщення бетонного вузла, що є абсолютно іншою земельною ділянкою, ніж земельна ділянка площею 0,66 га, якій присвоєно номер :03:001:0067;

- у рішенні ІНФОРМАЦІЯ_24 від 21.06.1990 №262 та Державному акті Б№039434 від 24.07.1993, наданому реєстратору відповідачем-1 як підстава виникнення права на земельну ділянку, наявна невідповідність площ земельної ділянки, що свідчить про неможливість встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- в порушення п.г абз.9 ст.55 Закону України Про землеустрій відповідач-1 не надав жодної згоди ІНФОРМАЦІЯ_1 як власника спірної та суміжних земельних ділянок на відновлення меж; жодного повідомлення про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на пл. Кн.Осмомисла не надходило, а оголошення в газеті не є належним повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також зазначає, що державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою відбулася без урахування того, що у відповідача 1 за первісним позовом відсутнє рішення органу місцевого самоврядування на передачу відповідачу-1 за первісним позовом земельної ділянки площею 0,66 га у постійне користування, адже рішення №262 від 21.06.1990, яке згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є підставою виникнення права на земельну ділянку не підтверджує передачі у постійне користування СП ІНФОРМАЦІЯ_2 земельної ділянки площею 0,66 га, натомість вказує на надання дозволу тимчасового використання для забезпечення умов будівництва готельного комплексу на пл.300-річчя Возз`єднання ділянки в північному промвузлі площею 0,6 га по вул.Хмельницького для тимчасового розміщення бетонного вузла, і земельна ділянка в північному промвузлі площею 0,6 га по вул.Хмельницького є іншою земельною ділянкою, ніж земельна ділянка площею 0,66 га, кадастровий номер :03:001:0067.

Позивач за первісним позовом вважає, що державний акт серії Б№039434 від 24.07.1993 видано з грубими порушеннями чинного на момент видачі законодавства: не містить слова постійне, а лише державний акт на право користування землею; в акті не вказано на яких умовах видана земельна ділянка; відсутнє зазначення рішення органу місцевого самоврядування; акт видано ІНФОРМАЦІЯ_25 і підписано заступником міської адміністрації, що не відповідає відомостям, внесеним у Державний реєстр; акт не відповідає затвердженому Верховною радою України зразку, містить велику кількість виправлень і перекреслень; при видачі державного акту технічна документація не розроблялася та відсутнє зазначення рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки; інформація про реєстрацію в книзі записів державних актів на право постійного користування відсутня. Позивач за первісним позовом заперечує сам факт видачі даного державного акту.

Як стверджує позивач за первісним позовом, відсутнім є саме волевиявлення органу місцевого самоврядування на передачу земельної ділянки, а саме рішення ІНФОРМАЦІЯ_24 , яким би надавалась саме земельна ділянка площею 0,66 га, кадастровий номер :03:001:0067.

Таким чином, на переконання позивача за первісним позовом, реєстрація права ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 постійного користування земельною ділянкою площею 0,66 га, кадастровий номер :03:001:0067 відбулося з грубим порушенням чинного законодавства, без встановлення державним реєстратором того факту, що у заявника відсутні документи, які дають змогу встановити про набуття ним права на отримання земельної ділянки, та без відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Порушене право позивач за первісним позовом обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 позбавлена права вільно розпоряджатися належним їй майном земельною ділянкою, оскільки така зареєстрована на праві постійного користування за відповідачем-1 за первісним позовом без рішення органу місцевого самоврядування та передбачених законом підстав, та просить:

1) визнати недійсним та скасувати державний акт на право користування землею від 24.07.1993 серії Б№039434, виданий ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2) скасувати у Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,66 га з кадастровим номером :03:001:0067;

3) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки площею 0,66 га з кадастровим номером :03:001:0067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 з закриттям розділу;

4) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки площею 0,66 га з кадастровим номером :03:001:0067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Згодом позивач подав суду заяву про зміну предмета позову за вх. № 2206/22 від 13.07.2022, у якій просив також:

5) скасувати державну реєстрацію права приватної власності ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 на об`єкт нерухомого майна промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 .

Вказана позовна вимога обґрунтована тим, що відповідачем не подано переліку документів відповідно до вимог Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (постанова КМУ від 25.12.2015 №1127), тому, на думку позивача за первісним позовом державна реєстрація права власності на промислово-продовольчий торговий центр, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , є неправомірною, а первинні позовні вимоги не будуть в повній мірі забезпечувати позивачу захист його порушених прав та інтересів, оскільки вже в процесі розгляду справи стало відомо про державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого мана, що розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0067.

Позиція відповідача 1 за первісним позовом.

Відповідач-1 за первісним позовом, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, у відзиві на позовну заяву за вх. № 9039/22 від 12.04.2022 вказує на наступне. У 1990 році позивач надав відповідачу-1 дозвіл на проектування та будівництво готельного комплексу на пл.300-річчя Возз`єднання, в 1992 році збудовано два підземні поверхи готелю без обробки для подальшого будівництва готелю, в 1993 році ІНФОРМАЦІЯ_6 видала відповідачу-1 державний акт на безстрокове право користування земельною ділянкою 0,6600 га на АДРЕСА_4 для будівництва готельного комплексу, у 1999 році прийнято рішення пристосувати незавершене будівництво готелю на вул.Старій під тимчасовий промислово-продуктовий ринок та введено такий в експлуатацію. Таким чином, на земельній ділянці площею 0,66 га з кадастровим номером :03:001:0067 розміщений промислово-продовольчий торговий центр СП ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення ІНФОРМАЦІЯ_25 від 21.06.1990 №262 Про надання дозволу СП ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасове використання земельних ділянок в м.Львові для забезпечення умов будівництва готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз`єднання стало підставою для надання (відведення) Спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 у безстрокове користування земельної ділянки площею 0,6600 га на пл. АДРЕСА_2 для будівництва готельного комплексу. В подальшому, на підставі вказаного рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 видано Державний акт на право користування землею серії Б№039434 від 24.07.1993, яким закріплено в безстрокове користування земельну ділянку площею 0,6600 га на АДРЕСА_4 для будівництва готельного комплексу. Вказаний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право користування землею №9. Відтак, Відповідач-1 за первісним позовом вважає, що підставою виникнення права користування СУАП ІНФОРМАЦІЯ_2 є Державний акт на право користування землею серії Б№039434 від 24.07.1993, який видано згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_25 від 21.06.1990 №262, прийнятим у відповідності до вимог Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970.

Відповідач-1 за первісним позовом вказує на те, що земельна ділянка площею 0,6600 га на площі Князя Осмомисла в місті Львові була сформована з присвоєнням їй кадастрового номеру :03:001:0067 та зареєстрована в Державному земельному кадастрі України з подальшим нанесенням її на Публічну кадастрову карту України, на виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_16 від 06.03.2018 у справі №813/4102/17, яке залишене без змін постановою ІНФОРМАЦІЯ_26 від 18.07.2018.

Також відповідач-1 за первісним позовом просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності щодо позовної вимоги про визнання недійсним та скасування державного акту на право користування землею від 24.07.1993 серії Б №039434, подавши на адресу суду відповідну заяву за вх. № 11904/22 від 07.06.2022.

У письмових поясненнях по суті спору, відповідач-1 за первісним позовом навів додаткові аргументи на спростування тверджень ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_8 є неналежним відповідачем за позовною вимогою про скасування державного акту на право користування землею від 24.07.1993 серії Б №039434, адже відповідачем у такому спорі має бути орган, який видав державний акт або його правонаступник;

- право користування земельною ділянкою площею 0,66 га з кадастровим номером :03:001:0067, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 додатково підтверджується рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 №51 від 06.02.1998 Про інвентаризацію земель м.Львова;

- у технічній документації відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки у спірному випадку технічна документація розроблялась не з метою передачі земельної ділянки в користування (земельна ділянка вже перебувала в користуванні відповідача-1), а з метою встановлення її меж, тому відповідне рішення не вимагалося згідно з чинним законодавством;

- встановлюючи в пп.г ч.10 ст.55 Закону України Про землеустрій (в редакції станом на 01.01.2016) в якості обов`язкового документа у складі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згоди органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж ділянки користувачем, законодавець, разом з тим, не визначив підстав, способів та порядку надання такої згоди, тому, за відсутності законодавчо встановленого порядку отримання такої згоди відповідач-1 не міг її отримати;

- позивач за первісним позовом був повідомлений про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), позивач не наводить аргументів і щодо порушення відповідачем-1 як суміжним землекористувачем меж земельних ділянок, належних ІНФОРМАЦІЯ_27 ;

- обраний позивачем за первісним позовом спосіб захисту прав шляхом скасування запису в Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснюється шляхом закриття поземельної книги з одночасним проставленням державним кадастровим реєстратором на титульному аркуші Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі позначок про факт її закриття, водночас, обов`язок до вчинення таких дій виникає у відповідного органу державної реєстрації лише після набрання законної сили судовим рішенням про скасування державної реєстрації земельної ділянки;

- із врахуванням правової позиції ІНФОРМАЦІЯ_28 , викладеної у постанові від 05.11.2019 у справі №906/392/18, дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , спрямовані на позбавлення відповідача-1 права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у ст.141 ЗК України, є протиправними;

- позивач за первісним позовом не навів положень законодавства, які б передбачали такий спосіб захисту порушеного права як одночасне визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею, такі способи захисту є альтернативними за своєю суттю;

- відповідно до вимог чинного законодавства, державний реєстратор одночасно з проведенням державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою проводить також державну реєстрацію права власності за сільською, селищною, міською радою на таку земельну ділянку без подання відповідної заяви сільською, селищною, міською радою, таким чином, проведення державної реєстрації за відповідачем-1 права постійного користування спірною земельною ділянкою здійснено у відповідності до вимог Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

- з метою захисту права постійного користування земельною ділянкою від третіх осіб відповідач-1 зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речове право право користування земельною ділянкою пл.0,66 га. кадастровий номер :03:001:0067, яка розташована на за адресою АДРЕСА_5 , на підставі державного акту на право користування від 24.07.1993 серії Б№039434;

- ІНФОРМАЦІЯ_6 з 1993 року не вживала жодних заходів щодо розпорядження та використання земельною ділянкою пл.0,66 га. кадастровий номер :03:001:0067, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 , в тому числі спрямованих на виконання покладених на позивача законом обов`язків щодо ефективного контролю та використання комунального майна земельної ділянки, хоча відповідач-1 неодноразово звертався до міської ради та її структурних підрозділів з приводу вирішення питань, пов`язаних з відведенням земельної ділянки та будівництвом на ній готельного комплексу ІНФОРМАЦІЯ_29 , а в подальшому щодо пристосування незавершеної споруди готелю на вул.Старій в м.Львові під тимчасовий промислово-продовольчий центр СП ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто позивач був обізнаний щодо користування відповідачем-1 земельною ділянкою та про розміщення на ній промислово-продовольчого центру, який належить відповідачу-1;

- позовна вимога про визнання недійсним і скасування державного акту на право користування землею не є ефективним способом захисту прав позивача за первісним позовом, адже скасування отриманого відповідачем-1 у 1993 році державного акту на право постійного користування спірною земельною ділянкою не тягне за собою скасування (позбавлення) зазначеного права, наявність якого не оспорюється позивачем; аналогічно інші вимоги позивача про скасування записів у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також не є ефективним способом захисту прав позивача, а відтак не підлягають задоволенню.

Щодо заяви про зміну предмету позову за вх. № 2206/22 від 13.07.2022, відповідач-1 за первісним позовом зазначив, що 23.02.2022 було зареєстровано право власності на промислово-продовольчий торговий центр ІНФОРМАЦІЯ_30 , будівництво якого здійснено за погодженням з ІНФОРМАЦІЯ_18 та її структурними підрозділами та завершено 06.12.1999, і така реєстрація відбулась у відповідності до вимог законодавства.

На підставі наведеного, відповідач 1 за первісним позовом просить відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі, а зустрічний позов задоволити повністю з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві.

Позиція відповідача-2 за первісним позовом.

У письмових поясненнях за вх. № 14690/22 від 08.07.2022, відповідач-2 за первісним позовом зазначає про те, що 24.12.2020 державним реєстратором відділу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » інше речове право: право постійного користування земельною ділянкою (номер запису про інше речове право: 39991347), власник: ІНФОРМАЦІЯ_6 , підстава виникнення іншого речового права: Державний акт на право постійного користування землею Б№039434 від 24.07.1993, виданий ІНФОРМАЦІЯ_24 , підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56011401 від 30.12.2020; опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка площею 0,6600 га, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.12.2020.

Відповідач-2 за первісним позовом вважає, що Державний акт на право користування від 24.07.1993 серії Б№ 039434 є належним документом в розумінні п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідач-2 за первісним позовом зазначає, що проведення державної реєстрації за ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_8 речового права право постійного користування земельною ділянкою площею 0,66 га з кадастровим номером :03:001:0067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено відповідно до вимог Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Також, відповідач-2 за первісним позовом звертає увагу на позицію ВП ВС зазначену у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, зокрема, у якій вказано, що належним відповідачем у справах за позовами про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Позиція відповідача-3 за первісним позовом.

У відзиві на позовну заяву за вх. № 7728/22 від 12.04.2022, відповідач-3 за первісним позовом зазначає про те, що відповідно до інформації, наданої ІНФОРМАЦІЯ_31 , ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 07.12.2020 звернулось по державного кадастрового реєстратора із заявою (ЗВ-020) про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,66 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 . До заяви було додано Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_32 м. Львів пл. Князя Осмомисла.

Основною складовою частиною згаданої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (на місцевості) був Державний акт на право користування землею Б№ 039434, виданий ІНФОРМАЦІЯ_24 24.07.1993.

Відповідач-3 за первісним позовом посилається на те, що згідно з положеннями п. 10 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. В свою чергу, п. 7 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки.

Враховуючи зазначене, Відповідач-3 за первісним позовом вважає, що у державного кадастрового реєстратора не було підстав ставити під сумнів Державний акт. Окрім того інформація про скасування даного Державного акту відсутня.

Крім того, зазначає, що Головне управління не вбачає правових підстав для скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0067, державна реєстрація якої проведена державним кадастровим реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_33 із дотриманням вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Позиція позивача за зустрічним позовом (відповідача 1 за первісним позовом).

Товариство з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " зустрічну позовну заяву обгрунтовує тим, що промислово-продовольчий торговий центр « ІНФОРМАЦІЯ_30 », розміщений за погодженням з ІНФОРМАЦІЯ_18 та її структурними підрозділами на земельній ділянці загальною площею 0,6600 га, кадастровий номер: :03:001:0067, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , був побудований більше 23 років назад.

З цього часу, тобто більше 23 років, в приміщеннях промислово-продовольчого торгового центру на АДРЕСА_1 функціонував ринок « ІНФОРМАЦІЯ_30 », який забезпечував потреби мешканців міста продуктами харчування та промисловими товарами.

За цей час функціонування спірного торгового центру, ІНФОРМАЦІЯ_6 жодним чином не заперечувала законних прав власника - СП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на промислово- продовольчий торговий центр.

У зв`язку з зміною законодавства України щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у лютому 2022 року ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » вирішило зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право постійного користування земельною ділянкою та право власності на спірний торговий центр.

У 2016 році КП « ІНФОРМАЦІЯ_34 », на замовлення ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » розроблено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на пл. Князя Осмомисла у м. Львові, у якій зокрема, вказано, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , за категорією земель віднесена до земель житлової та громадської забудови; цільове призначення: 03.08 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування; цільове використання: для будівництва готельного комплексу.

В подальшому, Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » у порядку, встановленому Земельним кодексом України, Законом України «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру (затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 р.), було надано Державному кадастровому реєстратору ІНФОРМАЦІЯ_35 для проведення державної реєстрації та присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_5 .

08 грудня 2020 року ІНФОРМАЦІЯ_31 було зареєстровано за територіальною громадою м. Львова в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державному земельному кадастрі земельну ділянку загальною площею 0,6600 га, кадастровий номер: :03:001:0067, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується Витягом № НВ-020 з ДЗК про земельну ділянку.

24 грудня 2020 року державним реєстратором відділу " ІНФОРМАЦІЯ_3 " Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстровано за територіальною громадою м. Львова в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 право комунальної власності на земельну ділянку загальною площею 0,6600 га, кадастровий номер: :03:001:0067, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , номер запису про право власності: 39991278; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Також, 24 грудня 2020 року цим же державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », інше речове право, а саме: право постійного користування земельною ділянкою (номер запису про інше речове право: 39991347), власник: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ; підстава виникнення іншого речового права: Державний акт на право постійного користування землею, серія та номер: Б№039434, виданий 24.07.1993, видавник: ІНФОРМАЦІЯ_36 ; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56011401 від 30.12.2020; опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка площею 0,6600 га, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.12.2020 року.

23.02.2022 року державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_37 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » право приватної власності на промислово продовольчий торговий центр загальною площею 5211 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування об`єкта нерухомого майна: кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0067, площа: 0,66 га; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 47238525.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вважає, що він є власником об`єкта нерухомого майна - промислово - продовольчий торговий центр загальною площею 5211 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 47238525, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.07.2022 року, індексний номер витягу: 304836049.

У зустрічній позовній заяві ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " зазначає про те, що Акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 03.12.1999 року та наказ Департаменту землеустрою та планування забудови міста №1610/665- 07 від 06.12.1999 року про затвердження цього акту, які підписані відповідними посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 на спірний торговий центр, свідчить про закінчення будівництвом та можливість експлуатації зведеного СП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » об`єкта в цілому та являється підставою для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна.

Також, у зустрічній позовній заяві ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не визнає та оспорює зареєстроване право приватної власності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на об`єкт нерухомого майна - промислово- продовольчий торговий центр загальною площею 5211 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 47238525, що розміщений на земельній ділянці комунальної власності, яка була надана Товариству на праві постійного користування земельною ділянкою на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_25 від 21.06.1990 року №262 «Про надання дозволу СП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на тимчасове використання ділянок в м. Львові для забезпечення умов будівництва готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз`єднання», розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_38 від 12.03.1993 року №182 «Про надання спільному українсько-австрійському підприємству « ІНФОРМАЦІЯ_2 » земельної ділянки для будівництва готельного комплексу на площі пл. 300-річчя Возз`єднання» та розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_38 від 21.01.1994 року №76 «Про затвердження висновків комісії по переоцінці вартості частки ІНФОРМАЦІЯ_19 в статутному фонді спільного українсько-австрійського підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки на розгляді ІНФОРМАЦІЯ_7 знаходиться позовна вимога ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування державної реєстрації права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного українсько- австрійського підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на об`єкт нерухомого майна - промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 (РНОНМ 060) з одночасним припиненням права приватної власності Товариства на спірний торговий центр, що підтверджується матеріалами судової справи №914/305/22.

А тому, як зазначає позивач за зустрічним позовом, він позбавлений іншого способу реалізувати свої права на промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 (РНОНМ 060), ніж визнання цього права в судовому порядку. А тому вважає, що обраний спосіб судового захисту у спірних правовідносинах є ефективним, універсальним і застосовним до спірних правовідносин. На його думку, спосіб захисту права власності, передбачений статтею 392 ЦК України, є таким, що найбільш повно відновлює порушені права позивача за зустрічним позовом у даній справі.

На підставі наведеного, позивач за зустрічним позовом просить суд визнати право приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на об`єкт нерухомого майна - промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 47238525.

Позиція відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним).

У відзиві на зустрічну позовну заяву за вх. № 16666/24 від 25.06.2024, ІНФОРМАЦІЯ_6 посилається на те, що моментом оформлення права власності на нерухоме майно є видача заявнику свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Отже, на думку ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не набув до прийняття 05.07.2022 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_14 рішення № 64073410 про державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на промислово-продовольчий торговий центр, що розташований АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0067, за суб`єктом - Товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » права власності на промислово-продовольчий торговий центр, що розташований АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0067

ІНФОРМАЦІЯ_6 вважає, що з огляду на те, що позивач ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не набув до прийняття 05.07.2022 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_14 рішення № 64073410 про державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на промислово-продовольчий торговий центр загальною площею 5211 м2, адреса: АДРЕСА_1 , а сама державна реєстрація права власності державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_14 , на думку ІНФОРМАЦІЯ_1 , була проведена незаконно, з грубим порушенням чинного законодавства, про що описано в первісній позовній заяві позивачем за первісним позовом, а тому, відповідач за зустрічним позовом просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, подані суду, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні позовні та зустрічні позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне.

07.02.1990 ІНФОРМАЦІЯ_25 прийняв розпорядження №49 Про створення комісії по вибору ділянки для розміщення міжнародного готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз`єднання (т. 1 а.с. 112-114).

Згідно із вказаним розпорядженням, у відповідності з попередньою згодою ІНФОРМАЦІЯ_39 і договором, укладеним з австрійською фірмою ІНФОРМАЦІЯ_40 про розміщення міжнародного готельного комплексу на пл. АДРЕСА_2 , створено комісію по вибору ділянки в складі представників міськвиконкому, інженерних служб та органів державного нагляду та доручено комісії в термін до 15.02.1990 підготувати висновки для складання акта вибору ділянки, з метою своєчасного виконання договірних зобов`язань ІНФОРМАЦІЯ_41 забезпечити максимальне сприяння видачі необхідних даних на проектування і освоєння будівництва готельного комплексу.

22.03.1990, згідно з Випискою з рішення ІНФОРМАЦІЯ_25 №133, на виконання договірних домовленостей між Спільним радянсько-австрійським підприємством ІНФОРМАЦІЯ_2 , фірмою АБВ (Австрія, Відень) і ІНФОРМАЦІЯ_42 , було дозволено Спільному радянсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 проектування та будівництво готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз`єднання з дольовою участю ІНФОРМАЦІЯ_39 та інших організацій-інвесторів. ІНФОРМАЦІЯ_43 доручено видати вихідні дані на проектування (т. 1 а.с. 115).

21.06.1990, згідно з рішенням №262 ІНФОРМАЦІЯ_25 Про надання дозволу СП ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасове використання ділянок в м. Львові для забезпечення умов будівництва готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз`єднання, з метою забезпечення умов реалізації будівництва готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз`єднання, що здійснюється спільним радянсько-австрійським підприємством ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення ІНФОРМАЦІЯ_44 від 22.03.1990 №133, серед іншого, вирішено: 1. Дозволити СРАП ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово використовувати для забезпечення умов будівництва готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз`єднання такі ділянки: 1.1. Ділянку по вул. Варшавській-Підголосківській площею 2,0 га для розміщення тимчасового житлово-побутового містечка будівельників австрійської сторони; 1.2. Ділянку в північному промвузлі площею 0,6 га по вул. Б. Хмельницького для тимчасового розміщення бетонновиробничого вузла; 1.3. Ділянку/скверу по вул. Овочевій-Старій-Підмурній для тимчасового розміщення збірно-розбірного виконробівського павільйону будівельників.; 3. ІНФОРМАЦІЯ_45 здійснити відвід земельної ділянки на пл. 300-річчя Возз`єднання, видати необхідні вихідні дані і тимчасові відводи земельних ділянок (т.1 а.с. 116-117).

28.07.1992 листом №8/34 ІНФОРМАЦІЯ_46 повідомив ІНФОРМАЦІЯ_1 про результати розрахунків ставок податку та нормативної вартості земельних ділянок, відведених для будівництва готельного комплексу СП ІНФОРМАЦІЯ_2 . У листі зазначено, що перша ділянка площею 1,47 га знаходиться на площі 700-річчя Возз`єднання, тобто у І економіко-містобудівній зоні, друга і третя ділянки площею 3,1 га виділені у тимчасове користування і знаходяться у північному промвузлі по АДРЕСА_6 економіко-містобудівна зона. (т.3 а.с. 184).

26.08.1992 в ІНФОРМАЦІЯ_47 зареєстровано інвестицію №700/1 фірми ІНФОРМАЦІЯ_48 . м.б.х.(Відень, Австрія) в Спільне українсько-австрійське підприємство ІНФОРМАЦІЯ_2 з обмеженою відповідальністю, з 25.04.1990 на весь період діяльності підприємства, частка інвестора в статутному фонді 35% (т.4, а.с. 13-14).

22.06.1992 ІНФОРМАЦІЯ_49 у листі №10/218, адресованому Спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердило правильність розбивки, лінію забудови та висоту проектованого готелю на пл. 300-річчя Возз`єднання згідно горизонтальних та вертикальних реперів виконаних на будівельному майданчику готельного комплексу ІНФОРМАЦІЯ_29 та нанесених на схемі розбивки, яку провела фірма Майкснер з 18.06. по 22.06.1992 (т. 1 а.с. 118).

До відзиву на позовну заяву відповідач-1 за первісним позовом додав копію плану відводу земельної ділянки площею 1,47 га ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_8 для будівництва готельного комплексу на площі 300-річчя Возз`єднання від 17.09.1990 (т.2, а.с.30).

На копії плану вказано: площа 1,47 га, підстава - ухвала виконкому ІНФОРМАЦІЯ_24 №133 від 22.03.1990, план підписано інженерами ІНФОРМАЦІЯ_50 25.01.1991 (т.2, а.с.95).

12.03.1993 розпорядженням №182 Про надання спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 в постійне користування земельної ділянки для будівництва готельного комплексу на площі 300-річчя Возз`єднання ІНФОРМАЦІЯ_51 , розглянувши клопотання СУАП ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.02.93 №6 та рішення міськвиконкому від 22.03.90 №133, від 21.06.90 №262, від 29.10.92 №590 вирішила: 1. Надати СУАП ІНФОРМАЦІЯ_2 у постійне користування земельну ділянку площею 1,47 га на пл. 300-річчя Возз`єднання за рахунок земель міста Львова для будівництва готельного комплексу. 2. ІНФОРМАЦІЯ_52 видати державний акт на право користування землею (т. 2 а.с. 121).

Згідно з державним актом на право користування землею серії Б №039434 від 24.07.1993 Спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. 300-річчя Возз`єднання ІНФОРМАЦІЯ_25 надано в безстрокове користування 0,66 га землі. В Акті зазначено, що такий зареєстровано в Книзі державних актів на право користування землею за №9.

Акт скріплений гербовою печаткою ІНФОРМАЦІЯ_24 , підписаний заступником Голови міської адміністрації ОСОБА_15 та Зав. землевпорядним відділом ОСОБА_16 .

В судовому засіданні 04.03.2025 судом оглянуто оригінал Державного акту на право користування землею Б № 039434 від 24.07.1993, який надано представником ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія якого долучена до матеріалів справи, без зазначення у ньому точної дати, вказано лише рік - 1993 (копія в матеріалах справи т. 12 а.с. 186-188 зворот).

Також, в судовому засіданні 04.03.2025 судом оглянуто нотаріально засвідчену копію Державного акту на право користування землею Б № 039434 від 24.07.1993, який надано представником ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", копія якого долучена до матеріалів справи, оскільки, як зазначив представник відповідача 1 за первісним позовом; позивач за зустрічним позовом, оригінал Державного акту на право користування землею Б № 039434 від 24.07.1993 вилучений на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про тимчасовий доступ до речей і документів від 05.09.2022 у справі № 463/5688/22, про що докази долучено до матеріалів справи (т. 12, а.с. 155-162, а.с. 189-191 зворот).

29.09.2022 на запит ІНФОРМАЦІЯ_1 №4-2901-26788 від 28.09.22, ІНФОРМАЦІЯ_1 листом №4- надав архівну копію розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 №164 від 09.07.1993 та архівну копію розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 №140к від 29.06.1993 (т.3 а.с.71).

Відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_19 №140к від 29.06.1993 Про мою чергову відпустку голова ради та глава міської адміністрації ОСОБА_17 вибув у чергову відпустку на 24 робочих дні з 19.07.1993 по 14.08.1993, виконання обов`язків глави міської адміністрації на період відпустки покладено на заступника глави адміністрації п. ОСОБА_15 (т.3 а.с.68).

Відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_19 №164 від 09.07.1993 Про надання залишку щорічної чергової відпустки п. ОСОБА_18 п. ОСОБА_16 , завідуючому землевпорядним відділом, надано залишок щорічної чергової відпустки терміном на 18 робочих днів з 19.07.1993 по 07.08.1993. Розпорядження підписав в.о. глави міської адміністрації ОСОБА_19 (т.3 а.с.70).

17.11.1993 службовою запискою №10/467-вих Головний інженер управління ОСОБА_20 повідомив голову ІНФОРМАЦІЯ_19 ОСОБА_21 про причини затримання підписання плану відводу земельної ділянки СП ІНФОРМАЦІЯ_2 для будівництва готельного комплексу ІНФОРМАЦІЯ_29 . Зокрема, у записці зазначено, що план відводу земельної ділянки, на основі якого розробляється землевпорядним відділом Державний Акт на право постійного володіння землею, підготовлений технічним бюро головного управління архітектури і містобудування м. Львова і переданий головному інженеру наприкінці вересня для підписання. Оскільки план відводу не підписаний попередньо ні районним архітектором, ні начальником відділу картографії і геодезії, він не підписаний і головним інженером (т. 2 а.с. 122-124).

У службовій записці зазначено причини такого не підписання плану відводу: 1) рішенням виконкому ІНФОРМАЦІЯ_24 №133 від 22.03.1990 п.3.3. передбачено …пайову участь в розвитку загальноміських інженерних мереж і об`єктів міського комунального господарства. Так як всі вихідні дані по інженерному забезпеченню видані головним ІНФОРМАЦІЯ_53 без нарощування існуючих потужностей і тим самим місто взяло на себе реалізацію п.3.3, то в акті від 29.10.1992 повинно було би бути відображено збільшення частини міськвиконкому в статутному фонді ІНФОРМАЦІЯ_2 .; 2) рішенням виконкому ІНФОРМАЦІЯ_24 від 21.06.1992 №262 СП ІНФОРМАЦІЯ_2 для забезпечення умов будівництва готельного комплексу було виділено три ділянки, проте площа, яка відводилась власне під будівництво самого готельного комплексу не обговорювалась ні в рішенні №133 від 22.03.1990, ні в рішенні №262 від 21.06.1990, більш того, п.3.4. рішення №133 від 22.03.1990 передбачалась реконструкція благоустрою території, прилеглої до готельного комплексу в межах від вул.Б.Хмельницького до 700-річчя Львова і від пл.300-річчя Возз`єднання до вул.Санської, тобто та площа, яка від самого початку не входила в межі готельного комплексу і яка тепер пропонується під постійне користування СП ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3) в центральній частині міста під основний комплекс готелю по запропонованому актом від 29.10.1992 і затвердженому рішенням виконкому ІНФОРМАЦІЯ_24 №590 від 29.10.1992 відводу земельної ділянки площею 1,47 га може бути відведено тільки площа 1,36 га.

24.12.1993 у зв`язку з необхідністю уточнення розмірів земельних ділянок, відведених для будівництва готелю ІНФОРМАЦІЯ_29 , і наступною зміною частки ІНФОРМАЦІЯ_19 в статутному фонді СП ІНФОРМАЦІЯ_2 розпорядженням №1548 створено відповідну комісію (т.2, а.с.125).

12.01.1994 складено висновки комісії по переоцінці вартості частки ІНФОРМАЦІЯ_19 у статутному фонді спільного українсько-австрійського підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 , створеної у відповідності до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_19 від 24.12.1993 №1548, зазначено, що згідно з пунктом 8 акта оцінки вартості відведеної земельної ділянки, нерухомого майна і виконання робіт, затвердженого рішенням виконкому ІНФОРМАЦІЯ_24 від 29.10.1992 №590, основна доля в частці становила вартість відведеної земельної ділянки під забудову готелю площею 1,47 га 250200 тис.крб або 26,47% загальної вартості. Виділена площа під забудову готелю призначалася як під будівництво самого готелю на пл.Я.Осмомисла /рішення виконкому ІНФОРМАЦІЯ_24 від 22.03.1990 №133/, так і для розміщення будівельної виробничої бази для його будівництва в північному промвузлі м.Львова /рішення виконкому ІНФОРМАЦІЯ_24 від 21.06.1990 №262/. У зв`язку з тим, що ні в зазначених рішеннях, ні в акті площі земельних ділянок не визначалися, виникла потреба конкретного визначення їх площ у відповідності до погодженого проекту будівництва готелю на пл. Я.Осмомисла та фактично освоєної земельної ділянки під розміщення будівельної виробничої бази в північному промвузлі, необхідної для будівництва готелю. Враховуючи наведене, комісія вважає можливим закріпити в постійне користування за спільним українсько-австрійським підприємством ІНФОРМАЦІЯ_2 земельні ділянки: під будівництво готелю на пл.Я.Осмомисла площею 0,66 га; під розміщення будівельної виробничої бази в північному промвузлі, необхідної для будівництва готелю площею 1,63 га. Відводи земельних ділянок у постійне користування спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 для будівництва готелю на пл.Я.Осмомисла і будівельно-виробничої бази в північному промвузлі та дозволи на їх проектування і будівництво необхідно оформити розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_19 (т.2 а.с.128-129).

21.01.1994 розпорядженням №76 ІНФОРМАЦІЯ_54 Про затвердження висновків комісії по переоцінці вартості частки ІНФОРМАЦІЯ_19 в статутному фонді СУАП ІНФОРМАЦІЯ_2 і надання в постійне користування підприємству земельних ділянок при готельному комплексі, який будується на пл. Я.Осмомисла, і при будівельно-виробничій базі в північному промвузлі міста та дозволу на її проектування і будівництво затверджено висновки комісії від 12.01.1994; внесено зміни в п. 1 Розпорядження глави ІНФОРМАЦІЯ_19 від 12.03.93 №182 Про надання спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 в постійне користування земельної ділянки для будівництва готельного комплексу на площі 300-річчя Возз`єднання, а саме: цифру 1,47 замінити на цифру 0,66; надано в постійне користування українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 земельну ділянку площею 1,63 га для будівельно-виробничої бази в північному промвузлі та дозволено її проектування і будівництво; доручено ІНФОРМАЦІЯ_55 виконати проект відводу земельних ділянок та встановити їх межі в натурі. Пунктом 6 розпорядження доручено землевпорядному відділу міської адміністрації видати державний акт на право постійного користування земельними ділянками (т. 2 а.с. 126-127, а.с. 128-129).

11.08.1998, відповідно до протоколу наради під головуванням міського голови п.В.Куйбіди по питанню пристосування незавершеної споруди готелю по вул.Старій в м.Львові під тимчасовий промислово-продовольчий торговий центр СП ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішено погодитись з пропозицією СП ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо пристосування незавершеної споруди готелю по АДРЕСА_1 під тимчасовий промислово-продовольчий торговий центр (т.3 а.с.170-171).

28.04.1999 ІНФОРМАЦІЯ_56 листом №1610/780 на лист ІНФОРМАЦІЯ_57 вих. від 21.04.99 повідомило Генерального директора СП ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вважає можливим пристосування незавершеного будівництва готелю на вул. Старій під тимчасовий промислово-продуктовий ринок. Для відповідного наказу департаменту СП ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно подати звернення на ім`я директора департаменту та попередні погодження міської СЕС і пожінспекції (т. 1 а.с. 123).

Листом від 19.05.1999 Самостійна державна пожежна частина №4 не заперечує проти виготовлення робочого проекту на тимчасове пристосування терміном на три роки під промислово-продовольчий ринок незавершеного будівництвом готелю ІНФОРМАЦІЯ_29 по АДРЕСА_1 при умові дотримання діючих протипожежних норм та правил (т. 1 а.с. 124).

28.05.1999 ІНФОРМАЦІЯ_58 -епідеміологічна станція листом №1139/01 повідомила, що ознайомившись з поданими матеріалами та обстеживши незавершене будівництво готелю ІНФОРМАЦІЯ_29 на АДРЕСА_1 , вважає за можливе його пристосування під промислово-продовольчий торговий центр (т. 1 а.с. 125).

29.07.1999 СП ІНФОРМАЦІЯ_2 листом №145 звернулось до заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з проханням дати доручення департаменту землеустрою та будівництва підготувати відповідний проект рішення виконкому про дозвіл про пристосування СП ІНФОРМАЦІЯ_2 терміном на три роки незавершеного будівництва готелю ІНФОРМАЦІЯ_29 під тимчасовий промислово-продовольчий торговий центр (т.3 а.с.183).

16.08.1999 згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_59 №230 Про пристосування незавершеної споруди готелю на вул. Старій в м. Львові під тимчасовий промислово-продовольчий торговий центр СП ІНФОРМАЦІЯ_2 останньому дозволено проектування незавершеної споруди готелю на АДРЕСА_1 під тимчасовий / терміном на три роки / промислово-продовольчий торговий центр. Пунктом 3 наказу передбачено: затвердити такий рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 126).

20.08.1999 рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 №445 Про затвердження наказу директора департаменту землеустрою та планування забудови міста від 16.08.1999 №230 на виконання протокольного доручення міського голови від 11.08.1999 щодо питання пристосування незавершеної споруди готелю на вул. Старій під тимчасовий промислово-продовольчий торговий центр СП ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішив затвердити наказ департаменту від 16.08.1999 №230, виклавши його у такій редакції: Дозволити спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 проектування незавершеної споруди готелю на вул. Старій під тимчасовий (до появи інвестора, але не більше, ніж на три роки) промислово-продовольчий торговий центр, (т. 1 а.с. 127).

Архітектурно-планувальне завдання (АПЗ) №37 на проектування об`єктів: нового будівництва, розширення, реконструкції, капітального ремонту та комплексного благоустрою території, назва об`єкту: Пристосування незавершеної споруди готелю під тимчасовий промислово-продовольчий торговий центр СП ІНФОРМАЦІЯ_2 складено 14.10.1999 (т. 1 а.с. 128-131).

У вказаному завданні міститься характеристика земельної ділянки: площа 0,67 га, межі встановлені огорожею, будівельні споруди, які існують на ділянці незавершене будівництво готелю ІНФОРМАЦІЯ_29 , використання ділянки на час виготовлення АПЗ незавершене будівництво готелю ІНФОРМАЦІЯ_29 , тимчасова споруда адміністративного корпусу, КТП.

03.12.1999 Актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації засвідчено готовність до введення в експлуатацію тимчасового промислово-продовольчого торгового центру СП ІНФОРМАЦІЯ_2 на АДРЕСА_1 , з врахуванням закінчення оздоблення елементів фасадів та озеленення території забудови у I-півріччі 2000 року (т. 1 а.с. 132-135; т. 2 а.с. 221-224). В п.2 акта зазначено, що цей акт може служити основою для реєстрування у відповідних органах об`єкта як колективної або приватної власності юридичних і фізичних осіб, а також у державних органах статистики.

06.12.1999 Наказом №1610/665-07, Департамент землеустрою та планування забудови міста затвердив Акт державної технічної комісії від 03.12.1999 про готовність до експлуатації тимчасового промислово-продовольчого торгового центру СП ІНФОРМАЦІЯ_2 в незавершеній споруді готелю на АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 225).

23.06.2016 ІНФОРМАЦІЯ_60 довідкою №19-1323-0.2-4909/9-16АП повідомив відповідача-1, що земельна ділянка на пл. Кн. Осмомисла (колишня вул. 300-річчя Возз`єднання) у м. Львові згідно представленого плану земельної ділянки входить в межі земельної ділянки площею 0,7340 га, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_22 без належного оформлення документів на землекористування (згідно списку землекористувачів та землевласників Шевченківського району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.02.98 №51 Про інвентаризацію земель міста Львова). За категорією земель, дана земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови. (т. 1 а.с. 52; т. 2 а.с. 85).

04.07.2016 ДР ІНФОРМАЦІЯ_61 листом №1/195 повідомило відповідача-1, що у 1996 році проводились роботи по створенню кадастрових планів на юридичних та фізичних осіб у м.Львові. Цілком можливо, що виконавцем була допущена помилка у написанні найменування користувача земельної ділянки пл. 0,7340 га на пл. Кн. Осмомисла (колишня вул. 300-річчя Возз`єднання) у м. Львові, замість Спільне українсько-австрійське підприємство ІНФОРМАЦІЯ_2 було вказано просто ОСОБА_22 або ця помилка допущена ІНФОРМАЦІЯ_62 при внесенні в базу даних. Перевірити достовірність даних не можливо, тому що другого примірника анкет і матеріалів АФЗ, по яких виконувалось польове дешифрування, в підприємстві не збереглося, однак, це не перешкоджає виготовляти технічну документацію на земельну ділянку (т. 2 а.с. 87).

У 2016 році КП ІНФОРМАЦІЯ_63 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) СУАП ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_5 (т.1 а.с.31-56).

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_16 від 06.03.2018 у справі №813/4102/17 визнано протиправним і скасовано рішення Державного кадастрового реєстратора ІНФОРМАЦІЯ_64 від 17.10.2017 про відмову ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_8 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Зобов`язано державного кадастрового реєстратора повторно розглянути заяву від 29.09.2017 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Постановою ІНФОРМАЦІЯ_26 від 18.07.2018 вказане вище рішення від 06.03.2018 залишено без змін (т. 1 а.с. 143-156).

У рішенні ІНФОРМАЦІЯ_16 від 06.03.2018 у справі №813/4102/17 також встановлено, що 22.05.2017 постановою ІНФОРМАЦІЯ_16 у справі №813/835/17 визнано протиправним і скасовано рішення державного кадастрового реєстратора від 02.11.2016 про відмову ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_8 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов`язано кадастрового реєстратора повторно розглянути заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

07.12.2020 ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_8 звернулось до Державного кадастрового реєстратора із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,66 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 . Заяву зареєстровано за номером ЗВ-022 (т. 1 а.с. 174-175).

08.12.2020 ІНФОРМАЦІЯ_31 зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0067, місце розташування м. Львів, Князя Осмомисла, цільове призначення: 03.08 Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, вид використання земельної ділянки для будівництва готельного комплексу, форма власності Комунальна власність, площа земельної ділянки 0,6600 га; інформація про документацію із землеустрою: Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 18.07.2016 КП ІНФОРМАЦІЯ_63 . Право постійного користування: СУАП ІНФОРМАЦІЯ_2 ; документ який є підставою для виникнення права: рішення органу місцевого самоврядування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.06.1990 №262; Документ, що посвідчує права: Державний акт Б 039434 від 24.07.1993.

24.12.2020 ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_8 звернулось до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0067.

Рішенням №56011401 від 30.12.2020 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень: об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101) земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0067; підстава для державної реєстрації: державний акт на право постійного користування землею Б №039434 виданий 24.07.1993, видавник ІНФОРМАЦІЯ_65 . Підстава внесення даного запису: дане рішення державного реєстратора. Відомості про суб`єкта іншого речового права: правокористувач: ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 ; власник: ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вид іншого речового права: право постійного користування земельною ділянкою.

22.01.2021 ІНФОРМАЦІЯ_4 листом №18-13-0.37-16/109/21 надало відповідь на запит ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.12.2020 №2901-вих-102511, в якій повідомило про те, що відповідно до даних державного земельного кадастру, інформація про наявність зареєстрованих державних актів на право власності, постійного користування, а також договорів оренди на земельну ділянку площею 0,66 га на пл.300-річчя Возз`єднання 1993 р. у м.Львові Спільного українсько-австрійського підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 у Відділі відсутня (т. 1 а.с.57).

29.03.2021 листом №4-2403-2361 ІНФОРМАЦІЯ_66 надало відповідь на запит ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2021, у якій повідомило, що ІНФОРМАЦІЯ_18 рішень (ухвал) про надання ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_8 у постійне користування земельної ділянки площею 0,66 га (кадастровий номер :03:001:0067) на АДРЕСА_5 не приймалось. Пункт 1.2. рішення ІНФОРМАЦІЯ_25 від 21.06.1990 №262 не може бути підставою для розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,66 га (кадастровий номер :03:001:0067) на АДРЕСА_5 , оскільки площа, адреса місця розташування, цільове призначення та вид прав користування земельної ділянки, зазначені у пункті 1.2 даного рішення не відповідають земельній ділянці площею 0,66 га (кадастровий номер :03:001:0067). Також акт №1 встановлення і узгодження меж земельної ділянки на місцевості площею 0,66 га (кадастровий номер :03:001:0067) на АДРЕСА_5 , який є складовою частиною технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин (правонаступник ІНФОРМАЦІЯ_67 ) не погоджувався (т.1 а.с.59)

20.08.2021 ІНФОРМАЦІЯ_4 листом №18-13-0.2-5027/2-21 надало відповідь на запит ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2021№2901-вих-67755, у якій повідомило, що земельна ділянка за кадастровим номером :03:001:0067 площею 0,6600 га зареєстрована у Державному земельному кадастрі 08.12.2020 державним кадастровим реєстратором ОСОБА_23 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробником технічної документації стало КП ІНФОРМАЦІЯ_63 (т.1 а.с.58).

16.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_68 листом №4-24-7616 повідомив ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що за результатами обстеження 20.01.2022 земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :03:001:0067 на АДРЕСА_5 встановлено, що земельна ділянка фактично використовується для будівництва та обслуговування об`єктів ринкової інфраструктури на АДРЕСА_5 , доступ до ділянки обмежений шляхом встановлення воріт та металевої огорожі по периметру земельної ділянки. Виданий спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 Державний акт на право користування землею площею 0,66 га для будівництва готельного комплексу на вул.300-річчя Возз`єднання від 24.07.1993 за №9 є таким, що не відповідає вимога чинного на час його видачі земельного законодавства, зокрема ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-12 із змінами від 13.03.1992 №2196-12, постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 №2201-12 Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої ІНФОРМАЦІЯ_69 від 15.04.1993 №28. До листа додано відповідний акт обстеження від 20.01.2021 №2 (т.1 а.с.91-97).

05.07.2022 згідно з рішенням Державного реєстратора ІНФОРМАЦІЯ_37 №64073410, зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 060), об`єкт нерухомого майна промислово-продовольчий торговий центр, загальною площею 5211 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0067 площа 0,66 га. Підстава державної реєстрації: Акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації виданий 03.12.1999, видавник: ІНФОРМАЦІЯ_70 ; технічний паспорт ТІ01:6942-7106-0967-5670, виданий 19.02.2022. видавник ЄДЕССБ.

Технічний паспорт №ТІ01:6942-7106-0967-5670 сформовано в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва 19.02.2022 (т. 2 а.с. 226-235).

Висновки суду.

Щодо набуття відповідачем 1 за первісним позовом; позивачем за зустрічним позовом права постійного користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Частиною першою ст. 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 11 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 року (діяв до 01.01.1992 року) міські Ради народних депутатів, їх виконавчі комітети в межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, на території міста: надають у користування, а також вилучають земельні ділянки для державних або громадських потреб відповідно до статей 16, 37, 38 цього Кодексу; видають землекористувачам документи на право користування землею.

Відповідно до з ст. 15 Земельного кодексу Української РСР, земля надається в безстрокове або тимчасове користування. Безстроковим (постійним) визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування землею може бути короткостроковим - до трьох років і довгостроковим - від трьох до десяти років. У разі виробничої необхідності ці строки можуть бути продовжені на період, що не перевищує відповідно строків короткострокового або довгострокового тимчасового користування.

Статтею 16 Земельного кодексу Української РСР закріплено, що надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу Української РСР, видача державних актів на право користування землею, а також актів на право довгострокового тимчасового користування землею провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних депутатів.

Згідно із частиною першою, другою та пунктом 8 частини п`ятої статті 7 Земельного кодексу України 1990 року, користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається ІНФОРМАЦІЯ_71 із земель, що перебувають у державній власності: спільним підприємствам, міжнародним об`єднанням і організаціям з участю українських, іноземних юридичних та фізичних осіб.

Частиною третьою статті 19 Земельного кодексу України 1990 року передбачено, що ІНФОРМАЦІЯ_72 надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста.

Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації. Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації. Відведення земельних ділянок для потреб громадян провадиться за кошти державного, республіканського (Республіки Крим) та місцевих бюджетів на замовлення сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. Умови і строки розробки проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх меж у натуру (на місцевість) визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт. Підприємство, установа, організація та громадяни, заінтересовані в одержанні земельних ділянок, звертаються з відповідним клопотанням (громадянин з заявою) до місцевої Ради народних депутатів, яка має право надавати земельні ділянки. До клопотання додаються: копія генерального плану будівництва або інші графічні матеріали, що обґрунтовують розмір намічуваної для відведення площі, титульний список або довідка про фінансування будівництва, проект рекультивації земель, інші матеріали. У заяві громадянина про надання земельної ділянки вказуються бажані її розмір і місце розташування, мета використання. Відповідна місцева ІНФОРМАЦІЯ_73 розглядає клопотання (заяву) у строк не більше місяця, дає дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки і одночасно повідомляє про це ІНФОРМАЦІЯ_74 , на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка. Проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель (ч. 7 -16 ст. 19 ЗК України 1990 року).

Статтею 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ч. 1 ст. 23 ЗК України 1990 року).

Разом з тим, статтею 125 Земельного кодексу України від 2001 року (редакція від 16.10.2020) закріплено, що право власності на земельну ділянку, а також і право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України від 2001 року передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі Закон України 1952-IV).

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 2 Закону України 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У частині третій статті 3 Закону України 1952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Як встановлено судом, у ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " наявний Державний акт на право користування землею Б № 039434 від 24.07.1993, виданий Спільному українсько-австрійському підприємству ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. 300-річчя Воз`єднання ІНФОРМАЦІЯ_25 , згідно з яким останньому надано в безстрокове користування 0,66 га землі. В Акті зазначено, що такий зареєстровано в Книзі державних актів на право користування землею за № 9. Акт скріплений гербовою печаткою ІНФОРМАЦІЯ_24 , підписаний заступником Голови міської адміністрації ОСОБА_15 та Зав. землевпорядним відділом ОСОБА_16 . Така нотаріально засвідчена копія Державного акту оглянута судом в судовому засіданні.

В судовому засіданні 04.03.2025 судом оглянуто оригінал Державного акту на право користування землею Б № 039434 від 1993, який надано представником ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія якого долучена до матеріалів справи.

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_18 подано до суду оригінал - для огляду в судовому засіданні і копію - для долучення Державного акту без дати його видачі, лише з зазначенням року 1993), підписаний посадовими особами ЛМР і скріплений гербовою печаткою ЛМР.

Також, в судовому засіданні 04.03.2025 судом оглянуто нотаріально засвідчену копію Державного акту на право користування землею Б № 039434 від 24.07.1993, який надано представником ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", копія якого долучена до матеріалів справи, оскільки, як зазначив представник відповідача 1 за первісним позовом; позивач за зустрічним позовом, оригінал Державного акту на право користування землею Б № 039434 від 24.07.1993 вилучений на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про тимчасовий доступ до речей і документів від 05.09.2022 у справі № 463/5688/22, про що докази долучено до матеріалів справи (т. 12, а.с. 155-162).

Згідно поданих суду доказів відповідачем-3, то судом встановлено, що в книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землями на території Львівської міської ради народних депутатів (Шевченківський район) пронумеровано і прошнуровано 142 листки, що засвідчив своїм підписом і печаткою інспектор по кадрах ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_24 29.09.1993 року (т. 12 а. с. 214-217, т. 13, а.с. 36-37) і перший акт під № 1 зареєстровано 29.10.1993 року.

Також, що стосується Галицького району, то в книзі записів (реєстрації) актів на право постійного користування землею на території ІНФОРМАЦІЯ_24 (Галицький район) пронумеровано і прошнуровано 150 листків, що засвідчив своїм підписом і печаткою інспектор по кадрах ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_24 29.09.1993 року (т. 12 а.с. 219-221, т. 13 а.с. 34-35), в якій перший акт під № зареєстровано 29.11.1993 року.

Тобто вказані вище книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території ІНФОРМАЦІЯ_24 , як Шевченківський, так і Галицький район, були прошиті і пронумеровані працівниками ЛМР тільки 29.09.1993 року і відповідно з цього часу відбулась перша реєстрація державних актів у них по Шевченківському району - 29.10.1993 року і по Галицькому району - 29.11.1993 року. Під номером 9 у цих книгах реєстрація спірного державного акту на право постійного користування землею за ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відсутня. Натомість, по Шевченківському району в книзі здійснена реєстрація державного акту під № 9 тільки 13.05.1994 року, а в Книзі по Галицькому району під № 9 здійснена реєстрація державного акту на право постійного користування тільки 14.06.1994 року за іншими юридичними особами.

Крім того, ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.03.2025 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 оригінал Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Львівської міської Ради народних депутатів Галицький район за період до 25.11.1993 та Шевченківський район за період до 29.10.1993- для огляду в судовому засіданні. Належним чином засвідчені витяги з цих Книг з відображенням записів за 1992-1993 роки для долучення до матеріалів справи. Так, як вказані вище книги були прошиті і пронумеровані та проведена в них реєстрація актів пізніше, ніж спірний акт 24.07.1993 р. Адже саме на ІНФОРМАЦІЯ_75 покладено обов`язок щодо видачі і реєстрації державних актів на право постійного користування землею.

З цього приводу, позивачем за первісним позовом зазначено наступне.

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_76 від 15.04.1993 року № 28 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п. 3. 1 Інструкції Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування.

Згідно додатку до 4 Інструкції затверджено зміст самої книги актових записів на право постійного користування земельних ділянок відповідно до якого, така книга має містити посилання на дату та номер рішення органу місцевого самоврядування, яким власне і передано земельну ділянку, чого спірний державний акт не містить.

До прийняття вказаної інструкції порядок передачі земельних ділянкою у постійне користування регулювався ЗК УРСР 1990 року, зокрема ст. 19, якою передбачено, що розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації, а замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації.

Щодо надання суду книг реєстрації державних актів на право постійного користування землею на території Львівської міської Ради народних депутатів Галицький район за період до 25.11.1993 та Шевченківський район за період до 29.10.1993 повідомляємо, що такі книги відсутні у ІНФОРМАЦІЯ_1 з огляду на те, що інструкція, якою передбачено, що право постійного користування земельними ділянками здійснювались виконавчими органами місцевих рад вступила в чинність 15.04.1993 року.

Як повідомив відповідач-3 у справі, то відповідно до інформації, наданої ІНФОРМАЦІЯ_17 , згідно даних державного земельного кадастру, інформація про наявність зареєстрованих державних актів на право власності, постійного користування, а також договорів оренди на земельну ділянку у м. Львові на пл. 300-річчя Воз`єднання, Спільного українсько-австрійського підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 1993 року у Відділі № 1, відсутня. Технічна документація із землеустрою на вищезгадану земельну ділянку згідно актів приймання-передачі технічних документацій із землеустрою до місцевого фонду документацій не надходила.

Також, вагомим є й той факт, що Книги державних актів на право користування землею, оригінал і нотаріально засвідчена копія яких, були представлені для огляду в судовому засіданні (т. 3 а.с. 7-11, а.с. 46-48, а.с. 111-113, т. 12, а.с. 219-221, т. 13, а.с. 34-35, т. 12 а.с. 214-217, т. 13 а.с. 36-37), містять інший запис під № 9 та, як з`ясовано судом, перший запис у таких книгах по Шевченківському і Галицькому районах здійснено значно пізніше, ніж видано спірний Державний акт.

У письмових поясненнях ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомило, що інших Книг державних актів на право користування землею ІНФОРМАЦІЯ_6 до відповідача 3 для зберігання не передавала.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що у період з лютого 1990 року до січня 1994 року позивачем вчинялись конклюдентні дії з надання в користування спірної земельної ділянки. Більше того, матеріалами справи не спростовано факту, що відповідач 1 за первісним позовом приступив до використання спірної земельної ділянки, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право користування землею.

Щодо інших заперечень ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині дійсності спірного Державного акту, то останнім не надано суду доказів визнання недійсним чи скасування Державного акту на право користування землею Б № 039434 від 24.07.1993,

Крім того, суд не бере до уваги аргументи ІНФОРМАЦІЯ_1 про ймовірну підробку ІНФОРМАЦІЯ_77 № 039434, оскільки відповідно до частини 6 статті 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Пунктом 6 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України від 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2005 переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Разом з цим обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, який міститься у пункті 6 Перехідних положень Земельного кодексу України від 2001 року, визнаний неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005.

Так, Конституційний Суд України Рішенням від 22.09.2005 № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) визнав неконституційним положення пункту 6 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України від 2001 року щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди юридичних осіб, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але відповідно до норм Земельного кодексу України від 2001 року не можуть мати їх на такому праві - без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

При цьому Конституційний Суд України вказав на наступне: пункт 6 Перехідних положень Кодексу зобов`язує громадян та юридичних осіб переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на земельні ділянки. При переоформленні права постійного користування у довгострокову оренду її строк визначається відповідно до закону, що є неконкретним у зв`язку з невизначеністю цього закону, як і закону, який встановив би порядок переоформлення; Конституційний Суд України вважає, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди, до 01.01.2008 потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України; у зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку; громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що пункт 6 Перехідних положень Земельного кодексу України від 2001 року через відсутність встановленого порядку переоформлення права власності або оренди та унеможливлення безоплатного проведення робіт із землеустрою і виготовлення технічних матеріалів та документів для переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на право власності або оренди в строки, визначені цим Кодексом, суперечить положенням частини четвертої статті 13, частини другої статті 14, частини третьої статті 22, частини першої статті 24, частин першої, другої, четвертої статті 41 Конституції України.

При цьому Конституційний Суд України вказав на те, що юридичні особи на цій підставі не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, документ, яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою (державний акт на право постійного користування землею), виданий відповідно до законодавства, яке діяло раніше, є дійсним та залишається чинним.

Згідно зі статтею 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 26.01.2022 у справі № 906/622/19.

За висновками Верховного Суду, для задоволення позову про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним і скасування державного акта на право постійного користування землею мають бути наявні докази або добровільної відмови відповідача від права постійного користування земельною ділянкою, посвідченого відповідним державним актом, або підстави, визначені статтею 143 ЗК України, для примусового припинення права користування землею. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права постійного користування земельною ділянкою без наявності підстав, визначених у статті 141, 143 ЗК України, є такими, що порушують право суб`єкта на користування земельною ділянкою (зокрема, постанови Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 911/1669/18, від 20.02.2020 у справі № 909/108/19).

Водночас, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справа Сакхінадзе проти Грузії), яка є джерелом права, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна. Таке очікування може вважатися правомірним, коли воно ґрунтується на нормі закону або правовому акті, що зачіпає правовий інтерес.

Таким чином, отримавши відповідне рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування, підприємство має усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням щодо користування спірною земельною ділянкою.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі Рисовський проти України (заява № 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також ЄСПЛ зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу належного урядування та вимозі законності, закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Позивачем за первісним позовом не надано суду доказів підробки/фальсифікації виданого ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Державного акта на право користування землею серії Б № 039434, а так само позивачем за первісним позовом не заперечується факт передачі ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " спірної земельної ділянки у користування для будівництва готельного комплексу на пл. Князя Осмомисла.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 12.12.2023р. за результатами розгляду касаційної скарги у справі №914/305/22 дійшов висновку, що виходячи з системного аналізу змісту положень статей 7, 10, 19 ЗК України (в редакції, чинній станом на час видачі Товариству оспорюваного державного акта) земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста надавалися в постійне користування саме за рішеннями відповідної міської ради народних депутатів, але аж ніяк не за розпорядженнями виконавчих органів міської ради, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_54 .

Враховуючи вказівки Верховного Суду, суд при новому розгляді повторно дослідив питання правомірності прийняття розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_78 про надання в постійне користування земельних ділянок та дослідив подані нові докази, за результатами чого прийшов до висновку, що саме ІНФОРМАЦІЯ_51 згідно делегованих повноважень мала підстави для прийняття рішень щодо надання в постійне користування земельних ділянок у м. Львові станом на 1993 рік, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Частиною першою ст. 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ)відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

До набрання чинності ЗК України, земельні правовідносини послідовно регулювалися Земельним кодексом УРСР від 08.07.1970 (чинного до 14.03.1991), який передбачав тимчасове (короткострокове - до трьох років, довгострокове - від трьох до десяти років) і безстрокове (постійне) користування, та ЗК України (в редакції, чинній з 15.03.1991), який розмежовував тимчасове і постійне користування землею.

При цьому безстроковим (постійним) визнавалося землекористування без заздалегідь встановленого строку.

Надання земельних ділянок у користування здійснювалося в порядку відведення, яке провадилось на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР (стаття 16 Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970 (чинного до 14.03.1991)).

Землекористувачами могли бути в тому числі несільськогосподарські громадські підприємства, установи та організації (стаття 13 Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970 (чинного до 14.03.1991)).

Згідно зі статтею 20 Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970 (чинного до 14.03.1991) право короткострокового тимчасового користування землею, засвідчувалося рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування. Право довгострокового тимчасового користування землею - актами, форма яких встановлювалась Радою Міністрів Української РСР. Зазначені документи видавалися після відводу земельних ділянок в натурі.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Земельного кодексу України (в редакції, чинній з 13.03.1992 року та чинній станом на 1993 рік) повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

За змістом частин 1, 2, 4 статті 7 ЗК України (в редакції, чинній з 15.01.1993) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається ІНФОРМАЦІЯ_71 із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, спільним підприємствам з участю українських, іноземних юридичних і фізичних осіб.

Пунктом 1 статті 10 ЗК України (в редакції, чинній з 15.01.1993) передбачено, що до відання міських ІНФОРМАЦІЯ_79 на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Згідно з частинами 2, 16 статті 19 ЗК України (в редакції, чинній з 15.01.1993) міська ІНФОРМАЦІЯ_73 надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЗК України (в редакції, чинній з 15.01.1993) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними ІНФОРМАЦІЯ_71 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_24 від 11.09.92 року «Про делегування повноважень з питань землекористування ІНФОРМАЦІЯ_24 », архівну копію якої долучено до матеріалів справи під час нового розгляду, делеговано повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок із земель міського земельного фонду ІНФОРМАЦІЯ_25 за попереднім погодженням з постійною комісією будівництва, архітектури і промисловості будівельних матеріалів.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_24 від 11.12.1992 року «Про виконавчий і розпорядчий орган ІНФОРМАЦІЯ_24 », архівну копію якої долучено до матеріалів справи під час нового розгляду, ліквідовано ІНФОРМАЦІЯ_25 , його апарат, відділи, управління та інші служби (п. 1); виконання виконавчо-розпорядчих функцій покласти на голову Ради (п. 2); утворено ІНФОРМАЦІЯ_80 як виконавчий орган Ради (п. 3).

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_24 від 25.12.1992 року «Про положення про ІНФОРМАЦІЯ_81 », архівну копію якої долучено до матеріалів справи під час нового розгляду, затверджено Положення про ІНФОРМАЦІЯ_80 згідно з додатком /додається/ (п. 1); установлено, що міська адміністрація є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_25 щодо прийнятих ним рішень, взятих зобов`язань та покладених на нього законодавством обов`язків у тій частині, яка не суперечить Закону України Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування.

Відповідно до підпункту 3.1. п. 3 Положення про ІНФОРМАЦІЯ_80 , міська адміністрація є юридичною особою, здійснює виконавчо-розпорядчі функції щодо повноважень, визначених статтями 32-42, 48, 49 Закону України «Про місцеві ІНФОРМАЦІЯ_82 ».

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_24 від 13.05.1993 року «Про внесення змін до Положення про ІНФОРМАЦІЯ_83 », архівну копію якої долучено до матеріалів справи під час нового розгляду, внесено наступні зміни до Положення про міську адміністрацію, затверджене ухвалою міської Ради від 25.12.92 р., зокрема, доповнено підпункт 3.1 наступним: "та делеговані міською ІНФОРМАЦІЯ_84 повноваження щодо використання коштів позабюджетного цільового природоохоронного фонду (за погодженням з постійною комісією охорони навколишнього середовища і раціонального використання природних ресурсів" ухвала від 11.02.91 р.); використання коштів позабюджетного, резервного і валютного фондів (за погодженням з нарадою голів постійних комісій); передачі, надання та вилучення земельних ділянок із земель міської Ради за погодженням з постійною комісією будівництва, архітектури і промисловості будівельних матеріалів (ухвала від 11.09.92 р.) (п. 1.3.).

Як вже зазначалось вище, розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_54 від 12.03.1993 № 182 (зі змінами, внесеними розпорядженням від 21.01.1994 № 76) надано Відповідачу 1 в постійне користування спірну земельну ділянку площею 0,66 га на площі 300-річчя Возз`єднання за рахунок земель міста Львова для будівництва готельного комплексу.

Суд, виходячи з системного аналізу змісту положень статей 3, 7, 10, 19 ЗК України (в редакції, чинній станом на час видачі Товариству розпорядження №182 від 12.03.1993 року) та нових доказів, які долучені до справи, зокрема, вищевказаних ухвал ІНФОРМАЦІЯ_24 , які підтверджують делегування ІНФОРМАЦІЯ_24 повноважень щодо надання земельних ділянок у постійне користування в силу положень ст. 3 Земельного кодексу України виконавчому органу місцевого самоврядування ІНФОРМАЦІЯ_24 , правонаступником якого стала ІНФОРМАЦІЯ_85 , приходить до висновку, що у 1993 році саме ІНФОРМАЦІЯ_85 була тим компетентним органом, до повноважень якого належало прийняття рішень щодо надання в постійне користування земельних ділянок для будь-яких потреб у межах міста Львова.

Наведене узгоджується з викладеним в пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 висновком про те, що підставою набуття земельної ділянки у власність (користування) із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності (користування) на земельну ділянку. Такий акт лише посвідчував відповідне право та не мав самостійного юридичного значення.

Також, вагомим є й той факт, що Книги державних актів на право користування землею на території ІНФОРМАЦІЯ_24 (Галицький та Шевченківський район), оригінали яких було представлено для огляду в судовому засіданні, містять інші записи під № 9, та, як з`ясовано судом, що такі книги було пронумеровано, прошнуровано і підписано інспектором по кадрах ЛМР ОСОБА_24 та скріплено печаткою ЛМР 29.09.1993 року; перший запис у таких зроблено значно пізніше, ніж видано спірний Державний акт 24.07.1993 року.

У письмових поясненнях ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомило, що інших Книг державних актів на право користування землею ІНФОРМАЦІЯ_6 до відповідача 3 для зберігання не передавала.

Обов`язок по збереженню відповідної книги, а також внесення до неї записів про видані державні акти було покладено саме на ІНФОРМАЦІЯ_75 .

Аналогічна позиція наведена у постанові ІНФОРМАЦІЯ_11 від 19.09.2019 року у справі №450/765/16-ц.

За висновками ІНФОРМАЦІЯ_11 , для задоволення позову про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним і скасування державного акта на право постійного користування землею мають бути наявні докази або добровільної відмови відповідача від права постійного користування земельною ділянкою, посвідченого відповідним державним актом, або підстави, визначені статтею 143 ЗК України, для примусового припинення права користування землею. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права постійного користування земельною ділянкою без наявності підстав, визначених у статті 141, 143 ЗК України, є такими, що порушують право суб`єкта на користування земельною ділянкою (зокрема, постанови Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 911/1669/18, від 20.02.2020 у справі № 909/108/19).

Водночас, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справа «Сакхінадзе проти Грузії»), яка є джерелом права, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна. Таке очікування може вважатися правомірним, коли воно ґрунтується на нормі закону або правовому акті, що зачіпає правовий інтерес.

Таким чином, отримавши відповідне рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування, підприємство має усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням щодо користування спірною земельною ділянкою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також ЄСПЛ зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Отже, суд розглянувши заявлені позивачем первісні позовні вимоги про визнання недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування, оцінивши у сукупності надані кожною із сторін докази на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень, вважає заявлену вимогу такою, що задоволенню не підлягає.

Щодо скасування у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки.

Відповідно до ст. 20 Закону України Про Державний земельний кадастр, відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Згідно з частинами першою, другою статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

За приписами частин шостої, сьомої статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Нормами частин дев`ятої, десятої статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно з статтею 1 Закону України Про землеустрій, документація із землеустрою - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Положеннями статті 22 Закону України Про землеустрій визначено, що землеустрій здійснюється на підставі укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою.

Відповідно до статті 1 Закону України Про Державний земельний кадастр, державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Частинами першою, четвертою, сьомою, дев`ятою статті 9 вищевказаного Закону встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України Про Державний земельний кадастр, документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Вимоги до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначені статтею 55 Закону України Про землеустрій, частинами першою, другою, четвертою якої передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів) (пункт з) частини десятої статті 55 Закону України Про землеустрій.

При цьому, частинами першою, другою статті 198 Земельного кодексу України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками встановлено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом ІНФОРМАЦІЯ_86 від 18.05.2010 № 376.

Відповідно до пункту 2.1 вказаної вище Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктом 2.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками передбачено, що комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Згідно пункту 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2).

У пункті 3.12 цієї ж Інструкції зазначено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

ІНФОРМАЦІЯ_6 та її структурні підрозділи про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) неодноразово повідомлялись інженером-землевпорядником КП ІНФОРМАЦІЯ_63 (розробник технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі), у зв`язку з неодноразовим не з`явленням уповноважених представників ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_8 було дано оголошення у пресі, що 11.07.2016 року о 14:00 год. Буде здійснюватись винос меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 48; т. 2 а.с. 88).

Велика ІНФОРМАЦІЯ_28 у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначила, що погодження меж земельної ділянки є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акта узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акта на право користування землею.

Державний кадастровий реєстратор перед внесенням відомостей до Державного земельного кадастру зобов`язаний, зокрема, перевірити відповідність поданих документів вимогам законодавства й за результатами перевірки здійснити державну реєстрацію земельної ділянки або надати заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Однією з підстав для відмови у державній реєстрації земельної ділянки стаття 24 Закону України Про Державний земельний кадастр визначає невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Пунктом 5 постанови Верховної Ради УРСР Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР від 18.12.1990 було передбачено, що громадяни, які мають в користуванні земельні ділянки, надані їм до набрання чинності цим Кодексом, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

За положеннями пункту 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі, на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до частини другої статті 1 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Державний земельний кадастр земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Аналогічна норма міститься в п. 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) або їх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або особи, якій надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що розробляється для внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з метою передачі її в оренду в порядку управління спадщиною, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території, або іншої визначеної законом особи в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки.

Поряд із цим, за правилами статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Так, по-перше, судом встановлено факт отримання ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " спірної земельної ділянки до 2004 року. Істотним у даному випадку є і те, що відповідну технічну документацію на спірну земельну ділянку повинен був розробляти позивач за первісним позовом згідно з діючим на той час законодавством. Відтак, обов`язок доказування в цій частині, зокрема, що факту формування спірної земельної ділянки до 2004 року не може бути покладеним на відповідача 1 за первісним позовом.

По-друге, ІНФОРМАЦІЯ_18 не надано суду доказів того, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі якої відповідачем 3 за первісним позовом було здійснено державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки в державному земельному кадастрі, не відповідає вимогам закону, зокрема нормам статті 55 Закону України Про землеустрій, пунктам 2.3, 2.8, 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками та статті 198 Земельного кодексу України.

Крім цього, відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України Про Державний земельний кадастр, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України Про Державний земельний кадастр, поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Пунктом 57 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (надалі по тексту Порядок від 17.10.2012 № 1051) передбачено, що Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до пункту 156-2 цього Порядку.

У п. 114 Порядку від 17.10.2012 № 1051 встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Як вбачається з вказаних норм Закону України Про Державний земельний кадастр і Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснюється шляхом закриття поземельної книги. У такому випадку Державний кадастровий реєстратор проставляє на титульному аркуші Поземельної книги в електронній (цифровій) формі електронну позначку про факт її закриття за власним кваліфікованим електронним підписом, а також проставляє на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначку про факт її закриття за формою згідно з додатком 9.

У формі позначки про факт закриття поземельної книги, наведеної у додатку 9 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, передбачено зазначення, окрім іншого, даних про дату її проставлення. Отже, дата проставлення Державним кадастровим реєстратором позначки про закриття поземельної книги є датою скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 826/19769/16 та 17.12.2021 у справі № 826/9603/17.

Так, суд зазначає, що обраний позивачем за первісним позовом спосіб захисту прав шляхом скасування запису в Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки, не узгоджується з вищевикладеними вимогами законодавства, оскільки скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснюється шляхом закриття поземельної книги з одночасним проставленням державним кадастровим реєстратором на титульному аркуші Поземельної книги в електронній (цифровій) формі електронну позначки про факт її закриття за власним кваліфікованим електронним підписом, а також проставленням на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначки про факт її закриття за формою згідно з додатком 9 із зазначенням, окрім іншого, даних про дату її проставлення.

За таких обставин позовна вимога про скасування у Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,66 га з кадастровим номером: :03:001:0067 не є ефективним способом захисту прав позивача за первісним позовом, а тому у задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити.

Щодо скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права комунальної власності спірної земельної ділянки площею з закриттям розділу та державної реєстрації права постійного користування цією земельною ділянкою.

Як з`ясовано судом, згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 08.12.2020, ІНФОРМАЦІЯ_31 було зареєстровано 08.12.2020 за територіальною громадою м. Львова в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державному земельному кадастрі земельну ділянку загальною площею 0,6600 га, кадастровий номер: :03:001:0067, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування. Державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності.

Частина 1 ст. 122 Земельного кодексу України передбачає, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що державний реєстратор одночасно з проведенням державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою проводить також державну реєстрацію права власності за сільською, селищною, міською радою на таку земельну ділянку без подання відповідної заяви сільською, селищною, міською радою.

Особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, речові права на які набуто до 1 січня 2013 року визначено у ст. 29 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі (ч. 1 ст. 29 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, похідних від права власності, набутих та оформлених в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться з одночасною державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку, крім випадків, якщо право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав (ч. 2 ст. 29 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, набутих та оформлених в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться без подання заявником документа, на підставі якого набуто речове право, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, у тому числі перенесеної із Державного реєстру земель, документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів (ч. 3 ст. 29 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553) надалі по тексту Постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Відповідно до п. 81-1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 державна реєстрація прав на земельні ділянки, речові права на які набуто до 1 січня 2013 р., проводиться у порядку, передбаченому статтею 29 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Станом на дату ухвалення рішення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про державну реєстрацію права комунальної власності ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку площею 0,66 га з кадастровим номером: :03:001:0067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

За таких обставин позовні вимоги про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права комунальної власності земельної ділянки площею 0,66 га з кадастровим номером: :03:001:0067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 з закриттям розділу та державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою площею 0,66 га з кадастровим номером: :03:001:0067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про інше речове право: 39991347 не є ефективним способом захисту прав позивача, а відтак не підлягають задоволенню, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на земельну ділянку. Тому замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача (постанова ІНФОРМАЦІЯ_28 від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц).

Щодо скасування державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна - промислово-продовольчий торговий центр.

Як вже встановлено судом з інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 23.02.2022 державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_37 ОСОБА_14 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_2 право приватної власності на промислово - продовольчий торговий центр загальною площею 5211 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування об`єкта нерухомого майна: кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0067, площа: 0,66 га; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 47238525.

Статтею 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про власність об`єктами права власності господарського товариства, що є юридичною особою, є грошові та майнові внески його членів, а також майно, набуте внаслідок господарської діяльності, та інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до п. 1.8 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_87 від 9 червня 1998 року № 121 (із змінами та доповненнями), зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_9 26 червня 1998 року за № 399/2839 (надалі по тексту Інструкція), державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти нерухомості, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку незалежно від форм їхньої власності й при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводить державну реєстрацію права власності на ці об`єкти.

Відповідно до п. 4.1. Інструкції оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку 11, місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування: фізичним та юридичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об`єкти нерухомого майна.

Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується до прав, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року.

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 331 ЦК України).

Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (ч. 3 ст. 331 ЦК України).

Стаття 181 ЦК України визначає поняття нерухома річ та рухома річ. Зокрема, до рухомих речей відносяться речі, які можна вільно переміщувати у просторі; до нерухомих належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення, на відміну від рухомих речей, підлягають державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що сама державна реєстрація не є способом набуття права власності, а є хоча і необхідною, але похідною умовою від певного юридичного факту, на підставі якого у особи право власності виникає чи переходить. У випадку, коли таким юридичним фактом є правочин, наприклад договір купівлі-продажу чи дарування, це зрозуміло. Проте у випадку коли нерухомість фактично існує та право власності не оформлено роками, а законодавство весь час змінювалося, то вже і не так очевидно. А тому вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України (2004 року) та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання набуття права власності на майно, відповідно до положення статті 5 цього Кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору.

При цьому, встановлюючи правовий статус майна, суди насамперед повинні визначити відповідно до стст.181, 188 ЦК вид цього майна (нерухоме майно, рухоме майно, зокрема гараж, будівельні матеріали, складна річ тощо).

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.05.2017 року у справі № 6-888цс16.

Єдиний порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна у місті Львові був встановлений Положенням про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджене рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.07.1999 року № 351 (надалі по тексту Положення).

Як вбачається з п. 3 Положення, Положення діє на території міста Львова і є обов`язковим до виконання всіма органами влади, фізичними особами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності.

Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна (надалі - об`єкти) проводиться шляхом прийняття відповідного розпорядження голови районної адміністрації та видачею свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна (п. 4 Положення).

Відповідно до пп. а) п. 7 Положення для оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна власники нерухомого майна до заяви додають на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти, розташовані на окремих земельних ділянках:

- оригінали правовстановлюючих документів на об`єкт до перебудови чи реконструкції;

- акт про право власності на земельну ділянку (про право постійного користування земельною ділянкою) або рішення органів влади про відведення земельної ділянки під об`єкт нерухомого майна ;

- акт державної комісії про прийняття в експлуатацію об`єкта та рішення про затвердження цього акту.

Згідно з п. 9 Положення у всіх випадках оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна заявником подається копія технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна.

Спірна державна реєстрація права приватної власності за ТзОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 на об`єкт нерухомого майна - промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 , загальною площею 5211,00 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 47238525, здійснена на підставі акта державної комісії про прийняття в експлуатацію об`єкта та рішення про затвердження цього акту, технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна була здійснена та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності відповідача 1 на спірний об`єкт нерухомого майна.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 182 ЦК України).

Згідно зі статтею 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 року у справі № 466/8649/16-ц зазначила, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача.

Також, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови ВП ВС від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Таким чином, заявлена позовна вимога про скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача 1 на об`єкт нерухомого майна - промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 (РНОНМ 060) з одночасним припиненням права приватної власності на даний об`єкт, не призведе до відновлення порушеного права чи захисту інтересів ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки об`єкт нерухомого майна - промислово-продовольчий торговий центр не перейде у комунальну власність територіальної громади м. Львова. Заявлений позов фактично не стосується захисту права цивільного, тобто задоволення такої вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача, оскільки у позивача не виникне право користування чи розпорядження конкретним матеріальним благом спірним промислово-продовольчим торговим центром. Відтак, суд розглянувши заявлену позовну вимогу дійшов висновку про її необґрунтованість.

Також, суд зазначає, що ВП ВС у пункті 58. Постанови від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 зробила наступний висновок: Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Таким чином, позовні вимоги, які заявлені до відповідача 2 за первісним позовом заявлено до неналежного відповідача, а тому у задоволенні таких необхідно відмовити.

Аналізуючи заявлені первісні позовні вимоги, предметом позову ІНФОРМАЦІЯ_1 у даній справі фактично є повернення земельної ділянки у власність територіальної громади ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак обраний позивачем за первісним позовом спосіб захисту у даній справі не призведе до відновлення його порушеного права.

Щодо заяви відповідача 1 про застосування позовної давності за вх. № 11904/22 від 07.06.2022, суд зазначає наступне.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова ІНФОРМАЦІЯ_28 від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц)

При цьому, п. 2.2. постанови ІНФОРМАЦІЯ_88 від 29.05.2013 № 10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів роз`яснено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, оскільки судом не встановлено підстав для задоволення первісних позовних вимог, відсутні підстави для вирішення питання спливу строку позовної давності та наслідків її застосування.

Стосовно зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", суд зазначає наступне.

У зустрічній позовній заяві ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не визнає та оспорює зареєстроване право приватної власності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на об`єкт нерухомого майна - промислово- продовольчий торговий центр загальною площею 5211 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 47238525, що розміщений на земельній ділянці комунальної власності, яка була надана Товариству на праві постійного користування земельною ділянкою на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_25 від 21.06.1990 року №262 «Про надання дозволу СП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на тимчасове використання ділянок в м. Львові для забезпечення умов будівництва готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз`єднання», розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_38 від 12.03.1993 року №182 «Про надання спільному українсько-австрійському підприємству « ІНФОРМАЦІЯ_2 » земельної ділянки для будівництва готельного комплексу на площі пл. 300-річчя Возз`єднання» та розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_38 від 21.01.1994 року №76 «Про затвердження висновків комісії по переоцінці вартості частки ІНФОРМАЦІЯ_19 в статутному фонді спільного українсько-австрійського підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки на розгляді ІНФОРМАЦІЯ_7 знаходиться позовна вимога про скасування державної реєстрації права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного українсько- австрійського підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на об`єкт нерухомого майна - промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 (РНОНМ 060) з одночасним припиненням права приватної власності Товариства на спірний торговий центр, що підтверджується матеріалами судової справи №914/305/22.

А тому, як зазначає позивач за зустрічним позовом, він позбавлений іншого способу реалізувати свої права на промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 (РНОНМ 060), ніж визнання цього права в судовому порядку, а тому вважає, що обраний спосіб судового захисту у спірних правовідносинах є ефективним, універсальним і застосовним до спірних правовідносин. Спосіб захисту права власності, передбачений статтею 392 ЦК України, є таким, що найбільш повно відновлює порушені права позивача за зустрічним позовом.

На підставі наведеного, позивач за зустрічним позовом просить суд визнати право приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на об`єкт нерухомого майна - промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 47238525.

Судом встановлено наступне.

На виконання протокольного доручення міського голови від 11.08.1998 щодо питання пристосування незавершеної споруди готелю на вул. Старій під тимчасовий промислово-продовольчий торговий центр СП " ІНФОРМАЦІЯ_2 " виконавчий комітет Львівської міськради прийняв рішення від 20.08.1999 № 445 "Про затвердження наказу директора департаменту землеустрою та планування забудови міста від 16.08.1999 № 230", виклавши зазначений наказ у такій редакції: "Дозволити спільному українсько-австрійському підприємству " ІНФОРМАЦІЯ_2 " проектування незавершеної споруди готелю на вул. Старій під тимчасовий (до появи інвестора, але не більше, ніж на три роки) промислово-продовольчий торговий центр".)

Наказом державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року № 121 затверджено Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб (надалі Інструкція)

Пунктом 1.4 Інструкції передбачено, що Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.).

Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку 11.

Відповідно до п. 7 рішення ВК ЛМР від 02.07.1999 року № 351 «Про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна та затвердження вартості цих послуг» для оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна власники нерухомого майна до заяви додають: а) на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти, розташовані на окремих земельних ділянках: - оригінали правовстановлюючих документів на об`єкт до перебудови чи реконструкції; - акт про право власності на земельну ділянку (про право постійного користування земельною ділянкою) або рішення органів влади про відведення земельної ділянки під об`єкт нерухомого майна; - акт державної комісії про прийняття в експлуатацію об`єкта та рішення про затвердження цього акту.

Однак, пунктом 4 даного рішення передбачено, що оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна (надалі - об`єкти) проводиться шляхом прийняття відповідного розпорядження голови районної адміністрації та видачею свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, моментом оформлення права власності на нерухоме майно є видача заявнику свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Отже, ТзОВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " не набуло до прийняття 05.07.2022 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_14 рішення № 64073410 про державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на промислово-продовольчий торговий центр, що розташований АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0067, за суб`єктом - Товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » права власності на промислово-продовольчий торговий центр, що розташований АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0067

Відповідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, права, зареєстровані до 1 січня 2013 року, залишаються дійсними. Повторно їх реєструвати в Державному реєстрі прав не потрібно. Але, у випадку відчуження об`єкта нерухомості, вся інформація про таку реєстрацію повинна бути перенесена (внесена) до Державного реєстру прав, для синхронізації баз даних.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_89 від 02.07.1999 року № 351 «Про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна та затвердження вартості цих послуг», як і Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, які були чинними на момент прийняття рішення від 20.08.1999 № 445 "Про затвердження наказу директора департаменту землеустрою та планування забудови міста від 16.08.1999 року № 230 передбачали процедуру документального оформлення права власності на нерухоме майно юридичних осіб, яке завершувалось видачею свідоцтва про права власності на нерухоме майно.

Тобто, акт державної комісії про прийняття в експлуатацію об`єкта та рішення про затвердження цього акту є лише одним з документів, який в подальшому подавався до голови районної адміністрації для прийняття розпорядження про оформлення права власності, а не достатнім документом для виникнення в нього права власності.

Крім того, необхідно зазначити, що у позивача за зустрічним позовом відсутнє розпорядження районної адміністрації про оформлення права власності на нерухоме майно, видача якого була обов`язковою відповідно до чинної на той час процедури оформлення права власності на нерухоме майно (п. 4 рішення ВК ЛМР від 02.07.1999 року № 351).

Наказом Департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міськради від 16.08.1999 № 230 "Про пристосування незавершеної споруди готелю на вул. Старій в м. Львові під тимчасовий промислово-продовольчий торговий центр СП " ІНФОРМАЦІЯ_2 " дозволено СП " ІНФОРМАЦІЯ_2 " проектування незавершеної споруди готелю на АДРЕСА_1 під тимчасовий (терміном на три роки) промислово-продовольчий торговий центр.

Тобто, такий наказ був виданий на певний строк 3 роки, з метою надання часу позивачу за зустрічним позовом для пошуку інвестора для продовження будівництва готельного комплексу (чітко вказано «Дозволити спільному українсько-австрійському підприємству " ІНФОРМАЦІЯ_2 " проектування незавершеної споруди готелю на вул. Старій під тимчасовий (до появи інвестора, але не більше, ніж на три роки) промислово- продовольчий торговий центр").

Також, суд зазначає, що ВП ВС у пункті 58. Постанови від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 зробила наступний висновок: Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Таким чином, позовні вимоги, які заявлені до відповідача 2 за первісним позовом заявлено до неналежного відповідача, а тому у задоволенні таких необхідно відмовити.

Враховуючи те, що позивач за зустрічним позовом не набув до прийняття 05.07.2022 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_14 рішення № 64073410 про державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на промислово-продовольчий торговий центр загальною площею 5211 м2, адреса: АДРЕСА_1 , відтак, відсутні правові підстави для визнання права приватної власності за ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на об`єкт нерухомого майна - промислово-продовольчий торговий центр на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 47238525.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування вірогідності доказів на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати.

Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, витрати на оплату судового збору залишаються за позивачем за первісним позовом та за позивачем за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю.

2. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.

3. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 від 14.07.2022 у справі № 914/305/22.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до ІНФОРМАЦІЯ_10 в порядку і в строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_90

Повне рішення складено 29.08.2025.

Суддя ОСОБА_1