ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

02 вересня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/5313/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів: Богатиря К.В., Діброви Г.І.;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.08.2025 (про поновлення провадження у справі, суддя Смелянець Г.Є.)

по справі № 916/5313/24

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

до ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Підприємство об`єднання громадян "Ламвир" Звенигородської районної громадської організації осіб з інвалідністю "Успіх"

про стягнення 238 212,48 грн

за зустрічним позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Підприємство об`єднання громадян "Ламвир" Звенигородської районної громадської організації осіб з інвалідністю "Успіх"

про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.08.2025 про поновлення провадження у справі №916/5313/24.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2025 для розгляду справи №916/5313/24 визначено колегію суддів у складі головуючої судді Принцевської Н.М., суддів Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

25.08.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 по справі №916/5313/24, у якій останній зазначає, що оскаржувала ухвала про поновлення провадження у справі не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, оскільки статтею 255 Господарського процесуального кодексу України чітко визначено перелік ухвал суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції і у вказаному переліку відсутня ухвала про поновлення провадження у справі, а тому така ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Крім того, Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" просить визнати дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та застосувати заходи, визначені нормами Господарського процесуального кодексу України.

За змістом абз. 2 ч. 10 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України якщо зі складу колегії суддів не може продовжувати розгляд справи суддя, який не є суддею-доповідачем у такій справі, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом, заміна такого судді з ініціативи судді-доповідача за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою з числа резервних суддів.

Враховуючи положення підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді, у зв`язку з тим, що суддя учасник колегії Поліщук Л.В. з 25.08.2025 є тимчасово непрацездатною, розпорядженням керівника апарату суду №282 від 01.09.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/5313/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 01.09.2025 визначено новий склад колегії суддів: головуюча суддя Принцевська Н.М., судді: Богатир К.В., Діброва Г.І.

З огляду на зазначене, судова колегія у новому складі вважає за необхідне прийняти справу №916/5313/24 до свого провадження у новому складі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, а також заперечення на апеляційну скаргу, судова колегія дійшла висновку, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення містяться у ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якої учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм.

Крім того, доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Господарський процесуальний кодекс України містить імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст. 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст. 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

За змістом ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 1) про відмову у видачі судового наказу; 2) про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову; 4) про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову; 5) про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) про відмову у відкритті провадження у справі; 8) про передачу справи на розгляд іншого суду; 9) про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 10) про затвердження мирової угоди; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі; 13) про закриття провадження у справі; 14) про залишення позову (заяви) без розгляду; 15) окрема ухвала; 16) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 17) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства; 18) про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; 19) про відмову ухвалити додаткове рішення; 20) про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення; 21) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 22) про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання; 23) про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 24) щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання; 25) про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця; 26) про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 27) про поворот виконання чи відмову у повороті виконання; 28) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 29) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 30) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 31) про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; 32) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 33) про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; 34) про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 35) про відновлення чи відмову у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження; 36) про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення; 37) про прийняття або відмову у прийнятті звіту боржника про виконання судового рішення.

З аналізу даної норми Господарського процесуального кодексу України випливає, що в апеляційному порядку, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені тільки ті ухвали, можливість оскарження яких прямо передбачена Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/361/18, від 26.02.2019 у справі №910/12099/17, від 11.09.2018 у справі №916/1461/16, від 24.02.2020 у справі №905/639/19 зазначено, що визначений ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, є вичерпним.

Системне тлумачення статті 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Так, Апелянт оскаржує ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.08.2025, якою поновлено провадження у справі №916/5313/24; призначено підготовче засідання на 10.09.2025 о 12:00 год., із викликом учасників справи у підготовче засідання.

Колегія суддів звертає увагу, що ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік ухвал, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, як стосовно задоволення заяв/клопотань (вчинення судом процесуальних дій), так і стосовно відмови у задоволенні таких заяв/клопотань, вчинення дій (так звані "дзеркальні ухвали"). З аналізу даної норми Господарського процесуального кодексу України випливає, що в апеляційному порядку, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені тільки ті ухвали, можливість оскарження яких прямо передбачена Кодексом.

Судова колегія зазначає, що ухвали про поновлення провадження у справі вказаний перелік не містить.

Закріплені в ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, натомість їх право на оскарження лише відтерміновується до прийняття остаточного рішення у справі (наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/361/18, від 14.09.2020 у справі №910/404/20, від 10.11.2021 у справі №922/1543/19, від 14.12.2022 у справі №920/1346/21, ухвалі від 22.12.2022 у справі №908/1966/22).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2019 у справі №904/421/19 зроблено висновок, що системне тлумачення ст. 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні. Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Заперечення щодо такої ухвали, відповідно до приписів ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України, мають розглядатися судом при оскарженні судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо апеляційна скарга подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За вказаних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.08.2025 про поновлення провадження у справі №916/5313/24 не приймається до розгляду і повертається Скаржнику.

Згідно частини 6 статті 260 Господарського процесуального кодексу України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

З огляду на те, що оскарження ухвали про поновлення провадження у справі Господарським процесуальним кодексом України не передбачено, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо доводів представника Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про зловживанням ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено перелік дій, які, залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму господарського процесуального правопорушення, тобто умисні, недобросовісні дії учасників господарського процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав учасників судового процесу та їх представників, та перешкоджанням діяльності суду по справедливому та своєчасному розгляду і вирішенню господарської справи.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.ч. 3,4 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, висновок суду про зловживання учасником судового процесу процесуальними правами не повинен ґрунтуватися на припущеннях. В іншому разі висновок про те, що подання заяви є зловживанням процесуальними правами не буде переконливим і, відповідно, залишення заяви без розгляду чи її повернення може бути розцінене як порушення права на судовий захист.

Представником Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" не наведено обставин, які свідчать про те, що дійсна мета подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.08.2025 про поновлення провадження у справі №916/5313/24 є затягування або перешкоджання розгляду даної справи. Самі лише припущення без дослідження всіх обставин справи в їх сукупності не можуть достеменно свідчити про зловживання учасником судового процесу своїми процесуальними правами.

Відтак, наведені вище доводи представника Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Керуючись ст. 32, 234, 255, п. 4 ч. 5 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти справу №916/5313/24 до свого провадження колегією суддів у новому складі.

2. Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання зловживанням ОСОБА_1 своїми процесуальними правами.

3. Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.08.2025 про поновлення провадження у справі №916/5313/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга з додатками на 11 аркушах.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: К.В. Богатир

Г.І. Діброва