ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.09.2025 Справа № 908/2670/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Ярешко Оксана Володимирівна,

розглянувши матеріали заяви (вих. № б/н від 27.08.2025) ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про забезпечення позову та матеріали позовної заяви у справі № 908/2670/25

за позовом: ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» (вул. Антенна, буд. 11-А, м. Запоріжжя, 69005)

про стягнення 1 321 959,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.08.2025 до Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява (вих. № 02/03-20/02315 від 20.08.2025) ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» про стягнення заборгованості за договорами оренди землі № 00358, № 00739 та № 00125, за період із 08.05.2020 по 28.02.2022 та з 01.01.2023 по 31.12.2024 у розмірі 1321959,71 грн.

Позов обґрунтовано несплатою відповідачем у повному обсязі орендної плати за земельні ділянки, що передані за договорами оренди землі № 00358, № 00739 та № 00125.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2670/25 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

28.08.2025 до суду від ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ разом із позовною заявою надійшла заява (вих. № б/н від 28.08.2025) про забезпечення позову.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.08.2025, вказану заяву передано на розгляд судді Ярешко О.В.

Згідно заяви про забезпечення позову, заявник просить забезпечити позов:

1. Шляхом накладення арешту на нерухоме майно: будівлю логістичного комплексу літ. А, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, пров. Тамбовський, 4, на земельній ділянці з кадастровим номером: :05:012:0026, та механічну майстерню літ. Ф інв. № 1000068, корпус № 1 літ. Є інв. № 1000014, інв. № 1000084 літ. Ч-1, Ч-3, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антенна, 11, на земельній ділянці з кадастровим номером: :05:012:0099, що належать на праві власності ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ».

2. Заборонити ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» вчиняти дії, спрямовані на здійснення демонтажу промислового обладнання, будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 6А, у тому числі шляхом їх знищення та переробки.

Заява мотивована таким. 29.12.2014 між Запорізькою міською радою та ТОВ «ІН-ТАЙМ» був укладений договір оренди землі № 00739 щодо земельної ділянки загальною площею 1,3464 га з кадастровим номером: :05:012:0026. 08.05.2020 ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» набуло у власність об`єкт нерухомого майна: будівлю логістичного комплексу літ. А, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, пров. Тамбовський, 4, на земельній ділянці з кадастровим номером: :05:012:0026. У випадку переходу права власності на нерухоме майно, до нового власника автоматично переходять права та обов`язки попереднього орендаря за договором оренди. У подальшому, між ЗАПОРІЗЬКОЮ МІСЬКОЮ РАДОЮ та ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» був укладений договір оренди землі від 01.12.2021 № 00125 щодо земельної ділянки загальною площею 1,3464 га з кадастровим номером: :05:012:0026 для розташування будівлі та споруд орендаря, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пров. Тамбовський, 4. У 2002-2007 роках ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» набуло у власність об`єкти нерухомого майна: механічна майстерня літ. Ф інв. № 1000068, корпус № 1 літ. Є інв. № 1000014, інв. № 1000084 літ. Ч-1, Ч-3, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антенна, 11, на земельній ділянці з кадастровим номером: :05:012:0099. Між ЗАПОРІЗЬКОЮ МІСЬКОЮ РАДОЮ та ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ», був укладений договір оренди землі № 00358 від 21.09.2016 щодо земельної ділянки загальною площею 1,1344 га з кадастровим номером: :05:012:0099 для

розташування будівлі та споруд орендаря, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антенна, 11. Відповідач не сплачував орендну плату за договором оренди землі № 00739 у відповідності до нової НГО з 08.05.2020 по 30.11.2021. У 2020-2024 роках ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» частково нараховувало та сплачувало плату за землю (орендну плату), що призвело до загальної суми заборгованості з орендної плати за користування земельними ділянками з кадастровими номерами: :05:012:0099 та :05:012:0026 за період із 01.01.2018 по 28.02.2022 та з 01.01.2023 по 31.12.2024 у розмірі 1 321 959,71 грн. Станом на день подачі заяви про забезпечення позову, претензія про сплату заборгованості з орендної плати та земельного податку не виконана, жодної відповіді не отримано. Вказані обставини свідчать про те, що ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» тривалий час (за 2020-2024 роки) не сплачує орендну плату за користування земельними ділянками з кадастровими номерами: :05:012:0099 та :05:012:0026, що призвело до виникнення значної заборгованості перед Територіальною громадою міста Запоріжжя (в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ) у розмірі 1 321 959,71 грн. Заявник вважає, що з метою подальшого уникнення виконання зобов`язань ТОВ«ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» може розпорядитись своїм майном, зокрема, відчужити його на користь інших осіб у зв`язку з чим виникла необхідність у забезпечені позову. Не накладення арешту на нерухоме майно відповідача може призвести до передачі його в іпотеку пов`язаним юридичним особам, або взагалі його відчуження, що у подальшому унеможливить виконання судового рішення. Накладення арешту на грошові кошти відповідача у розмірі позовних вимог здатне суттєво погіршити його майновий стан, у той час як накладення арешту на об`єкти нерухомого майна мінімально впливатиме на повсякденну роботу відповідача, не ускладнюючи його господарську діяльність. Вважає, що доцільним та справедливим буде забезпечити позов шляхом накладення арешту на цілісний майновий комплекс, а також заборонити ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» вчиняти дії, спрямовані на знищення будівель, споруд та устаткування для подальшої її реалізації.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, матеріали позовної заяви, суд вбачає підстави для часткового задоволення заяви, виходячи з такого.

Згідно ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК). Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч.ч. 1, 4 ст. 116 ГПК).

Відповідно ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, законодавець серед передумов забезпечення позову визначає можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно ч.ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (п. 27 постанови Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 916/3710/22).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, адекватними відповідно до вимог, на забезпечення яких він вживається, повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Предметом позову у справі № 908/2670/25, згідно позовної заяви, є стягнення з відповідача заборгованості за договорами оренди землі № 00358, № 00739 та № 00125, за період із 08.05.2020 по 28.02.2022 та з 01.01.2023 по 31.12.2024 у розмірі 1321959,71 грн. За цими договором ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» в оренду передані земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:012:0099, :05:012:0026, на яких розміщені об`єкти нерухомого майна: будівля логістичного комплексу літ. А, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, пров. Тамбовський, 4 з (кадастровий номер земельної ділянки: :05:012:0026), та механічна майстерня літ. Ф інв. № 1000068, корпус № 1 літ. Є інв. № 1000014, інв. № 1000084 літ. Ч-1, Ч-3, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антенна, 11 (кадастровий номер земельної ділянки: :05:012:0099), які є власністю орендаря.

Суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2023 у справі № 904/1934/23 звернув увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Суд зазначає, що можливість відповідача у будь-який момент розпорядитися належним йому нерухомим майном є беззаперечною, а тому у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи предмет та підстави заявленого позову, наведені у заяві обставини, які підтверджені доказами, що додані до заяви, суд вважає, що можливе розпорядження відповідачем під час судового розгляду цієї справи нерухомим майном істотно ускладнить чи навіть унеможливить ефективний захист та поновлення порушених інтересів позивача у рамках цього позовного провадження та призведе до необхідності звертатися з новим позовом. У випадку арешту належного відповідачу нерухомого майна, це майно залишається у власності відповідача. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб, оскільки нерухоме майно залишається у володінні та користуванні відповідача, а можливість розпоряджатися обмежується лише на певний час.

Суд також враховує, що відповідач, укладаючи договори оренди землі, що покладені у підставу позову, зобов`язався щомісячно вносити орендну плату. Разом з тим, згідно позовної заяви, у відповідача виникла заборгованість із орендної плати за період із 08.05.2020 по 28.02.2022 та з 01.01.2023 по 31.12.2024 у розмірі 1321959,71 грн. Позивач надіслав відповідачу претензію щодо сплати цієї заборгованості, яка, за твердженням позивача, була залишена без виконання.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Орендна плата за земельні ділянки є одним із основних джерел наповнення міського бюджету та наявність заборгованості зі сплати орендної плати за землю порушує інтереси Територіальної громади м. Запоріжжя в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та недоотримання місцевим бюджетом відповідного доходу позбавляє громаду використати кошти для задоволення нагальних потреб, зокрема в умовах воєнного стану, що діє в країні.

Метою заходу забезпечення, у даному випадку, є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався взмозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що обраний позивачем засіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості й адекватності, забезпечує збалансованість інтересів учасників спірних правовідносин та відповідає інституту забезпечення позову у господарському процесі, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Суд відмовляє у задоволенні заяви в частині заборони ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» вчиняти дії, спрямовані на здійснення демонтажу промислового обладнання, будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 6А, у тому числі шляхом їх знищення та переробки.

Заявником не наведено, яке саме обладнання може бути знищено та перероблено відповідачем, докази на підтвердження заявлених обставин не надано. Крім того, обладнання відповідача може використовуватися у господарській діяльності останнього, оскільки видами його діяльності є, зокрема, холодне штампування та гнуття; виробництво будівельних конструкцій і частин конструкцій; оброблення металів та нанесення покриття на метали.

Також заявником не надано доказів належності ТОВ «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» на праві власності обладнання, будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 6А.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву (вих. № б/н від 28.08.2025) ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про забезпечення позову у справі № 908/2670/25 задовольнити частково.

З метою забезпечення позову, до набрання судовим рішенням у справі № 908/2670/25 законної сили, накласти у межах ціни позову 1321959 (один мільйон триста двадцять одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 71 коп. арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» (вул. Антенна, буд. 11-А, м. Запоріжжя, 69005, ), а саме: будівлю логістичного комплексу літ. А, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, пров. Тамбовський, 4, на земельній ділянці з кадастровим номером: :05:012:0026, та механічну майстерню літ. Ф інв. № 1000068, корпус № 1 літ. Є інв. № 1000014, інв. № 1000084 літ. Ч-1, Ч-3, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антенна, 11, на земельній ділянці з кадастровим номером: :05:012:0099.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Стягувачем за даною ухвалою є ЗАПОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105, ).

Боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ДОРОЖНІХ КОНСТРУКЦІЙ» (вул. Антенна, буд. 11-А, м. Запоріжжя, 69005, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є виконавчим документом, може бути пред`явлена до виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили, та може бути оскаржена в апеляційному порядку. Ухвала підписана 01.09.2025.

Суддя Оксана Володимирівна Ярешко