ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2025 р. м. Київ Справа № 911/538/25

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., за участю секретаря судового засідання Друккера Д.Д., дослідивши матеріали справи

За позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс»

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Учасники судового процесу:

від позивача: Мітченко К.В.;

від відповідача:Гаврин Д.В.;

від третіх осіб: не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс», в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 65, вчинений 28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем Вадимом Вікторовичем в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» про стягнення з Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вчиняючи виконавчий напис № 65 від 28.01.2025, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності нотаріально засвідченого укладеного договору між позивачем та відповідачем та наявності безспірності заборгованості, чим порушив ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат».

Разом з позовною заявою позивачем клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. документи на підставі яких ним 28.01.2025 було вчинено виконавчий напис № 65.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.02.2025 відкрито провадження у справі № 911/538/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях. Зобов`язано позивача надіслати на адресу третіх осіб позовну заяву з доданими до неї документами. Надано відповідачу строк для подачі відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Запропоновано третім особам подати до суду письмові пояснення щодо позову. Призначено підготовче засідання у справі на 19.03.2025.

Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.02.2025 була направлена відповідачу в його електронний кабінет. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа, ухвала суду про відкриття провадження була доставлена до електронного кабінету ТОВ «Аеро Ресторантс» 19.02.2025 о 20:25.

Третім особам ухвала суду про відкриття провадження у справі також була доставлена до їх електронних кабінетів 19.02.2025 о 20:25, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, враховуючи положення п. 2 ч. 6 ст. 242 ГГПК України, та те, що ухвала суду від 19.02.2025 була надіслана до електронного кабінету пізніше 17 години, днем вручення учасникам справи ухвали суду про відкриття провадження у справі є 20.02.2025.

Протягом розгляду даної справи учасники справи були належним чином повідомлені про дати та час підготовчих/судових засідань шляхом складення судом ухвал-повідомлень, які доставлялись учасникам справи до їх електронних кабінетів.

20.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшли докази направлення позовної заяви на адресу третіх осіб.

07.03.2025 до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

12.03.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.

18.03.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява вх. № суду 2540 про зміну предмету позову.

19.03.2025 у підготовче засідання з`явились представники сторін. Представники третіх осіб у підготовче засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Суд протокольно прийняв заяви сторін по суті спору до розгляду та долучив їх до матеріалів справи та оглянув оригінали документів, долучених до позовної заяви в копіях.

У підготовчому засіданні представники сторін надали усні пояснення щодо заяви позивача про зміну предмету позову, відповідно до яких позивач заяву підтримав та просив суд задовольнити, а відповідач проти заяви заперечував.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.03.2025 у справі № 911/538/25 у задоволені заяви ДП «МА «Бориспіль» про зміну предмету позову відмовлено. Клопотання ДП «МА «Бориспіль» про витребування доказів задоволено. Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. надати суду належним чином завірені копії документи, на підставі яких ним 28.01.2025 було вчинено виконавчий напис № 65. Відкладено підготовче засідання у справі № 911/538/25 на 23.04.2025.

07.04.2025 до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2025. Приватний нотаріус просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.

23.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23.04.2025 у підготовче засідання з`явився представник позивача. Представники інших учасників справи у підготовче засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Суд протокольно прийняв подані до суду приватним нотаріусом документи до розгляду та долучив їх до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.04.2025 відкладено підготовче засідання у справі № 911/538/25 на 14.05.2025, про що занесено до протоколу підготовчого засідання.

23.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

14.05.2025 у підготовче засідання з`явились представники сторін. Представники третіх осіб у підготовче засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Суд протокольно прийняв заперечення відповідача на відповідь на відзив до розгляду та долучив їх до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.05.2025 вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу № 911/538/25 до судового розгляду по суті на 25.06.2025, про що занесено до протоколу підготовчого засідання.

04.06.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшли письмові пояснення на заперечення відповідача на відповідь на відзив.

25.06.2025 в судове засідання з`явились представники сторін. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 25.06.2025 суд оголосив про відкриття розгляду справи по суті та про його початок. Представники сторін виступили з вступними промовами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.06.2025 оголошено перерву в судовому засіданні у справі № 911/538/25 до 16.07.2025 перед встановленням обставин справи та перевіркою їх доказами, про що занесено до протоколу судового засідання.

16.07.2025 в судове засідання з`явились представники сторін. Представники третіх осіб в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 16.07.2025 суд перейшов до стадії встановлення обставин справи та перевіркою їх доказами. Представники сторін надали усні пояснення щодо обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.07.2025 оголошено перерву в судовому засіданні у справі № 911/538/25 до 31.07.2025 перед судовими дебатами, про що занесено до протоколу судового засідання.

31.07.2025 в судове засідання з`явились представники сторін. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив позов задовольнити.

У свою чергу представник відповідача не визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Щодо неявки третіх осіб в судове засідання суд зазначає, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що представники третіх осіб не з`явилися в судове засідання без поважних причини, про причини неявки суд не повідомили, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і ст. 4 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 11 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Приймаючи до уваги, що учасники справи скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

В судовому засіданні 31.07.2025 судом на стадії ухвалення судового рішення оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Частиною 5 ст. 240 ГПК України визначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене).

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Враховуючи те, що суддя Сокуренко Л.В. з 11.08.2025 до 24.08.2025 включно перебувала у відпустці, повне судове рішення складено та підписано судом після виходу судді на роботу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши усні пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

31.07.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого відповідно до наказу Фонду державного майна України № 786 від 05.08.2019 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі орендодавець, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтер Аеро Україна» (зараз Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс») (далі орендодавець, відповідач) укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1611 (далі договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем Вадимом Вікторовичем та зареєстрований в реєстрі за № 1377, за змістом п. 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частину приміщення № 3.1.4 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 60, 0 кв. м, розміщене за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу «D», загальною площею 107 850, 5 кв. м, що перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі балансоутримувач, позивач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.04.2014 і становить 3 078 387, 00 грн без ПДВ.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати державної реєстрації договору та підписання акта приймання-передавання майна.

Згідно з пп. 3.1, 3.2 договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати з державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995, і становить за базовий місяць розрахунку квітень 2014 року суму в розмірі 38 479, 84 грн згідно розрахунку орендної плати, який додається. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 3.6 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.10 договору визначено, що зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди.

Згідно з п. 5.2 договору, орендар зобов`язується протягом місяця після підписання договору внести завдаток, передбачений договором. Завдаток стягується до державного бюджету і балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 3.6 договору. Якщо в разі дострокового припинення договору за згодою сторін сума сплачених орендних платежів і завдатку перевищують передбачені договором платежі за період фактичної оренди, то це перевищення розглядається як зайва сума орендної плати (див. пункт 3.9 договору), що підлягає поверненню.

За змістом п. 3.9 договору, надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому прядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв`язку з припиненням орендних відносин поверненню орендарю. Для забезпечення повернення зазначених коштів сторони керуються вимогами Порядку забезпечення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом МФУ № 787 від 03.09.2013, та постанови КМУ № 106 від 16.02.2011 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету» (зі змінами).

Відповідно до п. 5.8 договору, орендодавець зобов`язаний на вимогу орендодавця та балансоутримувача проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір укладено строком (терміном) на 10 років, що діє з 31.07.2014 до 30.07.2024 року включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, за умови наявності дозволу уповноваженого органу управління об`єктами державної власності, наданого на запит орендодавця. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною його частиною (п.10.4 договору).

Згідно з п. 10.6 договору, чинність цього договору припиняється, зокрема внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Суд встановив, що 27.08.2014 орендар, на виконання пп. 3.1, 3.6, 3.10, 5.2 договору, перерахував на користь балансоутримувача завдаток в рахунок орендної плати за останній місяць оренди в розмірі 19 239, 92 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 00170 від 27.08.2014 на суму 19 239, 92 грн із призначенням платежу: «сплата завдатку в рахунок орендної плати за останній місяць оренди згідно договору № 1611 від 31.07.2014, у т.ч. ПДВ 7 695, 97 грн».

Регіональне відділення ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях листом № 50-0202-2207 від 17.07.2024 про надання інформації щодо строку дії договорів оренди повідомило орендаря, що термін дії договорів, у тому числі договору оренди № 1611 від 31.07.2014 до 30.07.2024. Листом орендодавець повідомив орендаря, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» балансоутримувач листом № 25-22-315 від 28.06.2024 повідомив Регіональне відділення про не продовження договорів оренди від 30.07.2014, у томі числі договору № 1611, у зв`язку з необхідність використання майна для власних потреб. Враховуючи викладене, орендодавець повідомив орендаря про відсутність підстав для продовження дії, зокрема договору оренди № 1611 від 30.07.2014.

ДП «МА «Бориспіль» направило ТОВ «Аеро Ресторантс» повідомлення № 25-22-310 від 28.06.2024 про необхідність використання орендованого майна для власних потреб, в якому балансоутримувач повідомив орендаря, що строк дії договору оренди № 1611 від 31.07.2014 спливає 30.07.2024 та повідомив про необхідність ДП «МА «Бориспіль» у використанні зазначеного у договорі нерухомого майна для власних потреб. У зв`язку із чим балансоутримувач, на підставі ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та керуючись п. 142 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, повідомив орендаря про не продовження договору оренди № 1611 від 31.07.2014 у зв`язку із необхідністю використання орендованого за договором оренди № 1611 від 31.07.2014 майна для власних потреб ДП «МА «Бориспіль».

21.08.2024 ТОВ «Аеро Ресторантс» направило ДП «МА «Бориспіль» лист № 21-08-24-11 про повернення завдатку, сплаченого орендарем згідно з договором оренди № 1611.

Направлення вказаного листа позивачу підтверджується описом вкладення до цінного листа за № 050 від 21.08.2024 та накладною до вказаного поштового відправлення. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказане поштове відправлення було вручено адресату 27.08.2024. Проте, позивач вимогу відповідача про повернення сплаченого ним завдатку за умовами договору оренди не виконав.

В матеріалах справи наявний акт звіряння розрахунків за період з 01.10.2023 до 30.09.2024 згідно договору № 1611 від 30.07.2014, за змістом якого станом на 30.09.2024 заборгованість ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» складає 19 239, 92 грн. Вказаний акт звіряння розрахунків підписаний електронними підписами сторін: з боку ДП «МА «Бориспіль» акт підписаний 05.11.2024, з боку ТОВ «Аеро Ресторантс» 13.11.2024.

В подальшому, 09.01.2025 ТОВ «Аеро Ресторантс» направило ДП «МА «Бориспіль» вимогу вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025 про сплату 19 239, 92 грн, в якому зазначив, що станом на дату припинення договору оренди № 1611 від 31.07.2014 у орендаря відсутня заборгованість за договором оренди, однак станом на 08.01.2025 балансоутримувач не повернув орендарю 19 239, 92 грн сплаченого завдатку за умовами договору оренди. У зв`язку із цим відповідач, керуючись ч. 2 ст. 530 ЦК України, вимагав позивача в семиденний строк від дня пред`явлення вимоги сплатити заборгованість в сумі 19 239, 92 грн, сплачену відповідачем як орендарем на підставі платіжного доручення № 00170 від 27.08.2014 із розрахунку 30% від орендної плати (11543,95 грн) + сума ПДВ за ставкою 20% від орендної плати (7695,97 грн). Направлення вказаного листа позивачу підтверджується описом вкладення до цінного листа та поштовою накладною за № 841. Відповідно до відомостей з офіційного вебпорталу АТ «Укрпошта», вказане поштове відправлення було вручено адресату 14.01.2025. Позивач у позовній заяві підтвердив отримання вимоги відповідача вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025 про сплату 19 239, 92 грн 14.01.2025 та долучив копію вказаної вимоги до позовної заяви.

28.01.2025 ДП «МА «Бориспіль», у відповідь на вимогу відповідача вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025, направив заяву про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025, в якій зазначив, що 27.08.2014 орендар на виконання пп. 3.10, 5.2 договору № 1611 від 31.07.2014 сплатив на користь ДП «МА «Бориспіль» як балансоутримувача 19 239, 92 грн (з ПДВ) завдатку в рахунок орендної плати за останній місяць оренди за договором відповідно до платіжного доручення № 37910 та з огляду на умови пп. 5.2, 10.1 договору, сплачена орендарем на користь балансоутримувача сума 19 239, 92 грн (з ПДВ) завдатку в рахунок орендної плати за останній місяць оренди за договором підлягає поверненню балансоутримувачем орендарю. Разом з цим, позивач у заяві зазначив, що відповідач має перед позивачем невиконане грошове зобов`язання в сумі 419 000, 00 штрафу за договором № 02.5-14/1-30 від 20.04.2015 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, залишеним у цій частині без змін постановами апеляційної та касаційної інстанцій. У зв`язку із цим позивач, на підставі ч. 3 ст. 203 ГК України та ст. 601 ЦК України заявив про припинення свого зобов`язання щодо сплати (повернення) на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» суми 19 239, 92 грн завдатку, сплаченого орендарем в рахунок орендної плати за останній місяць оренди згідно договору № 1611 від 31.07.2014 шляхом зарахування грошових зобов`язань ТОВ «Аеро Ресторантс» перед ДП «МА «Бориспіль» за договором № 02.5-14/1-30 від 20.04.2015, підтверджених рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, яке набрало законної сили 30.10.2023. Позивач заявою повідомив відповідача, що зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн (з ПДВ) завдатку за договором № 1611 від 31.07.2014 припинено повністю, а грошові зобов`язання ТОВ «Аеро Ресторантс» перед ДП «МА «Бориспіль» за договором № 02.5-14/1-30 від 20.04.2015, підтверджені рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, припинено частково на суму 19 239, 92 грн; залишок невиконаних грошових зобов`язань ТОВ «Аеро Ресторантс» перед ДП «МА «Бориспіль» за договором № 02.5-14/1-30 від 20.04.2015 на суму 419 000, 00 штрафу, підтверджених рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, з урахуванням результатів розгляду позивачем вимог відповідача від 09.01.2025 № 09-01-25/1 і від 09.01.2025 № 09-01-25/2 становить 283 634, 56 грн штрафу.

На підтвердження направлення вказаної заяви позивач долучив до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист за № 635 та фіскальний чек від 28.01.2025. Відповідач отримав вказану вище заяву позивача про припинення зобов`язання зарахуванням засобами поштового зв`язку 06.02.2025, що визнається сторонами.

Також, позивач стверджує, що заява ДП «МА «Бориспіль» № 35-22-12 від 27.01.2025 про припинення зобов`язання зарахуванням в подальшому була направлена відповідачу на його офіційну електронну адресу, на підтвердження чого позивач долучив до матеріалів справи роздруківку з електронної пошти Outlook.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 28.01.2025 ТОВ «Аеро Ресторантс» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича із заявою про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 19 239, 92 грн та вчинення виконавчого напису на договорі оренди № 1611 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, який був укладений між РВ ФДМ України по Київській області та ТОВ «Аеро Ресторантс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В.

Заява від 28.01.2025 підписана уповноваженим представником відповідачем, скріплена відтиском печатки відповідача та зареєстрована в реєстрі за № 64.

28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В., за заявою ТОВ «Аеро Ресторантс» від 28.01.2025, вчинено виконавчий напис про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» заборгованості в загальній сумі 19 239, 92 грн, зареєстрований в реєстрі за № 65.

Зі змісту виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 вбачається, що останній вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерство юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Виконавчим написом № 65 від 28.01.2025 пропонується стягнути на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» заборгованість, що виникла відповідно до умов договору оренди № 1611 індивідуально визначеного (нерухомого) майна. що належить до державної власності, який був укладений між РВ ФДМ України по Київській області (далі «орендодавець») та стягувачем (що на дату укладання договору мало повну назву ТОВ «Росінтер Аеро Україна»), посвідченого Рогачем В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 31.07.2014, що зареєстрований за реєстровим № 1377, яку сплачено стягувачем на користь балансоутримувача відповідно до п. 3.1, п. 3.6, п. 3.10, п. 5.2 договору на забезпечення зобов`язання стягувача щодо сплати орендної плати у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди та не повернутий стягувачу після балансоутримувачем, яким є ДП «МА «Бориспіль», відповідно до умов договору оренди № 1611 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, який був укладений між орендодавцем та стягувачем, посвідченого Рогачем В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 31.07.2014, що зареєстрований за реєстровим № 1377.

Відповідно до змісту виконавчого напису № 65 від 28.01.2025, загальна сума заборгованості, з урахуванням п. 3.1, п. 3.6, п. 3.10, п. 5.2 договору № 1611 від 31.07.2014 становить 19 239, 92 грн, що була внесена орендарем відповідно до п. 5.2 договору та не повернута боржником після 30.07.2024 в зв`язку із закінченням строку договору, на який його було укладено.

Суд встановив, що виконавчий напис скріплений підписом і печаткою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В.

З метою з`ясування питання, на підставі яких документів був вчинений оспорюваний виконавчий напис, ухвалою Господарського суду Київської області від 19.03.2025 у справі № 911/538/25 зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. надати суду належним чином завірені копії документи, на підставі яких ним 28.01.2025 було вчинено виконавчий напис № 65.

07.04.2025 до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2025.

Суд встановив, що виконавчий напис нотаріуса № 65 від 28.01.2025 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. на підставі наступних документів: - заява ТОВ «Аеро Ресторантс» від 28.01.2025 про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 19 239, 92 грн та вчинення виконавчого напису, зареєстрована в реєстрі за № 64; - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 34386242 від 28.01.2025; - рішення Єдиного учасника ТОВ «Аеро Ресторантс» № 1-2022 від 30.12.2022 про призначення Ремінного Д.В. на посаду директора ТОВ «Аеро Ресторантс»; - Статут ТОВ «Аеро Ресторантс», затверджений рішенням № 1-2021 єдиного учасника ТОВ «Аеро Ресторантс» від 08.06.2021; - паспорт громадянина України Ремінного Д.В.; - договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1611 від 31.07.2014, укладений між РВ ФДМ України по Київській області та ТОВ «Аеро Ресторантс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В., та додатки до нього; - платіжне доручення № 00170 від 27.08.2014 на суму 19 239, 92 грн із призначенням платежу: «сплата завдатку в рахунок орендної плати за останній місяць оренди згідно договору № 1611 від 31.07.2014, у т.ч. ПДВ 7 695, 97 грн»; - лист РВ ФДМ по Київській області № 50-0202-2207 від 17.07.2024 про надання інформації щодо строку дії договорів оренди, у тому числі договору оренди № 1611 від 31.07.2014; - повідомлення ДП «МА «Бориспіль» № 25-22-310 від 28.06.2024 про необхідність використання орендованого майна для власних потреб, довіреність від 28.06.2024; - лист ТОВ «Аеро Ресторантс» вих. № 21-08-24-11 від 21.08.2024 про повернення завдатку, сплаченого згідно договору оренди № 1611 від 31.07.2014, опис вкладення у цінний лист за № 050 від 21.08.2024, поштова накладна, рекомендоване повідомлення про вручення вказаного поштового відправлення за № 050; - вимога ТОВ «Аеро Ресторантс» вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025 про сплату 19 239, 92 грн боргу (в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України), опис вкладення у цінний лист за № 841 від 09.01.2025, поштова накладна, роздруківка з вебсайту АТ «Укрпошта» щодо поштового відправлення № 841; - акт звіряння розрахунків за період з 01.10.2023-30.09.2024 згідно договору № 1611 від 30.07.2014; - інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 222173050 від 28.01.2025, № 222173165 від 28.01.2025, № 222173192 від 28.01.2025, № 222173221 від 28.01.2025, № 222173274 від 28.01.2025; - заява ДП «МА «Бориспіль» про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025; - інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 410062295 від 28.01.2025 щодо будівлі пасажирського терміналу «D», загальною площею 109 274, 5 кв. м, розташованої за адресою: Київська обл., Бориспільський р, Бориспіль-7, «Бориспіль» Міжнародний аеропорт; - витяг з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна (податкові застави) за суб`єктом ТОВ «Аеро Ресторантс» № 95342120 від 28.01.2025; - витяг з Державного реєстру санкцій щодо ТОВ «Аеро Ресторантс» від 28.01.2025.

30.01.2025 старшим державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Катериною Кириченко винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77038062 з примусового виконання виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» 19 239, 92 грн заборгованості.

30.01.2025 виконавчою службою направлено боржнику і стягувачу повідомлення № 7443 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 65 від 28.01.2025.

31.01.2025 ДП «МА «Бориспіль» звернулось до виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження № 35-22/1-42, в якому повідомлено виконавчу службу про те, що ДП «МА «Бориспіль» направляло ТОВ «Аеро Ресторантс» заяву № 35-22-12 від 27.01.2025 про припинення зобов`язання зарахуванням на підставі ч. 3 ст. 203 ГК України та ст. 601 ЦК України. Отже, як зазначив позивач, грошові зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн (з ПДВ) завдатку за договором № 1611 від 31.07.2014 припинено повністю. Доказом направлення заяви про припинення зобов`язання зарахуванням ТОВ «Аеро Ресторантс» є опис вкладення, фіскальний чек та роздруківка про направлення на електронну пошту. У зв`язку із цим позивач просив виконавчу службу закінчити виконавче провадження та винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 77038432.

31.01.2025 з рахунку ДП «МА «Бориспіль» виконавчою службою стягнуто 21 532, 91 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № JBKLP1VOAQUAAS.1 від 31.01.2025 із призначенням платежу: «виконання запиту № JBKLP1VOAQUAAS.1 від 31.01.2025. стягнення; за ВП № 77038062; з виконавчого документу; виконавчий напис; № 65; виданий; 28.01.2025; документ видав; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В.».

03.02.2024 ТОВ «Аеро Ресторантс» направило державному виконавцю пояснення № 03-02-25-03/03 від 03.02.2025, в яких зазначило, що боржник намагається уникнути фактичного виконання напису та наголосив на наступному: 1. У заяві про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025 боржник (ДП «МА «Бориспіль») обґрунтовує часткове зарахування грошових зобов`язань не за виконавчим документом, а за господарським договором, відтак ці вимоги неоднорідні. Слід також зазначити, що стягувач (ТОВ «Аеро Ресторантс») не отримував примірника заяви № 35-22-12 від 27.01.2025. Тому невідомо, чи уповноваженою особою було прийнято вказаний односторонній правочин зі сторони боржника, в т.ч. з огляду на відсутність інформації про підписанта в ЄДР; 2. На сьогоднішній день наказ про стягнення боргу у справі № 911/858/22 не знаходиться на примусовому виконанні виконавчої служби, доказів протилежного боржник не надав, а в матеріалах виконавчого провадження такі відомості відсутні; 3. Довіреність представника боржника містить дописування, які не застережені у встановленому порядку. Відтак, стягувач критично ставиться до поданої ним заяви про закінчення виконавчого провадження № 35-22/1-42 від 31.01.2025; 4. Боржник не звертався у встановленому порядку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В свою чергу, факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з боржника таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України. На підставі вказаного, ТОВ «Аеро Ресторантс» просило виконавчу службу вжити заходи щодо фактичного та повного виконання виконавчого напису нотаріуса.

ДП «МА «Бориспіль» звернулось до виконавчої служби із заявою № 35-22-29 від 04.02.2025, в якій просило виконавчу службу повернути ДП «МА «Бориспіль» грошові кошти в загальній сумі 21 532, 91 грн, стягнуті на підставі платіжної інструкції № JBKLP1VOAQUAAS.1 від 31.01.2025 та закінчити виконавче провадження № 77038062 з примусового виконання виконавчого напису № 65 від 28.01.2025, про що винести відповідну постанову.

Бориспільським відділом державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області листом № 10332 від 04.02.2025, у відповідь на заяву позивача № 35-22/1-42 від 31.01.2025 щодо закриття виконавчого провадження, повідомлено позивача, що в ході проведення виконавчих дій та з метою належного, своєчасного та в повному обсязі виконання виконавчих документів, в межах ВП № 77038062 державним виконавцем було направлено стягувачу вимогу щодо підтвердження інформації стосовно виконання ДП «МА «Бориспіль» вимог, зазначених, зокрема у виконавчому написі від № 65 від 28.01.2025. На зазначену вимогу ТОВ «Аеро Ресторантс» направило заяву № 03-02-25-03/03 від 03.02.2025 щодо спростування погашення заборгованості ДП «МА «Бориспіль», у зв`язку із цим чим проведено списання та перерахування коштів на користь стягувача.

05.02.2025 старшим державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Катериною Кириченко винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 77038062 з примусового виконання виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 у зв`язку з виконанням боржником виконавчого напису та виконавчого збору.

Бориспільським відділом державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області листом № 14903 від 10.02.2025, у відповідь на заяву позивача № 35-22-29 від 04.02.2025 щодо закриття виконавчого провадження повідомлено позивача, що на виконання платіжних інструкцій до відділу надійшли кошти у розмірі 21 532, 91 грн для погашення боргу та витрат на проведення виконавчих у дій у повному обсязі, а також ТОВ «Аеро Ресторантс» направлено заяву щодо спростовування погашення заборгованості ДП «МА «Бориспіль», у зв`язку із чим проведено списання та перерахування коштів на користь стягувача та винесено постанову від 05.02.2025 про закінчення виконавчого провадження № 77038062 як фактично виконаного.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ДП «МА «Бориспіль» не є стороною договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1611 від 31.07.2014, укладеного між ФВ ФДМ України по Київській області та ТОВ «Аеро Ресторантс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В., а договір оренди не містить підписаних позивачем умов, які б встановлювали для ДП «МА «Бориспіль» фінансові зобов`язання щодо ТОВ «Аеро Ресторантс». Отже, позивач вважає, що приватний нотаріус Рогач В.В., дослідивши зміст договору оренди № 1611 від 31.07.2014, повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису щодо ДП «МА «Бориспіль». На думку позивача, жодних документів, що підтверджують безспірність заборгованості ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» та встановлюють прострочення виконання зобов`язання за договором оренди № 1611 від 31.07.2014 не могло бути надано нотаріусу. Отже, за ствердженням позивача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., вчиняючи виконавчий напис № 65 від 28.01.2025 не врахував та не перевірив факту наявності нотаріально засвідченого укладеного договору між позивачем з відповідачем та наявності безспірності заборгованості, чим порушив ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», пп. 2, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерство юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, внаслідок чого ДП «МА «Бориспіль» зазнало збитків та порушення його прав.

Крім того, позивач стверджує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. при вчиненні виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн було порушено процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, яка повинна складатися із двох етапів: повідомлення боржника та вчинення виконавчого напису. Позивач, опираючись висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.10.2023 у справі № 344/13138/21, від 02.11.2022 у справі № 758/14101/16-ц, від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17, стверджує, що на момент вчинення виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн, так само як і на дату звернення до суду з даною позовною заявою, ДП «МА «Бориспіль» не отримувало ані від ТОВ «Аеро Ресторантс», ані від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В., повідомлення про початок процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором на підставі виконавчого напису нотаріусу, що позбавило ДП «МА «Бориспіль» подати приватному нотаріусу обґрунтовані заперечення щодо вчинення виконавчого напису та/або оспорити вимоги ТОВ «Аеро Ресторантс», що свідчить про порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. приписів Порядку № 296/5. Як зазначив позивач, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, позивач доводить, що у вчиненому оскаржуваному виконавчому написі № 65 від 28.01.2025 відсутня інформація, на підставі яких саме документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, було вчинено виконавчий напис.

З огляду на наведене вище, ДП «МА «Бориспіль» вважає наявними достатні правові підстави вважати виконавчий напис № 65 від 28.01.2025, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В., таким, що вчинений з порушенням вимог законодавства та, як наслідок, таким, що не підлягає виконанню.

Також, за ствердженням позивача, станом на дату вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн вказана заборгованість не існувала, грошові зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн (з ПДВ) завдатку за договором оренди № 1611 від 31.07.2014 було припинено повністю у зв`язку із направленням відповідачу заяви про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025 на вказану суму заборгованості. Оскільки, на думку позивача, станом на день вчинення (28.01.2025) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. виконавчого напису № 65 заборгованість ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» була відсутня у зв`язку із її зарахуванням, позивач вважає, що виконавчий напис № 65 від 28.01.2025 вчинений з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, позивач зазначив, що про існування виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн позивач дізнався з матеріалів виконавчого провадження № 77038062, яке було відкрите 30.01.2025. Згідно пояснень позивача, він неодноразово звертався до виконавчої служби щодо закриття вказаного виконавчого провадження, проте 31.01.2025 з розрахункового рахунку ДП «МА «Бориспіль» було здійснено списання грошових коштів за ВП № 77038062 в загальній сумі 21 532, 91 грн; його заяви № 35-22/1-42 від 31.01.2025 та № 35-22-29 від 04.02.2025 не були враховані під час вчинення виконавчих дій, кошти на розрахунковий рахунок ДП «МА «Бориспіль» повернуто не було, а виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 закінчено на підставі постанови старшого державного виконавця Бориспільського ВДВС Кириченко К. від 05.02.2025.

З урахуванням усього зазначеного вище, ДП «МА «Бориспіль» просить суд визнати оспорюваний виконавчий напис № 65, вчинений 28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. в інтересах ТОВ «Аеро Ресторантс» про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн таким, що не підлягає виконанню.

У свою чергу відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що посилання позивача на обставину того, що жодних документів, що підтверджують безспірність заборгованості ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» та встановлюють прострочення виконання зобов`язання за договором оренди не могло бути надано нотаріусу не відповідають дійсності, оскільки заборгованість ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» підтверджується актом звіряння розрахунків станом на 30.09.2024 відповідно до якого розмір заборгованості позивача за договором оренди перед ТОВ «Аеро Ресторантс» становить 19 239, 92 грн.

Також, відповідач вважає таким, що не відповідають дійсності посилання позивача на обставину того, що станом на дату вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 28.01.2025 № 65 про стягнення грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн вказана заборгованість не існувала, а грошові зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн завдатку за договором № 1611 від 31.07.2014 було припинено повністю у зв`язку із направленням відповідачу заяви про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025 на вказану суму заборгованості, оскільки, за ствердженням відповідача, заява ДП «МА «Бориспіль» про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025 була вручена ТОВ «Аеро Ресторантс» лише 06.02.2025. Тобто, за ствердженням відповідача, станом на 28.01.2025 ані ТОВ «Аеро Ресторантс», ані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Рогачу В.В. не було та не могло бути відомо про припинення зобов`язання зарахуванням. Окремо відповідач звернув увагу на те, що 05.02.2025 було відкрито виконавче провадження № 77102133 про стягнення з ТОВ «Аеро Ресторантс» на користь ДП «МА «Бориспіль» за рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, яке набрало законної сили 30.10.2023, яке було закінчене 06.02.2025 у зв`язку із задоволенням вимог ДП «МА «Бориспіль» в повному обсязі. Крім того, відповідач звернув увагу, що ДП «МА «Бориспіль» заявою (повідомленням) № 35-22-36 від 06.02.2025 ДП «МА «Бориспіль» відмовилось від заяви про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025.

Заперечуючи проти аргументів відповідача, позивач у відповіді на відзив зазначив, що сам по собі акт звіряння взаєморозрахунків не є документом, що підтверджує безспірність заборгованості ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» та встановлює прострочення виконання зобов`язання за договором оренди. Також, позивач зауважив, що акт звіряння взаєморозрахунків, на який посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, складений станом на 30.09.2024, проте оскаржуваний виконавчий напис вчинявся 28.01.2025, при цьому, жодних доказів подання вказаного вище акту звіряння взаєморозрахунків нотаріусу для вчинення оскаржуваного виконавчого напису відповідачем до відзиву не надано. Крім того, позивач стверджує, що грошові зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» було припинено повністю 27.01.2025 в момент вчинення заяви про зарахування, а не в момент отримання відповідачем заяви про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12. Позивач також посилався на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. не було виконано перший (підготовчий) етап процедури стягнення, тобто не повідомлено позивача, що відповідачем розпочато процедуру стягнення за виконавчим написом, що позбавило ДП «МА «Бориспіль» можливості надати докази, що грошові зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» припинено повністю 27.01.2025, а отже відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, що свідчить про порушення приватним нотаріусом приписів Порядку № 296/5. При цьому, позивач наголосив на тому, що відповідач не звертався до суду з позовними вимогами про визнання недійсним одностороннього правочину заяви про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025 на суму 19 239,92 грн. Стосовно тверджень відповідача, що виконавче провадження № 77102133 про стягнення з ТОВ «Аеро Ресторантс» на користь ДП «МА «Бориспіль» за рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, яке набрало законної сили 30.10.2023, було закінчене 06.02.2025 у зв`язку із задоволенням вимог ДП «МА «Бориспіль» в повному обсязі, позивач зазначив, що вказані обставини не стосуються предмета спору у даній справі. Крім того, позивач стверджував про суперечливу поведінку відповідача, оскільки в межах виконавчого провадження № 77038062 відповідач спростував припинення зобов`язання зарахуванням, проте, в межах виконавчого провадження № 77102133 просив закінчити провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення внаслідок одностороннього правочину, вчиненого ДП «МА «Бориспіль».

Отже, предметом спору у даній справі є визнання виконавчого напису № 65, вчиненого 28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. про стягнення з Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн завдатку за договором оренди № 1611 від 30.07.2014, таким, що не підлягає виконанню.

Підставами позову є: порушення приватним нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису приписів ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», пп. 2, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; відсутність доказів безспірності заборгованості ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» за договором № 1611 від 31.07.2014; порушення приватним нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором на підставі виконавчого напису нотаріуса в частині повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення; припинення станом на дату вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 28.01.2025 № 65 грошових зобов`язань ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн завдатку за договором № 1611 від 31.07.2014 у зв`язку із направленням відповідачу заяви про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025 на вказану суму заборгованості.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України «Про нотаріат», за змістом ст. 2 якого правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб`єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК.

При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ГПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що суд може захистити порушене право, зокрема шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Предметом доказування у господарських спорах даної категорії за загальним правилом є обставини, які свідчать про існування правових підстав для вчинення виконавчого напису, зокрема існування у боржника відповідного боргу перед кредитором та того, чи допускається у спірних правовідносинах застосування вказаного досудового способу вирішення спорів.

Згідно з ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Таким актом, зокрема є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі Порядок № 296/5) (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульована главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу II Порядку № 296/5.

Так, згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу II Порядку № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік документів № 1172).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів № 1172.

За змістом п. 1 Переліку документів № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Отже, виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 916/1293/18).

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Основними (обов`язковими) умовами для вчинення нотаріусом виконавчого напису є: 1) наявність (існування) заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем станом на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, безспірність такої заборгованості; 2) дотримання заявником при пред`явлені нотаріусу вимоги, за якою видається виконавчий напис, встановленого законом строку давності.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Водночас, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15. Зокрема, боржник, в свою чергу, з метою захисту своїх прав не позбавлений можливості подати позовну заяву до суду для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, як з підстав необ`єктивності вимог стягувача (неправильна сума заборгованості, сплив строків давності тощо), так і з підстав порушення процедури вчинення такого напису нотаріусом.

З урахуванням зазначеного та приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 та від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц у).

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17.

Частинами 1, 3 ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на: порушення приватним нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису приписів ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», пп. 2, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; відсутність доказів безспірності заборгованості ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» за договором № 1611 від 31.07.2014; порушення приватним нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором на підставі виконавчого напису нотаріуса в частині повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення; припинення станом на дату вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 28.01.2025 № 65 грошових зобов`язань ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн завдатку за договором № 1611 від 31.07.2014 у зв`язку із направленням відповідачу заяви про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025 на вказану суму заборгованості.

Згідно з підп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема мають бути зазначені: - відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; - дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; - номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; - строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктом 2.2 п. 2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Суд встановив вище, що 28.01.2025 ТОВ «Аеро Ресторантс» звернулось до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. із заявою про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 19 239, 92 грн та вчинення виконавчого напису на договорі оренди № 1611 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, який був укладений між РВ ФДМ України по Київській області та ТОВ «Аеро Ресторантс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В.

Заява від 28.01.2025 підписана уповноваженим представником відповідачем, скріплена відтиском печатки відповідача та зареєстрована в реєстрі за № 64.

Дослідивши зміст заяви ТОВ «Аеро Ресторантс» від 28.01.2025 про вчинення виконавчого напису, суд встановив, що остання відповідає вимогам підп. 2.1 п. 2 розділу 16 глави ІІ Порядку № 296/5.

28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В., за заявою ТОВ «Аеро Ресторантс» від 28.01.2025, вчинено виконавчий напис № 65 про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» заборгованості в загальній сумі 19 239, 92 грн, зі змісту якого вбачається, що останній вчинений приватним нотаріусом на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку № 296/5 та пункту 1 Переліку документів № 1172.

Виконавчим написом № 65 від 28.01.2025 пропонується стягнути на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» заборгованість, що виникла відповідно до умов договору оренди № 1611 індивідуально визначеного (нерухомого) майна. що належить до державної власності, який був укладений між РВ ФДМ України по Київській області (далі «орендодавець») та стягувачем (що на дату укладання договору мало повну назву ТОВ «Росінтер Аеро Україна»), посвідченого Рогачем В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 31.07.2014, що зареєстрований за реєстровим № 1377, яку сплачено стягувачем на користь балансоутримувача відповідно до п. 3.1, п. 3.6, п. 3.10, п. 5.2 договору на забезпечення зобов`язання стягувача щодо сплати орендної плати у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди та не повернутий стягувачу після балансоутримувачем, яким є ДП «МА «Бориспіль», відповідно до умов договору оренди № 1611 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, який був укладений між орендодавцем та стягувачем, посвідченого Рогачем В. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 31.07.2014, що зареєстрований за реєстровим № 1377.

Відповідно до змісту виконавчого напису № 65 від 28.01.2025, загальна сума заборгованості, з урахуванням п. 3.1, п. 3.6, п. 3.10, п. 5.2 договору № 1611 від 31.07.2014 становить 19 239, 92 грн, що була внесена орендарем відповідно до п. 5.2 договору та не повернута боржником після 30.07.2024 в зв`язку із закінченням строку договору, на який його було укладено.

Суд встановив, що виконавчий напис скріплений підписом і печаткою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. та за своїм змістом відповідає вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 4 Порядку № 296/5.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис нотаріуса № 65 від 28.01.2025 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. на підставі наступних документів: - заява ТОВ «Аеро Ресторантс» від 28.01.2025 про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 19 239, 92 грн та вчинення виконавчого напису, зареєстрована в реєстрі за № 64; - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 34386242 від 28.01.2025; - рішення Єдиного учасника ТОВ «Аеро Ресторантс» № 1-2022 від 30.12.2022 про призначення Ремінного Д.В. на посаду директора ТОВ «Аеро Ресторантс»; - Статут ТОВ «Аеро Ресторантс», затверджений рішенням № 1-2021 єдиного учасника ТОВ «Аеро Ресторантс» від 08.06.2021; - паспорт громадянина України Ремінного Д.В.; - договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1611 від 31.07.2014, укладений між РВ ФДМ України по Київській області та ТОВ «Аеро Ресторантс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В., та додатки до нього; - платіжне доручення № 00170 від 27.08.2014 на суму 19 239, 92 грн із призначенням платежу: «сплата завдатку в рахунок орендної плати за останній місяць оренди згідно договору № 1611 від 31.07.2014, у т.ч. ПДВ 7 695, 97 грн»; - лист РВ ФДМ по Київській області № 50-0202-2207 від 17.07.2024 про надання інформації щодо строку дії договорів оренди, у тому числі договору оренди № 1611 від 31.07.2014; - повідомлення ДП «МА «Бориспіль» № 25-22-310 від 28.06.2024 про необхідність використання орендованого майна для власних потреб, довіреність від 28.06.2024; - лист ТОВ «Аеро Ресторантс» вих. № 21-08-24-11 від 21.08.2024 про повернення завдатку, сплаченого згідно договору оренди № 1611 від 31.07.2014, опис вкладення у цінний лист за № 050 від 21.08.2024, поштова накладна, рекомендоване повідомлення про вручення вказаного поштового відправлення за № 050; - вимога ТОВ «Аеро Ресторантс» вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025 про сплату 19 239, 92 грн боргу (в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України), опис вкладення у цінний лист за № 841 від 09.01.2025, поштова накладна, роздруківка з вебсайту АТ «Укрпошта» щодо поштового відправлення № 841; - акт звіряння розрахунків за період з 01.10.2023-30.09.2024 згідно договору № 1611 від 30.07.2014; - інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 222173050 від 28.01.2025, № 222173165 від 28.01.2025, № 222173192 від 28.01.2025, № 222173221 від 28.01.2025, № 222173274 від 28.01.2025; - заява ДП «МА «Бориспіль» про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025; - інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 410062295 від 28.01.2025 щодо будівлі пасажирського терміналу «D», загальною площею 109 274, 5 кв. м, розташованої за адресою: Київська обл., Бориспільський р, Бориспіль-7, «Бориспіль» Міжнародний аеропорт; - витяг з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна (податкові застави) за суб`єктом ТОВ «Аеро Ресторантс» № 95342120 від 28.01.2025; - витяг з Державного реєстру санкцій щодо ТОВ «Аеро Ресторантс» від 28.01.2025.

Досліджуючи питання додержання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. під час вчинення виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів № 1172, суд встановив та зазначає наступне.

Як було зазначено вище, згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення закріплені у підп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу II Порядку № 296/5.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів № 1172.

При цьому, суд звертає увагу, що цей Перелік документів № 1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку № 296/5.

Відповідно до п. 1 Переліку документів № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Суд дослідив та вважає необґрунтованими посилання позивача на обставину того, що ДП «МА «Бориспіль» не є стороною договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1611 від 31.07.2014, укладеного між РВ ФДМ України по Київській області та ТОВ «Аеро Ресторантс», а договір оренди не містить підписаних позивачем умов, які б встановлювали для ДП «МА «Бориспіль» фінансові зобов`язання щодо ТОВ «Аеро Ресторантс», оскільки Закон України «Про нотаріат», Порядок № 269/5 та Перелік документів № 1172 не встановлюють вимоги стовно того, що виконавчий напис про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором може бути вчинений за заявою стягувача виключно на підставі нотаріально посвідченого договору, укладеного безпосередньо між стягувачем і боржником.

Натомість, відповідно до п. 1 Переліку документів № 1172, виконавчий напис нотаріуса про стягнення заборгованості вчиняється, зокрема на підставі нотаріально посвідченого договору, що передбачає сплату грошових сум, для одержання якого подаються нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору/договорів та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Отже, головною умовою для отримання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором є наявність оригіналу такого договору, що передбачає сплату грошових сум, та наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Суд зазначає, що Перелік документів № 1172 не містить заборон стосовно стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченим договором, стороною (підписантом) якого не є боржник, проте який передбачає сплату грошових сум боржником на користь стягувача. Вказаних заборон також не містить Закон України «Про нотаріат» та Порядок № 269/5.

Крім того, умови договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1611 від 31.07.2014, зокрема пп. 3.6, 3.9, 3.10, 5.2 договору, встановлюють обов`язок орендаря сплатити суму завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди, який сплачується як орендодавцю, так і балансоутримувачу, яким за договором є ДП «МА «Бориспіль», у співвідношенні 70% до 30%, який кореспондує обов`язку орендодавця та балансоутримувача повернути орендарю сплачену суму завдатку після припинення орендних відносин, якщо така не була використана протягом строк дії договору.

Наведеним вище також спростовуються твердження позивача, що договір оренди не містить підписаних позивачем умов, які б встановлювали для ДП «МА «Бориспіль» фінансові зобов`язання щодо ТОВ «Аеро Ресторантс».

Суд встановив вище, що виконавчий напис нотаріуса № 65 від 28.01.2025 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. на підставі, зокрема договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1611 від 31.07.2014, платіжного доручення № 00170 від 27.08.2014 на суму 19 239, 92 грн, листування між сторонами щодо проводження строку дії договору, вимог відповідача до балансоутримувача про повернення завдатку та акта звіряння розрахунків за період з 01.10.2023-30.09.2024 згідно договору № 1611 від 30.07.2014.

Суд встановив вище, що 31.07.2014 між третьою особою та відповідачем було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1611, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1377.

Згідно з пп. 3.1, 3.2 договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати з державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786, і становить за базовий місяць розрахунку квітень 2014 року суму в розмірі 38 479, 84 грн, згідно розрахунку орендної плати, який додається. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 3.6 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.10 договору визначено, що зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди.

Крім того, згідно з п. 5.2 договору, орендар зобов`язується протягом місяця після підписання договору внести завдаток, передбачений договором. Завдаток стягується до державного бюджету і балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 3.6 договору.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.08.2014 орендар, на виконання пп. 3.1, 3.6, 3.10, 5.2 договору, перерахував на користь балансоутримувача завдаток в рахунок орендної плати за останній місяць оренди в розмірі 19 239, 92 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 00170 від 27.08.2014 на суму 19 239, 92 грн із призначенням платежу: «сплата завдатку в рахунок орендної плати за останній місяць оренди згідно договору № 1611 від 31.07.2014, у т.ч. ПДВ 7 695, 97 грн».

Отримувачем завдатку за вказаним платіжним дорученням є ДП «МА «Бориспіль».

Протягом розгляду даної справи ДП «МА «Бориспіль» не заперечило обставину перерахування відповідачем як орендарем, на виконання пп. 3.1, 3.6, 3.10, 5.2 договору № 1611 від 31.07.2014, на користь балансоутримувача завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди, з метою забезпечення зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати, на підставі зазначеного вище платіжного доручення № 00170 від 27.08.2014.

Доказів того, що вказаний завдаток в розмірі 19 239, 92 грн був використаний балансоутримувачем внаслідок порушення орендарем своїх зобов`язань за договором матеріали справи не містять та сторони протягом розгляду даної справи про вказані обставини не стверджували.

Статтею 631 ЦК України визначено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

При цьому, ч. 1 ст. 764 ЦК України передбачено, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У статті 252 ЦК України закріплено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що договір укладено строком (терміном) на 10 років, що діє з 31.07.2014 до 30.07.2024 включно.

При цьому, п. 10.6 договору визначено, що договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, у п. 10.4 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, за умови наявності дозволу уповноваженого органу управління об`єктами державної власності, наданого на запит орендодавця. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною його

Орендодавець листом № 50-0202-2207 від 17.07.2024 про надання інформації щодо строку дії договорів оренди повідомив орендаря, що термін дії договорів, у тому числі договору оренди № 1611 від 31.07.2014 до 30.07.2024. Листом орендодавець повідомив орендаря, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» балансоутримувач листом № 25-22-315 від 28.06.2024 повідомив орендодавця про не продовження договорів оренди від 31.07.2014, у томі числі договору № 1611, у зв`язку з необхідність використання майна для власних потреб. Враховуючи викладене, орендодавець повідомив орендаря про відсутність підстав для продовження дії, зокрема договору № 1611 від 31.07.2014.

Крім того, балансоутримувач направив орендарю повідомлення № 25-22-310 від 28.06.2024 про необхідність використання орендованого майна для власних потреб, в якому повідомив орендаря, що строк дії договору оренди № 1611 від 31.07.2014 спливає 30.07.2024 та повідомив про необхідність ДП «МА «Бориспіль» у використанні зазначеного у договорі нерухомого майна для власних потреб. У зв`язку із чим балансоутримувач повідомив орендаря про не продовження договору оренди № 1611 від 31.07.2014 у зв`язку із необхідністю використання орендованого за договором оренди № 1611 від 31.07.2014 майна для власних потреб ДП «МА «Бориспіль».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю.

Отже, орендодавець реалізував своє право на прийняття рішення про відмову у продовженні договору оренди з підстави, визначеної ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Суд також наголошує на тому, що відповідач протягом розгляду справи не стверджував про пролонгацію договору оренди та не надав до суду жодних доказів на підтвердження пролонгації такого договору.

З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку, що договір оренди № 1611 від 31.07.2014, відповідно до п. 10.6 останнього, припинив свою дію 30.07.2024 у зв`язку із закінченням терміну його дії. Отже, договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1611 від 31.07.2014 є припиненим з 31.07.2024. Протилежного матеріали справи не містять та сторонами не доведено суду.

Відповідно до п. 5.8 договору, орендодавець зобов`язаний на вимогу орендодавця та балансоутримувача проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.

В матеріалах справи наявний акт звіряння розрахунків за період з 01.10.2023 до 30.09.2024 згідно договору № 1611 від 30.07.2014, за змістом якого станом на 30.09.2024 заборгованість ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» складає 19 239, 92 грн. Акт звіряння розрахунків підписаний електронними підписами сторін: з боку ДП «МА «Бориспіль» акт підписаний 05.11.2024, з боку ТОВ «Аеро Ресторантс» 13.11.2024.

Складення та підписання вказаного акта звіряння до договору оренди № 1611 від 31.07.2014 сторони не заперечили, як і не надали доказів того, що акт був складений до іншого договору оренди, ніж того, що наявний в матеріалах справи.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Крім того, суд зазначає, що закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність в нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Суд зазначає, що заборгованість ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» в розмірі 19 239, 92 грн, що погоджена сторонами в акті звірки, підтверджується платіжним дорученням № 00170 від 27.08.2014 на підставі якого відповідач як орендар перерахував на користь позивача як балансоутримувача завдаток у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди, з метою забезпечення зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати. Вказана обставина сторонами не заперечена та не спростована.

З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку, що підписаний між сторонами акт звіряння розрахунків за період 01.10.2023-30.09.2024 свідчить про визнання позивачем як балансоутримувачем перед відповідачем як орендарем боргу в загальній сумі 19 239, 92 грн. Протилежного суду не доведено.

За змістом п. 3.9 договору, надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому прядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв`язку з припиненням орендних відносин поверненню орендарю. Для забезпечення повернення зазначених коштів сторони керуються вимогами Порядку забезпечення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету» (зі змінами).

Відповідно до п. 5.2 договору, якщо в разі дострокового припинення договору за згодою сторін сума сплачених орендних платежів і завдатку перевищують передбачені договором платежі за період фактичної оренди, то це перевищення розглядається як зайва сума орендної плати (див. пункт 3.9 договору), що підлягає поверненню.

Водночас, строк повернення балансоутримувачем завдатку, сплаченого орендарем з метою забезпечення зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати у зв`язку з припиненням орендних відносин сторонами в договорі не узгоджений.

Суд встановив вище, що 21.08.2024 ТОВ «Аеро Ресторантс» направило ДП «МА «Бориспіль» лист № 21-08-24-11 про повернення завдатку, сплаченого орендарем згідно з договором оренди, яке позивач отримав 27.08.2024, що підтверджується належними та допустимими доказами. Отримання вказаного листа позивач протягом розгляду справи не заперечив, проте вимогу відповідача про повернення сплаченого ним завдатку за умовами договору оренди в розмірі 19 239, 92 грн не виконав.

09.01.2025 ТОВ «Аеро Ресторантс» направило ДП «МА «Бориспіль» вимогу вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025 про сплату 19 239, 92 грн, в якому зазначив, що станом на дату припинення договору оренди № 1611 від 31.07.2014 у орендаря відсутня заборгованість за договором оренди, однак станом на 08.01.2025 балансоутримувач не повернув орендарю 19 239, 92 грн сплаченого завдатку за умовами договору оренди. У зв`язку із цим відповідач, керуючись ч. 2 ст. 530 ЦК України, вимагав позивача в семиденний строк від дня пред`явлення вимоги сплатити заборгованість в сумі 19 239, 92 грн, сплачену відповідачем як орендарем на підставі платіжного доручення № 00170 від 27.08.2014 із розрахунку 30% від орендної плати (11543,95 грн) + сума ПДВ за ставкою 20% від орендної плати (7695,97 грн).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач отримав зазначену вище вимогу відповідача вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025 про сплату 19 239, 92 грн 14.01.2025. Позивач у позовній заяві підтвердив отримання вказаної вимоги 14.01.2025 та долучив її копію до позовної заяви.

За приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 252, 253 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, враховуючи дату отримання ДП «МА «Бориспіль» вимоги ТОВ «Аеро Ресторантс» вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025 про сплату 19 239, 92 грн (14.01.2025), приписи ст. 252, 253, ч. 2 ст. 530 ЦК України, а також пп. 3.9, 3.10, 5.2 договору № 1611 від 31.07.2014, суд дійшов висновку, що строк повернення ДП «МА «Бориспіль» як балансоутримувачем ТОВ «Аеро Ресторантс» як орендарю сплаченого за умовами договору оренди завдатку в розмірі 19 239, 92 грн є таким, що настав 21.01.2025.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ДП «МА «Бориспіль» вимоги ТОВ «Аеро Ресторантс» у визначений вимогою та ч. 2 ст. 530 ЦК України не задовольнив, завдаток в розмірі 19 239, 92 грн орендарю не повернув.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення ТОВ «Аеро Ресторантс» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. із заявою від 28.01.2025 про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 19 239, 92 грн та вчинення виконавчого напису на договорі оренди № 1611 від 31.07.2014.

За змістом п. 1 Переліку документів № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як було зазначено судом вище, основними (обов`язковими) умовами для вчинення нотаріусом виконавчого напису є: 1) наявність (існування) заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем станом на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, безспірність такої заборгованості; 2) дотримання заявником при пред`явлені нотаріусу вимоги, за якою видається виконавчий напис, встановленого законом строку давності.

Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

При цьому, суд вже звертав увагу вище, що цей Перелік документів № 1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку № 296/5.

Дослідивши надані ТОВ «Аеро Ресторантс» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В» документи, на підставі яких останній вчинив виконавчий напис № 65 від 28.01.2025, суд встановив, що наданий приватному нотаріусу обсяг документів, необхідних для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, відповідає пункту 1 Переліку документів № 1172.

За висновками суду, надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Рогачу В.В. договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1611 від 31.07.2014, платіжне доручення № 00170 від 27.08.2014 на суму 19 239, 92 грн, лист орендодавця до ТОВ «Аеро Ресторантс» № 50-0202-2207 від 17.07.2024 про надання інформації щодо строку дії договорів оренди, повідомлення ДП «МА «Бориспіль» № 25-22-310 від 28.06.2024 про необхідність використання орендованого майна для власних потреб, підписаний між сторонами без зауважень та заперечень акт звіряння розрахунків за період з 01.10.2023 до 30.09.2024 згідно договору № 1611 від 30.07.2014, лист ТОВ «Аеро Ресторантс» № 21-08-24-11 про повернення завдатку та вимога ТОВ «Аеро Ресторантс» вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025 про сплату 19 239, 92 грн завдатку та докази їх направлення у своїй сукупності підтверджують безспірність заборгованості балансоутримувача перед орендарем за договором № 1611 від 31.07.2014 в розмірі 19 239, 92 грн, що була сплачена орендарем на користь балансоутримувача на виконання пп. 3.1, 3.6, 3.10, 5.2 договору № 1611 від 31.07.2014 на забезпечення зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди, та не повернута орендарю після припинення дії договору балансоутримувачем.

Крім того, суд вважає, що виконавчий напис № 65 від 28.01.2025 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачу В.В. в межах строку, визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5.

Посилання позивача, що в оскаржуваному виконавчому написі відсутня інформація, на підставі яких саме документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, було вчинено виконавчий напис, суд вважає безпідставними, оскільки ані норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку № 296/5, ані норми Закон України «Про виконавче провадження», який встановлює вимоги до виконавчого документа, яким також є виконавчий напис нотаріуса, не визначають, що виконавчий напис нотаріуса (виконавчий документ) обов`язково має містити інформацію, на підставі яких саме документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, було вчинено виконавчий напис, чим спростовуються твердження позивача в цій частині.

Дослідивши зміст виконавчий напису № 65 від 28.01.2025, суд встановив, що останній за формою і змістом відповідає вимогам, встановленим ст. 89 Закону України «Про нотаріат», п. 4 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 та ст. 4 Закон України «Про виконавче провадження», який встановлює вимоги щодо змісту виконавчих документів.

Водночас, з метою з`ясування питання, на підставі яких документів був вчинений оспорюваний виконавчий напис, ухвалою суду від 19.03.2025 було зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. надати суду належним чином завірені копії документи, на підставі яких ним 28.01.2025 було вчинено виконавчий напис № 65, на виконання вимог якої 07.04.2025 до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. надійшли витребувані судом документи. Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. надано до суду інформацію та документи, на підставі яких ним 28.01.2025 було вчинено виконавчий напис № 65.

Наведеним вище спростовуються твердження позивача, що в матеріалах справи відсутні жодні документи, що підтверджують безспірність заборгованості ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» та встановлюють прострочення виконання зобов`язання за договором оренди № 1611 від 31.07.2014.

З урахуванням зазначеного вище, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. під час вчинення ним виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 було дотримано формальні процедури і встановлено факт подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів № 1172.

При цьому, суд дослідив посилання позивача на обставину порушення приватним нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором на підставі виконавчого напису нотаріуса в частині повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення, що позбавило ДП «МА «Бориспіль» подати приватному нотаріусу обґрунтовані заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги ТОВ «Аеро Ресторантс», що свідчить про порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. приписів Порядку № 296/5.

Вказана вище позиція позивача ґрунтується на висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 11.10.2023 у справі № 344/13138/21 (провадження № 61-5577св23), від 02.11.2022 у справі № 758/14101/16-ц (провадження № 61-17550св21), від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що порівнювати подібні правовідносин необхідно за критеріями: предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені фактичні обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 305/1180/15-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11, від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

Водночас досягти повного збігу всіх зазначених обставин у двох різних справах неможливо. Відповідно, враховуючи різноманіття можливих правовідносин, в межах яких така норма права може бути застосована, для забезпечення однакового застосування норми права визначальним при встановленні подібних правовідносин мають бути ті ознаки, які впливають на їх матеріально-правове регулювання (тобто можливість застосування відповідної норми).

Так, у справі № 554/6777/17 предметом розгляду було визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 623 від 26.05.2016 про стягнення з позичальника на користь позикодавця боргу за договором позики, укладеного між сторонами. Позов було обґрунтовано тим, що виконавчий напис учинений із порушенням вимог закону та порядку його вчинення, оскільки заборгованість не була безспірною, надані відповідачкою документи не свідчили про безспірність боргу, а виконавчий напис учинений без повідомлення боржника про наявність боргу та вчинення виконавчого напису.

Верховний Суд у постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 сформулював наступний висновок: «У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, Верховний Суд у постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 зазначив, що суди не встановили факт направлення позикодавцем листа-повідомлення з вимогою сплатити борг і отримання/неотримання позичальником такого листа, що має значення та унеможливлює вирішення спору по суті. У зв`язку із чим Верховний Суд постановою від 27.08.2020 направив справу № 554/6777/17 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У справі № 758/14101/16-ц предметом розгляду було визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 19704 від 04.11.2016 про стягнення з позивача (позичальника) на користь ПАТ «ПУМБ» суму заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами. Позов було обґрунтовано тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, визначена у виконавчому написі сума не є безспірною у зв`язку із спливом позовної давності до частини платежів, а письмова вимога про усунення порушень позивачу не надсилалась; виконавчий напис вчинено з порушенням строку, передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат».

Верховний Суд у постанові від 02.11.2022 у справі № 758/14101/16-ц, опираючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 щодо стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса (стягнення за яким складається з двох етапів), зазначив, що суди не встановили факт направлення позикодавцем листа-повідомлення з вимогою сплатити борг і отримання/неотримання позичальником такого листа, що має значення та унеможливлює вирішення спору по суті, а також не з`ясували, яка була сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, за який період вона утворилась, який строк минув з дня виникнення права вимоги та дійшли передчасного висновку про задоволення позовної вимоги до АТ «ПУМБ». Справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У справі № 344/13138/21 предметом розгляду було визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 2084 від 07.12.2017 про стягнення з позичальника на користь позикодавця заборгованості за договором, строк виконання зобов`язань за яким настав за рахунок майна, переданого в іпотеку як забезпечення виконання зобов`язання за договором іпотеки.

Верховний Суд у постанові від 11.10.2023 у справі № 344/13138/21, також опираючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 щодо стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса (стягнення за яким складається з двох етапів), дійшов висновку, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису № 2084 від 07.12.2017 відсутні відомості щодо отримання позивачкою (позичальником) за місцем її реєстрації/проживання вимоги про усунення порушень за договором позики, що позбавило останню права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги позикодавця, що свідчить про порушення приватним нотаріусом підп. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Верховний Суд також зазначив, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Справу було направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Проаналізувавши зміст зазначених вище постанов Верхового Суду, на які позивач посилається у позовній заяві, суд встановив, що останні стосуються правовідносин щодо стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса та дотримання приватними нотаріусами при вчинені оспорюваних виконавчих написів підп. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5.

Проте, Верховний Суд у вказаних вище постановах не формував висновків щодо процедури стягнення боргу за будь-яким нотаріально посвідченим договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який повинен складатися із двох етапів (перший: повідомлення боржника; другий: учинення виконавчого напису), та наслідків недотримання одного із етапів.

Відповідно до вказаних вище постанов, правова позиція щодо етапності стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором на підставі виконавчого напису нотаріуса і наслідків недотримання одного із етапів такої процедури сформульована Верховим Судом стосовно процедури стягнення боргу саме за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Натомість у даній справі предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконавчого напису нотаріуса № 65 від 28.01.2025 про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн, що були сплачені орендарем на користь балансоутримувача на виконання пп. 3.1, 3.6, 3.10, 5.2 договору оренди № 1611 від 31.07.2014 з метою забезпечення зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди, та не повернуті орендарю після припинення дії договору балансоутримувачем.

Отже, правовідносини у даній справі № 911/538/25 (відносини, що випливають з договору оренди) та у справах № 344/13138/21 (договір позики), № 758/14101/16-ц (кредитний договір) та у справі № 554/6777/17 (договір позики) не є подібними.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки правовідносини у даній справі та справах № 344/13138/21, № 758/14101/16-ц, № 554/6777/17 не є подібними, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин не приймає до уваги посилання позивача та не враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 344/13138/21, від 02.11.2022 у справі № 758/14101/16-ц, від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17.

Посилання позивача в судових засіданнях на застосування у даній справі вказаних вище висновків Верховного Суду «за аналогією» суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах права.

Суд також зазначає, що відповідно до підп. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Крім того, відповідно до п. 1-1 Переліку документів № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

У статті 1 Закону України «Про іпотеку» надане визначення терміну «основне зобов`язання», за змістом якої основне зобов`язання зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечено іпотекою.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що встановлений підп. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 строк (порядок) вчинення нотаріусом виконавчого напису стосується вчинення нотаріусом виконавчого напису в разі порушення зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечено іпотекою, та/або умов іпотечного договору.

Проте, зміст наведених вище норм законодавства не дає суду підстави для висновки про те, що встановлений підп. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 строк (порядок) вчинення нотаріусом виконавчого напису стосується вчинення нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості за будь-якими нотаріально посвідченими договорами, зокрема договорами оренди.

Суд звертає увагу, що норми Закону України «Про нотаріат», Порядку № 296/5 та Переліку документів № 1172 не зобов`язують нотаріуса перед вчиненням виконавчого напису за кожним нотаріально посвідченим договором (у даному випадку за договором оренди) дотримуватись певного строку (порядку) перш ніж вчинити виконавчий напис, зокрема після спливу тридцяти днів з моменту надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушень. Натомість такі вимоги встановлюються законом лише щодо стягнення заборгованості на підстави виконавчих написів за нотаріально посвідченими договорами позики (кредитними договорами).

Позивачем не доведено та належним чином не обґрунтовано, яку саме норму Порядку № 296/5 (в частині повідомлення боржника про усунення порушення та/або про початок процедури стягнення боргу за виконавчим написом тощо) порушено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. під час вчинення оспорюваного виконавчого напису № 65 від 28.01.2025.

При цьому, суд враховує, що відповідно до підп. 2.2 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Проте, як вбачається зі змісту вказаної норми, витребування додаткової інформації є, по-перше, правом, а не обов`язком нотаріуса, що пов`язується із достатністю наданої останньому інформації та документів для вчинення виконавчого напису. По-друге, така інформація/документи, у разі необхідності, витребовуються саме у стягувача, а не боржника.

Суд також зазначає, що на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати боржника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог стягувача. Існування відповідних обов`язків позивач також не довів суду в перебігу розгляду даної справи.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами, в розумінні ст. 76, 77 ГПК України, не довів порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 процедури вчинення такого напису нотаріусом та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення.

З урахуванням зазначеного вище, суд встановив, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. належним чином дослідив зміст заяви стягувача про вчинення виконавчого напису, встановив відповідність поданих стягувачем документи Переліку документів № 1172, що підтверджують безспірність заборгованості ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс», та вчинив виконавчий напис № 65 від 28.01.2025 із дотриманням процедури вчинення такого напису нотаріусом, форма і зміст якого відповідає закону, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. під час вчинення оспорюваного виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн дотримався ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», пп. 1-4 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 та п. 1 Переліку документів № 1172.

Водночас, як було зазначено судом вище, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів № 1172.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Позивач стверджує, що станом на дату вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 28.01.2025 № 65 про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн вказана заборгованість не існувала, грошові зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн (з ПДВ) завдатку за договором № 1611 від 31.07.2014 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, було припинено повністю, у зв`язку із направленням відповідачу заяви про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025 на вказану суму заборгованості у розмірі 19 239, 92 грн.

Як було встановлено судом вище, 28.01.2025 ДП «МА «Бориспіль», у відповідь на вимогу відповідача вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025, направив заяву про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025, в якій зазначив, що 27.08.2014 орендар на виконання пп. 3.10, 5.2 договору № 1611 від 31.07.2014 сплатив на користь ДП «МА «Бориспіль» як балансоутримувача 19 239, 92 грн (з ПДВ) завдатку в рахунок орендної плати за останній місяць оренди за договором відповідно до платіжного доручення № 37910 та з огляду на умови пп. 5.2, 10.1 договору, сплачена орендарем на користь балансоутримувача сума 19 239, 92 грн (з ПДВ) завдатку в рахунок орендної плати за останній місяць оренди за договором підлягає поверненню балансоутримувачем орендарю. Разом з цим, позивач у заяві зазначив, що відповідач має перед позивачем невиконане грошове зобов`язання в сумі 419 000, 00 штрафу за договором № 02.5-14/1-30 від 20.04.2015 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, залишеним у цій частині без змін постановами апеляційної та касаційної інстанцій. У зв`язку із цим позивач, на підставі ч. 3 ст. 203 ГК України та ст. 601 ЦК України заявив про припинення свого зобов`язання щодо сплати (повернення) на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» суми 19 239, 92 грн завдатку, сплаченого орендарем в рахунок орендної плати за останній місяць оренди згідно договору № 1611 від 31.07.2014 шляхом зарахування грошових зобов`язань ТОВ «Аеро Ресторантс» перед ДП «МА «Бориспіль» за договором № 02.5-14/1-30 від 20.04.2015, підтверджених рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, яке набрало законної сили 30.10.2023. Позивач заявою повідомив відповідача, що зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн (з ПДВ) завдатку за договором № 1611 від 31.07.2014 припинено повністю, а грошові зобов`язання ТОВ «Аеро Ресторантс» перед ДП «МА «Бориспіль» за договором № 02.5-14/1-30 від 20.04.2015, підтверджені рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, припинено частково на суму 19 239, 92 грн; залишок невиконаних грошових зобов`язань ТОВ «Аеро Ресторантс» перед ДП «МА «Бориспіль» за договором № 02.5-14/1-30 від 20.04.2015 на суму 419 000, 00 штрафу, підтверджених рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, з урахуванням результатів розгляду позивачем вимог відповідача від 09.01.2025 № 09-01-25/1 і від 09.01.2025 № 09-01-25/2 становить 283 634, 56 грн штрафу.

Відповідач отримав заяву ДП «МА «Бориспіль» № 35-22-12 від 27.01.2025 про припинення зобов`язання зарахуванням засобами поштового зв`язку 06.02.2025, що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

Також, позивач стверджує, що заява ДП «МА «Бориспіль» № 35-22-12 від 27.01.2025 про припинення зобов`язання зарахуванням в подальшому була направлена відповідачу на його офіційну електронну адресу, на підтвердження чого позивач долучив до матеріалів справи роздруківку з електронної пошти Outlook.

Отже, позивач вважає, що зарахування відбулись в момент складення заяви № 35-22-12 від 27.01.2025, а тому станом на 28.01.2025 зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн (з ПДВ) завдатку за договором № 1611 від 31.07.2014 було припинено повністю.

З огляду на наведене вище, за ствердженням позивача, оскільки станом на день (28.01.2025) вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. виконавчого напису № 65 заборгованість ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» була відсутня, позивач вважає, що виконавчий напис № 65 від 28.01.2025 вчинений з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Отже, заява ДП «МА «Бориспіль» вих. № 09-01-25/3 від 09.01.2025 про припинення зобов`язання зарахування є одностороннім правочином в силу ч.1 ст. 202 ЦК України.

Частиною 5 ст. 202 ЦК України встановлено, що до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування і, відповідно, не припиняє зобов`язання. Необхідним і достатнім є наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін. Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням; моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку (висновок викладений в постановах Верховного Суду від: 03.09.2024 у справі № 904/6691/20 (904/3702/23); 10.11.2022 у справі № 914/346/20 (914/155/21); 25.01.2022 у справі № 914/346/20 (914/155/21)).

Матеріалами справи підтверджується та визнається сторонами, що ТОВ «Аеро Ресторантс» отримало заяву ДП «МА «Бориспіль» № 35-22-12 від 27.01.2025 про припинення зобов`язання зарахуванням засобами поштового зв`язку 06.02.2025, і саме з цієї дати можна вважати вчиненими односторонні правочини про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки відповідна заява адресується іншій особі і такою заявою особа повідомляє про своє волевиявлення на припинення зустрічних зобов`язань. При цьому, у відповідний момент припиняються зобов`язання обох сторін.

З огляду на наведене, суд встановив, що станом на день (28.01.2025) вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. виконавчого напису № 65 заборгованість ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» в сумі 19 239, 92 грн існувала, а грошові зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн завдатку за договором оренди № 1611 від 31.07.2014 не було припинено заявою позивача про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025 на вказану суму заборгованості у розмірі 19 239, 92 грн, оскільки вказану заяву відповідач отримав поштою лише 06.02.2025.

Докази вручення відповідачу заяви ДП «МА «Бориспіль» про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025 на суму заборгованості у розмірі 19 239, 92 грн до дати вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 матеріали справи не містять та позивачем до суду не надано.

Отже, позивач належними та допустимими доказами не довів обставину того, що виконавчий напис № 65 від 28.01.2025 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій та за відсутності станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису заборгованості ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн завдатку за договором оренди № 1611 від 31.07.2014.

З урахуванням зазначеного вище, суд встановив, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., вчиняючи оспорюваний виконавчий напис № 65 від 28.01.2025, належним чином врахував та перевірив факт наявності станом на дату вчинення виконавчого напису наявність безспірності заборгованості ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» та дотримався вимог ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», пп. 2, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 та п. 1 Переліку документів № 1172.

Крім того, оцінка заяві ДП «МА «Бориспіль» № 09-01-25/3 від 09.01.2025 про припинення зобов`язання зарахуванням вже була надана Господарським судом Київської області при розгляді заяви ТОВ «Аеро Ресторантс» про визнання наказу № 911/858/22, виданого 06.12.2023 на виконання рішення Господарського суду Київської області від 15.08.2023, яке набрало законної сили 30.10.2023, таким, що не підлягає виконанню.

Так, ухвалою Господарського суду Київської області від 04.04.2025 у справі № 911/858/22 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Аеро Ресторантс» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Київської області від 06.12.2023 № 911/858/22, який видано на виконання рішення Господарського суду Київської області від 15.08.2023, в частині стягнення з ТОВ «Аеро Ресторантс» на користь ДП «МА «Бориспіль» 419 000грн неустойки, 15 051грн витрат зі сплати судового збору.

Господарський суд Київської області в ухвалі від 04.04.2025 у справі № 911/858/22 зазначив: «Враховуючи, що станом на момент отримання ТОВ «Аеро Ресторантс» заяв ДП «МА «Бориспіль» про припинення зарахуванням, зобов`язання ДП «МА «Бориспіль» за договорами оренди індивідуально визначеного (нерухомого майна) від 30.07.2014 № 1603, 30.07.2014 № 1605, 31.07.2014 № 1611, 31.07.2014 № 1613 щодо повернення завдатку вже були припинені їх виконанням в примусовому порядку шляхом стягнення Бориспільським ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) з ДП «МА «Бориспіль» та перерахуванням ТОВ «Аеро Ресторантс» грошових коштів за виконавчими написами у виконавчих проваджень №№ 77038062, 77038281, 77038209 та 77037871. Отже, на момент вчинення стягувачем односторонніх правочинів шляхом вручення відповідних заяв, зобов`язання ДП «МА «Бориспіль», що виникли з відповідних договорів, на підтвердження яких нотаріусом видано виконавчі написи, які виконувались у таких виконавчих провадженням, вже припинились, тому вимоги про їх виконання не могли бути зараховані в рахунок виконання вимог.».

Вказана ухвала Господарського суду Київської області від 04.04.2025 у справі № 911/858/22 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на обставину того, що він неодноразово звертався до виконавчої служби щодо закриття вказаного виконавчого провадження, проте 31.01.2025 з розрахункового рахунку ДП «МА «Бориспіль» було здійснено списання грошових коштів за ВП № 77038062 в загальній сумі 21 532, 91 грн, його заяви № 35-22/1-42 від 31.01.2025 та № 35-22-29 від 04.02.2025 не були враховані під час вчинення виконавчих дій, кошти на розрахунковий рахунок ДП «МА «Бориспіль» повернуто не було, а виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 було закінчено на підставі постанови старшого державного виконавця Бориспільського ВДВС Кириченко К. від 05.02.2025, оскільки дії старшого державного виконавця, вчинені ним в межах виконавчого провадження № 77038062 з примусового виконання виконавчого напису № 65 від 28.01.2025, не є предметом розгляду у даній справі.

Натомість, предметом розгляду у даній справі є визнання виконанню виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. під час його вчинення приписів ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», пп. 1-3 Порядку № 296/6 та п. 1 Переліку документів № 1172 і для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на непослідовну та суперечливу позицію позивача, який, з одного боку, стверджує про те, що ДП «МА «Бориспіль» не є стороною договору оренди № 1611 від 31.07.2014, укладеного між третьою особою та відповідачем, та договір оренди не містять підписаних позивачем умов, які б встановлювали ДП «МА «Бориспіль» фінансові зобов`язання щодо ТОВ «Аеро Ресторантс», а тому приватний нотаріус Рогач В.В. дослідивши зміст договору оренди № 1611 від 31.07.2014, повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису щодо ДП «МА «Бориспіль», з іншого боку, визнає наявність грошових зобов`язань ДП «МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на суму 19 239, 92 грн завдатку за договором оренди № 1611 від 31.07.2014, стверджуючи про їх припинення зарахуванням на підставі його заяви № 35-22-12 від 27.01.2025.

Частинами 1, 3 ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги зазначених вище правових норм, а також враховуючи, що позивач належними та допустимими доказами не довів, а суд за наслідками розгляду даної справи не встановив порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. на час вчинення ним виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 приписів ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», пп. 1-4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, № 1172, та, як наслідок, порушення прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку, що вимога Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 65, вчинений 28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем Вадимом Вікторовичем в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» про стягнення з Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» грошових коштів в сумі 19 239, 92 грн є необґрунтованою, нормативно та документально не доведеною, а тому задоволенню не підлягає.

Окремо, суд вважає за необхідне зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження № 77038062 з примусового виконання виконавчого напису № 65 від 28.01.2025 було закінчене 05.02.2025 на підставі постанови старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням боржником виконавчого напису та виконавчого збору.

Також, 06.02.2025 було закінчене виконавче провадження № 77102133 з примусового виконання наказу № 911/858/22 від 06.12.2023 про стягнення з ТОВ «Аеро Ресторантс» на користь ДП «МА «Бориспіль» 419 000, 00 грн неустойки та 15 051, 00 грн судового збору (в рахунок зарахування якого позивач направляв відповідачу заяву про припинення зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025, що була отримана відповідачем поштою 06.02.2025) на підставі постанови приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням боржником наказу та виконавчого збору.

Отже, станом на дату розгляду даної справи як оспорюваний виконавчий напис нотаріуса № 65 від 28.01.2025, так і рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/858/22 (в рахунок зарахування якого позивач направляв відповідачу заяву про припинення зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025, що була отримана відповідачем поштою 06.02.2025) виконані боржниками в повному обсязі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ДП «МА «Бориспіль» заявою (повідомленням) № 35-22-36 від 06.02.2025 ДП «МА «Бориспіль» відмовилось від заяви про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-12 від 27.01.2025.

Вказана вище інформація при розгляді даної справи судом врахована, однак не покладена в основу рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Всі інші клопотання, заяви, доводи та міркування учасників судового процесу досліджені судом, однак залишені без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують наведених вище висновків суду.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 05.09.2025.

Суддя Л.В. Сокуренко