ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" серпня 2025 р. м. Київ Справа № 911/426/24

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши заяву Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

про забезпечення позову в справі

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніфрейт"

про стягнення 302 035,10 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніфрейт"

до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

про визнання відсутності права на стягнення заборгованості,

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніфрейт" (далі - ТОВ "Юніфрейт") про стягнення з відповідача (з урахуванням заяви про зміну предмета позову, прийняту судом) 302 035,10 грн, з яких: 194 642,45 грн боргу, 6934,10 грн 3% річних, 12 746,26 грн інфляційних втрат та 87 712,29 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання взятих на себе згідно з договором від 30.12.2014 №80.1-14/1-66 позивачем були надані послуги, передбачені умовами договору, за період березень-грудень 2022 року, січень-грудень 2023 року, січень, лютий та 27 березня 2024 року, які не оплачені відповідачем.

ТОВ "Юніфрейт" у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти її задоволення, вказувало, зокрема, на те, що товариством умови договору виконувалися належним чином, що підтверджується актом звіряння розрахунків, до повномасштабного вторгнення країни-агресора та введення воєнного стану.

Господарська діяльність товариства безпосередньо пов`язана з діяльністю аеропорту "Бориспіль", працівники не мають можливості виконувати свою роботу та споживати комунальні послуги через заборону ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та частковою зупинкою діяльності аеропорту.

Послуги, які повинні надаватися позивачем згідно з умовами договору, фактично не надавалися ТОВ "Юніфрейт", яке не мало можливості отримувати такі послуги у зв`язку з недопуском до орендованого приміщення з 24.02.2022

ТОВ "Юніфрейт" також подало до суду зустрічну позовну заяву до ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", яку згідно з ухвалою Господарського суду Київської області від 02.04.2024 прийнято до розгляду, про відсутність права стягнення заборгованості, яку обґрунтовано тим, що послуги, які повинні надаватись ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" за договором від 30.12.2014 № 80.1-14/1-66 та додаткових угод до нього, фактично не надавались, а ТОВ "Юніфрейт" фізично не має можливості отримувати такі послуги у зв`язку з не допуском до орендованого нежитлового приміщення з 24.02.2022.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" просило відмовити в її задоволенні, вказуючи, зокрема, на те, що ТОВ "Юніфрейт" не вчинялися жодні дії, передбачені договором, а також не було доведено, що послуги товариством не отримувалися.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.10.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025, первісний позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Юніфрейт" на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 194 642,45 грн боргу, 87 626,79 грн пені, 6927,85 грн 3 % річних, 12 746,26 грн інфляційних втрат та 4 529,15 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.07.2025 постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 та рішення Господарського суду Київської області від 17.10.2024 у справі № 911/426/24 скасовано та справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

23.07.2025 матеріали справи №911/426/24 надійшли до Господарського суду Київської області та за результатом автоматизованого розподілу передані судді Антоновій В.М.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.07.2025 прийнято справу №911/426/24 до провадження судді Антонової В.М. та призначено підготовче засідання в справі на 26.08.2025.

31.07.2025 від ТОВ "Юніфрейт" надійшла заява.

01.08.2025 від ТОВ "Юніфрейт" надійшли письмові пояснення, клопотання про витребування доказів у ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та клопотання про витребування доказів у ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

04.08.2025 від ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" надійшли пояснення.

21.08.2025 від ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" надійшли заперечення до письмових пояснень ТОВ "Юніфрейт" та заява про забезпечення позову, в якій ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" просить суд вжити заходи забезпечення позову ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" по справі № 911/426/24.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.08.2025 повернуто Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" заяву про забезпечення позову без розгляду.

У підготовче засідання 26.08.2025 з`явились представники сторін. Суд протокольною ухвалою частково задовольнив клопотання ТОВ "Юніфрейт" вх.№4940 про витребування доказів у Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та частково задовольнив клопотання ТОВ "Юніфрейт" вх.№4941 про витребування доказів у Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль". Крім цього, протокольною ухвалою судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21.10.2025.

27.08.2025 від ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" надійшла заява про забезпечення позову (враховуючи уточнену заяву про забезпечення позову), в якій ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" просить суд вжити заходи забезпечення позову ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" по справі № 911/426/24 шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніфрейт» у розмірі 306 565,62 грн. (заборгованість за договором №80.1-14/1-66 від 30.12.2014 в сумі 302 035,10 грн та 4 530,52 грн сума судового збору), що знаходяться на всіх банківських та розрахункових рахунках на строк до повного виконання рішення по справі №911/426/24;

- заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніфрейт» ідентифікаційний код юридичної особи 30383186, на строк до повного виконання відповідачем рішення по справі № 911/426/24.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 08.07.2025 (в день розгляду справи №911/426/24 в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вчинено запис за №030007499 та внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи (ТОВ «Юніфрейт») або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації з визначенням строку для заявлення кредиторами своїх вимог до 08.09.2025. З аналізу загальнодоступної інформації щодо фінансового стану ТОВ «Юніфрейт» вбачається, що ним на протязі 2022 2024 років зменшено обсяги активів товариства. Тобто існує вірогідність того, що за час розгляду справи №911/426/24 в суді, ТОВ «Юніфрейт» будуть вчинені заходи з виведення активів (як грошових так і майнових) з підприємства та його ліквідація. Дана обставина призведе до невиконання відповідачем судового рішення по справі № 911/426/24 (за умови задоволення позовних вимог), у зв`язку з відсутністю майна та грошових коштів на яких можливо здійснити звернення стягнення та його ліквідацією, як юридичної особи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Превентивними передбаченими законом заходами запобігання правопорушення є, зокрема, заходи забезпечення позову, визначені главою 10 розділу І ГПК України.

Частиною першою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими Господарським процесуальним кодексом України; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

З урахуванням загальних вимог, які передбачені статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим для заявника є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно приписів ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, в тому числі, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

При цьому обґрунтування особою, яка просить вжити заходів до забезпечення позову, необхідності їх застосування полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Предметом розгляду первісного позову є вимоги про стягнення ТОВ «Юніфрейт» 302 035,10 грн, у зв`язку із його неналежним виконання договору від 30.12.2014 №80.1-14/1-66.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову заявник зазначає, що 08.07.2025 (в день розгляду справи №911/426/24 в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вчинено запис за №030007499 та внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи (ТОВ «Юніфрейт») або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації з визначенням строку для заявлення кредиторами своїх вимог до 08.09.2025.

Також з аналізу загальнодоступної інформації щодо фінансового стану ТОВ «Юніфрейт» вбачається, що ним на протязі 2022 2024 років зменшено обсяги активів товариства.

Тобто існує вірогідність того, що за час розгляду справи №911/426/24 в суді, ТОВ «Юніфрейт» будуть вчинені заходи з виведення активів (як грошових так і майнових) з підприємства та його ліквідація.

Дана обставина призведе до невиконання відповідачем судового рішення по справі №911/426/24 (за умови задоволення позовних вимог), у зв`язку з відсутністю майна та грошових коштів на яких можливо здійснити звернення стягнення та його ліквідацією, як юридичної особи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 28.08.2019 у справі №910/4491/19.

Отже, виконання судового рішення у справі (за умови задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від того, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів.

У цьому контексті варто зауважити, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За наведених умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду в постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 917/805/23, від 11.10.2023 у справі № 916/409/21, від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 08.08.2023 у справі № 922/1344/23, від 27.04.2023 у справі № 916/3686/22, від 22.04.2024 у справі № 922/3929/23, що свідчить про усталеність судової практики з цього питання.

За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права ТОВ «Юніфрейт» в будь-який момент розпорядитися своїм майном свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22).

Суд наголошує, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Щодо цього, враховуючи предмет та підстави заявленого первісного позову майнового характеру, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі за позовом про стягнення грошових коштів у сумі 302 035,10 грн, суд зазначає, що в разі задоволення позовних вимог, подальше виконання рішення безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме ТОВ «Юніфрейт» необхідну суму грошових коштів.

Крім того, у разі задоволення позову в справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього на рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Окрім цього, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, зокрема, юридичних осіб регулюються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" за №755-IV від 15.05.2003 (тут і далі за текстом - Закон №755-ІV).

Частиною 1 ст. 4 вказаного Закону врегульовано, що державна реєстрація базується на таких основних принципах: обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення; врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом; державної реєстрації за заявницьким принципом; єдності методології державної реєстрації; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №755-ІV систему органів у сфері державної реєстрації становлять Міністерство юстиції України та інші суб`єкти державної реєстрації.

За ч. 3 ст. 5 Закону №755-ІV до повноважень інших суб`єктів державної реєстрації належить: забезпечення прийому документів, поданих для державної реєстрації, державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій, ведення Єдиного державного реєстру та надання відомостей з нього, формування та зберігання реєстраційних справ; здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно норми п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону №755-ІV державний реєстратор проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

Частиною 14 статті 17 Закону №755-ІV для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідних державних органів, або судового рішення про припинення юридичної особи, не пов`язаного з її банкрутством, після закінчення процедури припинення, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами, подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; 2) довідка архівної установи про прийняття документів, що відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

Відповідно до ч. 1 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті ліквідації. Юридична особа ліквідовується, серед іншого, за рішенням її учасників (п. 1 ч. 1 статті 110 ЦК України).

Частиною 5 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор): закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами (ч. 3 статті 111 ЦК України); вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи (ч. 4 статті 111 ЦК України); складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи (ч. 8 статті 111 ЦК України); складає ліквідаційний баланс після завершення розрахунків з кредиторами (ч. 11 статті 111 ЦК України).

Частиною 3 ст. 110 ЦК України передбачено, що якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом.

Суд погоджується з доводами ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", оскільки у разі припинення ТОВ «Юніфрейт» ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль втратить можливість захистити своє порушене право, задля чого звертався в суд з позовною заявою.

При цьому, внесення запису про припинення юридичної особи унеможливлює існування у неї правоздатності, яка могла б забезпечити можливість пред`явлення безпосередньо до такої особи вимог.

Обрані ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" заходи забезпечення позову не є тотожними заявленим позовним вимогам та їх вжиття не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване виключно на збереження існуючого становища ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та недопущення негативних наслідків до вирішення спору по суті. Навпаки, у випадку невжиття заявлених заходів забезпечення позову, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" може не захистити порушені права в межах даного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд приймає до уваги, що зазначене забезпечення не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ «Юніфрейт», в тому числі не перешкоджає здійсненню господарської діяльності товариства, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову, а в разі задоволення такого позову сприятиме ефективному захисту прав ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Щодо зустрічного забезпечення суд зазначає, що частина перша статті 141 Господарського процесуального кодексу України встановлює право суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), тобто відповідна вимога може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18.

Також, суд роз`яснює, що ТОВ «Юніфрейт» не позбавлений права звернутися до господарського суду з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про забезпечення позову в справі №911/426/24 задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніфрейт» у розмірі 306 565,62 грн (заборгованість за договором №80.1-14/1-66 від 30.12.2014 в сумі 302 035,10 грн та 4 530,52 грн сума судового збору), що знаходяться на всіх банківських та розрахункових рахунках на строк до повного виконання рішення по справі №911/426/24.

3. Заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніфрейт» ідентифікаційний код юридичної особи 30383186, на строк до повного виконання відповідачем рішення по справі № 911/426/24.

4. Стягувач: Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069);

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІФРЕЙТ" (03083, місто Київ, вулиця Пирогівський шлях, будинок 34 , ідентифікаційний код 30383186).

5. Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 29.08.2025, дійсна для пред`явлення до виконання до 29.08.2028 та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя В.М. Антонова