ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2025 р. Справа № 922/2525/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (адреса: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1; )
до Агрофірми "Базаліївський колос" товариства з обмеженою відповідальністю (адреса: 63531, Харківська обл., Чугуївський р.-н, с. Базаліївка, вул. Харківська, буд. 12; )
про стягнення 9397,75 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Агрофірми "Базаліївський колос" товариства з обмеженою відповідальністю (далі - відповідач) 9397,75 грн, з яких:

7435,81 грн - заборгованості;

436,37 грн - 3% річних;

1525,57 грн - інфляційних втрат.

Крім того, позивач просить суд визначити в рішенні суду про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування: органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області у цій справі здійснювати, з урахуванням наявної заборгованості у сумі 7435,81 грн:

нарахування 3% річних на суму непогашеного за договором № 09420UL6KZFP16 від 01.01.2016 боргу у розмірі 7435,81 грн за такою формулою: С * 3/100 * Д / 365, де С сума заборгованості; Д кількість днів прострочення, починаючи з дати ухвалення судового рішення і до моменту виконання цього рішення;

нарахування інфляційних втрат на суму непогашеного за договором № 09420UL6KZFP16 від 01.01.2016 боргу у розмірі 7435,81 грн за такою формулою: І=С*ІІс-С, де С сума заборгованості; ІІс індекс інфляції сукупний за весь період прострочення (за весь період шляхом перемноження щомісячних індексів інфляції), починаючи з дати ухвалення судового рішення і на момент виконання цього рішення.

Позов обгрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов типового договору, укладеного шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 09420UL6KZFP16 від 01.01.2016, щодо своєчасної та повної оплати вартості величини річної замовленої потужності.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання їм можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами електронного зв`язку направлено копію ухвали від 24.07.2025 про відкриття провадження у справі. Зокрема, копію зазначеної ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача в підсистемі Електронний суд, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (а. с. 36-37).

Згідно з вимогами п. п. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляду справи, а останні в розумінні вимог ст. ст. 120, 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 18319 від 08.08.2025), в якому просить суд:

1) закрити провадження у справі у частині позовних вимог АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про стягнення 7435, 81 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України;

2) задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат та відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує з посиланням на те, що 04.08.2025 відповідач сплатив основний борг, що підтверджується платіжною інструкцією № 674 від 04.08.2025.

Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних та 3% річних відповідач звертає увагу суду на те, що він не отримував від позивача жодних актів та рахунків, які додані до позовної заяви; що додані до позову досудове попередження та вимога про повернення боргу також не отримувалися відповідачем; що доказів отримання таких документів відповідачем позивач суду не надав. Відповідач зазначає, що вимога про погашення боргу датована 07.08.2023, доказів її отримання відповідачем немає, однак нарахування за ст. 625 ЦК України здійснено вже з 08.08.2023.

Відповідач зазначає, що в результаті повномасштабної збройної агресії РФ проти України його підприємство зазнало руйнувань. При цьому позивач не надав жодних доказів заподіяння йому збитків у зв`язку із несплатою відповідачем 7435,81 грн. При цьому, оскільки відповідач здійснив погашення основного боргу і відповідно виконав зобов`язання перед позивачем, відповідач вважає наявними підстави для закриття провадження у частині вимог про стягнення боргу та зменшення інфляційних та річних до 100%.

Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив у порядку та строки, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.07.2025 у даній справі.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Правовідносини між споживачем та газорозподільною організацією врегульовані Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 (далі Кодекс ГРМ), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824, постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" тощо.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до визначень, які містить Кодекс ГРМ:

Оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно -технологічного управління.

Споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу).

АТ "Харківгаз" (оператор ГРМ, товариство) було оператором газорозподільної системи, який до 01.07.2023 здійснював господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії, виданої згідно постанови НКРЕКП № 809 від 19.06.2017.

Агрофірма "Базаліївський колос" товариство з обмеженою має статус споживача природного газу.

Відповідно до п. 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газ (глава 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Відповідно до п. 3 глави 3 розділ VІ Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VІ Кодекс ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

У даному випадку, як свідчать матеріали справи, відповідачем, як споживачем, підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу № 09420UL6KZFP16 від 01.01.2016 (а. с. 23). Таким чином, підписавши відповідну заяву відповідач приєднався до умов типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 (далі за текстом договір).

З огляду на укладання договору, позивач, як оператор ГРМ, надавав послуги з розподілу природного газу споживачу по точці комерційного обліку, яка визначена додатком № 4 до договору, яка додається до заяви-приєднання, а саме: Харківська обл., с. Базаліївка, вул. Харківська, буд. 12.

Згідно з п. 2.1 розділу ІІ договору, оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу ГРМ (та до договору відповідно), відповідно до яких з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Пунктом 12.2 договору передбачено, що якщо в установленому порядку регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Не розірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Відповідно до п. 6.1. розділу VI договору (зі змінами) оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 6.3. розділу VI договору передбачено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 6.6. договору, Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (згідно п. 4 гл. 1 р. І Кодексу ГРМ).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Акт надсилається оператором ГРМ споживачеві. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Крім того, відповідно до п. 6.8. розд. VI типового договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Враховуючи умови договору та норми Кодексу, оператором ГРМ визначено обсяг річної замовленої потужності споживача на 2023 рік, про що зазначено в акті № ХА00053441 приймання-передачі природного газу від 30.09.2022, яка становить: 7473,18 м. куб величина річної замовленої потужності на 2023 рік, та, відповідно, 622,76 м. куб. - величина замовленої потужності на місяць.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Відповідно до п. 6.8. розділу VIII договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Як свідчать матеріали справи, з огляду на викладене, та на підставі умов договору, позивач надавав відповідачу відповідні послуги про що складено акти наданих послуг (а. с. 25-28):

№ БХ000002216 від 28.02.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу лютому 2023 року склав 622,77 м. куб., вартість наданих послуг складає 1487,17 грн;

№ БХ000004372 від 31.03.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у березні 2023 року склав 622,77 м. куб., вартість наданих послуг складає 1487,17 грн;

№ БХ000006005 від 30.04.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у квітні 2023 року склав 622,76 м. куб., вартість наданих послуг складає 1487,15 грн;

№ БХ000008482 від 31.05.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у травні 2023 року склав 622,77 м. куб., вартість наданих послуг складає 1487,17 грн;

№ БХ000011014 від 30.06.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у червні 2023 року склав 622,76 м. куб., вартість наданих послуг складає 1487,15 грн.

Наведені акти направлялись позивачем на адресу відповідача разом з вимогою про погашення боргу № 1058 від 07.08.2023, а також досудовим попередженням (повторно) № 582, яке відправлено 23.05.2023.

Таким чином, позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо забезпечення можливості цілодобового доступу відповідача до газорозподільної системи та надавав послуги з розподілу належних йому об`ємів (обсягів) природного газу у відповідності до умов договору розподілу природного газу № 09420UL6KZFP16 від 01.01.2016. Вартість наданих позивачем послуг за договором становить 7435,81 грн.

У свою чергу, відповідач станом на момент звернення позивача до суду не виконав зобов`язання за договором в частині оплати вартості величини річної замовленої потужності. Обставини щодо стягнення існуючого боргу в сумі 7435,81 грн стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Крім того, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства нараховано до стягнення з відповідача 436,37 грн 3% річних за період прострочення з 08.08.2023 по 21.07.2025 та 1525,27 грн інфляційних втрат за період прострочення з серпня 2023 по липень 2025.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, після відкриття провадження у даній справі відповідач платіжною інструкцією № 674 від 04.08.2025 сплатив на користь позивача існуючу заборгованість за договором в сумі 7435,81 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У даному випадку, матеріалами справи підтверджується факт належного виконання позивачем умов договору розподілу природного газу № 42ЕВ61009420UL6KZFP16 від 01.01.2016 щодо надання відповідачу послуг з розподілу природного газу протягом лютого-червня 2023 року. Зазначені обставини підтверджуються щомісячними актами наданих послуг за вказаний період. Вартість наданих позивачем та неоплачених відповідачем послуг за договором становить 7435,81 грн.

Оскільки після відкриття провадження у даній справі відповідач сплатив основний борг за договором № 09420UL6KZFP16 від 01.01.2016 в сумі 7435,81 грн (що підтверджується платіжною інструкцією № 674 від 04.08.2025) зазначене є підставами для закриття провадження у справі в даній частині вимог на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних суд зазначає.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось, у даному випадку, матеріалами справи підтверджується факт належного виконання позивачем умов договору розподілу природного газу № 42ЕВ61009420UL6KZFP16 від 01.01.2016 протягом лютого-червня 2023 року та факт порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної та повної її оплати наданих послуг.

За допущені прострочення позивачем нараховано до стягнення з 436,37 грн 3% річних за період прострочення з 08.08.2023 по 21.07.2025 та 1525,27 грн інфляційних втрат за період прострочення з серпня 2023 по липень 2025.

Періоди прострочення грошових зобов`язань та суми таких зобов`язань відповідачем належним чином не спростовані, доказів протилежного матеріали справи не містять та останнім суду не надано.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та річних, суд констатує, що його здійснено з певними арифметичними помилками. Перевірка розрахунку інфляційних та річних судом здійснювався за допомогою інструменту Юридичний калькулятор (https://calc.sitebuy.pro/).

Суд також враховує, що згідно з вимогами ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За таких обставин заявлений позов в даній частині вимог підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 436,37 грн 3% річних та 1525,27 грн інфляційних втрат за вказані вище періоди прострочення.

Щодо клопотання відповідача про зменшення інфляційних та 3% річних до 100% суд зазначає наступне.

Суд вважає безпідставними ототожнення відповідачем інфляційних втрат та 3% річних разом з штрафними санкціями, оскільки, аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

При цьому суд не може зменшувати розмір інфляційних втрат, які є частиною грошового зобов`язання і слугують для компенсації знецінення коштів, а не є штрафною санкцією чи платою за користування грошима. На відміну від 3% річних (які можуть бути зменшені судом), інфляційні втрати розраховуються виключно за сукупним індексом інфляції і не підлягають зменшенню за наявності обставин, що пом`якшують вину боржника, як це може бути з пенею.

Щодо зменшення 3% річних, суд зазначає, що їх сума що нарахована до стягнення (436,37 грн.), на переконання суду, не є значною для суб`єкта господарювання який здійснює відповідну діяльність, а відповідач при цьому не надав суду жодного доказу наявності в нього скрутного матеріального становища яке не дозволяє йому сплатити цю суму.

Посилання відповідача на пошкодження його приміщень в результаті збройної агресії РФ проти України суд також відхиляє, оскільки таке пошкодження мало місце в 2022 році, тоді як послуги за договором надавалися відповідачу вже в 2023 році. При цьому, відповідач не надав суду будь-яких доказів наявності в нього форс-мажорних обставин (в т.ч. в зв`язку з наведеними вище обставинами), які б у встановленому порядку могли звільнити його від відповідальності за порушення умов договору.

До того ж, відповідач не надав суду жодного доказу неможливості виконання своїх договірних зобов`язань щодо сплати вартості наданих позивачем послуг протягом більше ніж 2 років з моменту їх надання.

Щодо вимог позивача про вказання в рішенні суду про нарахування інфляційних та річних на певні частини боргу з моменту винесення рішення до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування за відповідною формулою.

Однак, стосовно цієї вимоги позивача суд враховує факт повного погашення відповідачем заявленого до стягнення основного боргу за договором № 42ЕВ61009420UL6KZFP16 від 01.01.2016, а тому відмовляє у її задоволенні.

Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

З огляду на часткове задоволення позову та закриття провадження у справі в частині позовних вимог, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 505,72 грн. та поверненню позивачу з бюджету решти сплаченого судового збору в сумі 1916,68 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Агрофірми "Базаліївський колос" товариства з обмеженою відповідальністю (адреса: 63531, Харківська обл., Чугуївський р.-н, с. Базаліївка, вул. Харківська, буд. 12; ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (адреса: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1; ):

436,37 грн - 3% річних;

1525,57 грн - інфляційних втрат;

505,72 грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині позову про стягнення 7435,81 грн основного боргу провадження у справі закрити.

Головному управлінню державної казначейської служби України у Харківській області повернути Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (адреса: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1; ) з Державного бюджету 1916,68 грн судового збору, сплаченого до Господарського суду Харківської області згідно з платіжною інструкцією № 37383 від 26.05.2025, відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак