ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р. Справа№ 910/11147/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тищенко О.В.

Сибіги О.М.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінська О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 24.06.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.03.2025

у справі № 910/11147/22 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом першого заступника керівника Київської міської прокуратури

до відповідача-1: Київської міської ради

до відповідача 2:Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр прав людини"

про визнання недійсним договору та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури (далі прокурор) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (надалі КМР, відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр прав людини" (надалі ТОВ "Міжнародний центр прав людини", відповідач-2) про визнання недійсним договору про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк площею 4642 м2, кадастровий номер :90:007:0020, у 10-б мікрорайоні житлового масиву Позняки у Дарницькому р-ні м. Києва, укладеного між відповідачами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н. П. та зареєстрованого в реєстрі 25.01.2021 за № 24 (оспорюваний договір) та про зобов`язання ТОВ "Міжнародний центр прав людини" повернути територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради вказану земельну ділянку у стані, придатному для її подальшого використання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір укладено з порушенням норм земельного законодавства, зокрема положень статей 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки, по-перше, поновлення договору оренди землі від 17.11.2005, укладеного між відповідачами, мало відбуватися на умовах, визначених цим договором, за правилами чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на час укладення договору оренди землі, тобто станом на 17.11.2005, - на підставі відповідного рішення Київської міської ради, проте рішення про поновлення договору оренди землі Київською міською радою не приймалося. По-друге, ТОВ "Міжнародний центр прав людини" як орендар неналежно виконував умови договору оренди землі, а тому втратив переважне право на його поновлення на новий строк, зокрема, не здійснив забудову земельної ділянки у строк, визначений таким договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024, в позові відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 10.09.2024 касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 і рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2024 у справі № 910/11147/22 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

27.09.2024 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/11147/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 ухвалено перейти зі стадії розгляду справи № 910/11147/22 по суті на стадію підготовчого засідання у справі. Зупинено провадження у справі № 910/11147/22 до вирішення справи № 910/3453/25. Зобов`язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 910/11147/22, надавши до матеріалів справи належним чином засвідчену копію судового рішення у справі № 910/3453/25, яке набрало законної сили.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, 10.04.2025 (згідно дати звернення до канцелярії суду) Заступник керівника Київської міської прокуратури звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 у справі № 910/11147/22, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що приймаючи рішення про повернення на стадію підготовчого провадження для зупинення провадження у даній справі за клопотанням ТОВ «Міжнародний центр прав людини», суд першої інстанції в порушення принципу рівності усіх учасників судового процесу надав перевагу одному з учасників справи забезпечивши йому можливість зловживаючи процесуальними правами створити преюдиційне судове рішення у штучно ініційованому позові щодо спору, якого за час розгляду даної справи, у тому числі на стадії підготовчого провадження, не існувало, з огляду на визнання відповідачем факту наявності у нього обов?язку, передбаченого п. 8.4 договору оренди щодо строків забудови земельної ділянки.

Апелянт вказує, що судове рішення у справі Nє 910/3453/25 не впливатиме на результат та не буде перешкодою для суду при розгляді даної справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 відмовлено у відкритті апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 у в частині переходу зі стадії розгляду справи № 910/11147/22 по суті на стадію підготовчого засідання у справі. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 у справі № 910/11147/22 в частині зупинення провадження у справі. Витребувано матеріали справи № 910/11147/22 у Господарського суду міста Києва. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 у справі № 910/11147/22. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 07.05.2025.

17.04.2025 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/11147/22.

07.05.2025 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Гончарова С.А. у відпустках з 16.04.2025 по 25.04.2025, з 28.04.2025 по 09.05.2025, з 12.05.2025 по 18.05.2025, суддя Тищенко О.В. перебувала у відряджені з 12.04.2025 по 15.04.2025, у відпустках з 16.04.2025 по 25.04.2025 та 28.04.2025 по 09.05.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 призначено до розгляду у судовому засіданні справу № 910/11147/22 за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 на 10.06.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги Заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 у справі № 910/11147/22 на 24.06.2025.

У судове засідання, що відбулось 24.06.2025 з`явились прокурор та відповідач-2, надали свої пояснення щодо суті спору та просили задовольнити вимоги викладені в їх процесуальних документах. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, своїх представників не направив про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином через систему «Електронний суд».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у жовтні 2022 року перший заступник керівника Київської міської прокуратури (далі прокурор) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр прав людини" (далі ТОВ "Міжнародний центр прав людини") про (1) визнання недійсним договору про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк площею 4642 м2, кадастровий номер :90:007:0020, у 10-б мікрорайоні житлового масиву Позняки у Дарницькому р-ні м. Києва, укладеного між відповідачами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н. П. та зареєстрованого в реєстрі 25.01.2021 за № 24 (оспорюваний договір); (2) зобов`язання ТОВ "Міжнародний центр прав людини" повернути територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради вказану земельну ділянку у стані, придатному для її подальшого використання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір укладено з порушенням норм земельного законодавства, зокрема положень статей 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки, по-перше, поновлення договору оренди землі від 17.11.2005, укладеного між відповідачами, мало відбуватися на умовах, визначених цим договором, за правилами чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на час укладення договору оренди землі, тобто станом на 17.11.2005, - на підставі відповідного рішення Київської міської ради, проте рішення про поновлення договору оренди землі Київською міською радою не приймалося. По-друге, ТОВ "Міжнародний центр прав людини" як орендар неналежно виконував умови договору оренди землі, а тому втратив переважне право на його поновлення на новий строк, зокрема, не здійснив забудову земельної ділянки у строк, визначений таким договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024, в позові відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 10.09.2024 касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 і рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2024 у справі № 910/11147/22 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

27.09.2024 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/11147/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2024 прийнято справу № 910/11147/22 до свого провадження суддею Грєховою О.А., підготовче засідання призначено на 28.10.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2024 прийнято справу № 910/11147/22 до свого провадження суддею Грєховою О.А., підготовче засідання призначено на 28.10.2024.

Господарським судом міста Києва справа № 910/11147/22 неодноразово відкладалась.

31.03.2025 представником відповідача-2 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі.

Клопотання про зупинення провадження обґрунтовано тим, що позовні вимоги у справі № 910/3453/25 полягають у визнанні недійсним п. 8.4 Договору, обставини щодо виконання якого і мають бути, у відповідності до вказівок Верховного Суду у постанові від 10.09.2024, встановлені судом у даній справі, а отже обставини, що будуть встановленні у судовій справі №910/3453/25, прямо впливатимуть на розгляд справи №910/11147/22 і обставини щодо дійсності чи недійсності означеного пункту правочину, не можуть бути встановлені у даній справі, оскільки у даній справі предметом є Договір про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк площею 4642 кв. м (кадастровий номер :90:007:0020) у 10-б мікрорайоні житлового масиву Позняки у Дарницькому районі міста Києва, укладений між Київською міською радою та ТОВ "Міжнародний центр прав людини", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. та зареєстрований в реєстрі 25.01.2021 за №24 та саме у справі № 910/3453/25 предметом є Договір оренди земельної ділянки №63-6-00310 від 12.08.2005, який врегульовував відносини сторін щодо оренди земельної ділянки, до укладення Договору оренди земельної ділянки на новий строк від 25.01.2021, а отже розгляд даної справи неможливий до вирішення пов`язаної з нею справи № 910/3453/25 та відповідно підлягає зупиненню.

З урахуванням вище наведеного, на думку відповідача-2, існує об`єктивна неможливість розгляду справи №910/11147/22 до розгляду справи №910/3453/25 та набрання відповідним рішенням законної сили.

Так, як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 ухвалено перейти зі стадії розгляду справи № 910/11147/22 по суті на стадію підготовчого засідання у справі. Зупинено провадження у справі № 910/11147/22 до вирішення справи № 910/3453/25. Зобов`язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 910/11147/22, надавши до матеріалів справи належним чином засвідчену копію судового рішення у справі № 910/3453/25, яке набрало законної сили.

Розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до приписів п. 5 ч. 1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Виходячи зі змісту вказаної норми, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з`ясувати, як справа, що розглядається даним судом, є пов`язаною із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/3453/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр прав людини" до Київської міської ради про визнання недійсним частини пункту 8.4 Договору оренди земельної ділянки №63-6-00310 від 12.08.2005.

В обґрунтування позову у справі № 910/3453/25 позивач зазначив, що 13.05.2000 уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки, для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-культурного комплексу, будівництво якого на земельній ділянці підтверджується Дозволом на виконання будівельних робіт № 867-Хр/Ш від 12.06.2001 року та Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкту в експлуатацію від 01.12.2003. 26.04.2004 позивач звернувся до голови Київської міської ради із заявою № 20 про надання дозволу на продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки за № 90-6-00007 від 15.06.2000, яка була зареєстрована 18.05.2004 за № 28783 головним управлінням земельних ресурсів КМДА, згідно якої позивач вказував, що він побудував сучасний торгівельний комплекс, задовольняючи потреби мешканців Дарницького району в високоякісних товарах та послугах. Однак, як зазначає позивач, сторони не продовжили терміні дії договору оренди земельної ділянки за № 90-6-00007 від 15.06.2000, а уклали Договір оренди земельної ділянки № 63-6-00310 від 12.08.2005, у пункті 8.4 якого зазначено, що орендар зобов`язується завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою у встановленому законом порядку, але не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договору. При цьому позивач зазначає, що Актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 12.07.2005 встановлено що межові знаки від 7 до 9 встановлені всередині існуючих будівель, що свідчить підтвердженням факту наявності будівель на земельній ділянці на момент укладення договору оренди від 12.08.2005. 14.05.2020 позивач звернувся до відповідача з листом-повідомленням про поновлення вказаного договору оренди земельної ділянки, за результатами розгляду якого 25.01.2021 між сторонами укладено договір про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк 15 (п`ятнадцять) років, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н. П., зареєстрований в реєстрі за № 24. Однак, позивач зазначає, що фактично наявність пункту 8.4 договору оренди земельної ділянки № 63-6-00310 від 12.08.2005, який зобов`язує позивача здійснити забудову орендованої ділянки, яка вже була забудована, може слугувати підставою для припинення орендних відносин що є порушенням прав позивача, які виникають з орендних правовідносин між сторонами, в зв`язку з чим просить визнати недійсним частину пункту 8.4 Договору оренди земельної ділянки № 63-6-00310 від 12.08.2005 щодо обов`язку орендаря завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою у встановленому законом порядку, але не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договору.

В свою чергу, предметом позову у цій справі (910/11147/22) є вимоги прокурора про визнання недійсним договору про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк та зобов`язання ТОВ "Міжнародний центр прав людини" повернути територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради спірну земельну ділянку у стані, придатному для її подальшого використання.

Як вже зазначалось, рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024, в позові відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 10.09.2024 касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 і рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2024 у справі № 910/11147/22 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

В свою чергу, Верховний Суд, скасовуючи судові акти попередніх судових інстанцій та скеровуючи справу на новий розгляд, у своїй постанові зазначив: Отже, під час вирішення спору у справі, попередні судові інстанції мали достеменно установити, чого проте ними зроблено не було, обставини належного та добросовісного виконання ТОВ "Міжнародний центр прав людини" умов договору, зокрема з`ясувати на якій стадії перебуває процес забудови земельної ділянки, яку орендар займає з 2005 року, та чи розпочато таке будівництво взагалі, чи було вжито орендарем всіх необхідних та передбачених законодавством і договором дій, спрямованих на забудову земельної ділянки відповідно до умов договору, а у разі можливої затримки у забудові дослідити те, чи не є таке наслідком бездіяльності орендаря або ж це сталося з незалежних від нього причин. Адже законодавчо передбачено, що право на продовження орендних правовідносин має тільки той орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі..

В силу ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Таким чином, оскільки позовні вимоги у справі № 910/3453/25 полягають саме у визнанні недійсним п. 8.4 Договору, обставини щодо виконання якого і мають бути, у відповідності до вказівок Верховного Суду у постанові від 10.09.2024, встановлені судом у даній справі, а отже обставини, що будуть встановленні у судовій справі №910/3453/25, прямо впливатимуть на розгляд справи №910/11147/22 і обставини щодо дійсності чи недійсності означеного пункту правочину, не можуть бути встановлені у даній справі, оскільки у даній справі предметом є Договір про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк площею 4 642 кв. м (кадастровий номер :90:007:0020) у 10-б мікрорайоні житлового масиву Позняки у Дарницькому районі міста Києва, укладений між Київською міською радою та ТОВ "Міжнародний центр прав людини", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. та зареєстрований в реєстрі 25.01.2021 за №24 та саме у справі № 910/3453/25 предметом є Договір оренди земельної ділянки №63-6-00310 від 12.08.2005, який врегульовував відносини сторін щодо оренди земельної ділянки, до укладення Договору оренди земельної ділянки на новий строк від 25.01.2021, а отже розгляд даної справи неможливий до вирішення пов`язаної з нею справи № 910/3453/25 та відповідно підлягає зупиненню.

Враховуючи вказівки Верховного Суду у постанові від 10.09.2024 у справі №910/11147/22 та обставини, що будуть встановленні у судовій справі №910/3453/25, колегія суддів відхиляє доводи прокурора, що судове рішення у справі Nє 910/3453/25 не впливатиме на результат та не буде перешкодою для суду при розгляді даної справи за наявними в ній матеріалами, як необгрунтовані.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи №910/11147/22 до розгляду справи №910/3453/25 та набрання відповідним рішенням законної сили.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

02.12.2024 судом першої інстанції закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

У відповідності до ч. 3 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Відповідно до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на встановлені процесуальним законом строки для вчинення певних процесуальних дій, стадії судового процесу, суд звертається до практики Верховного Суду, зокрема постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 грудня 2021 року у справі №910/7103/21, згідно із якою "суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті".

Також у пункті 4.12 постанови від 16.02.2021 у справі № 922/2115/19 Верховний Суд зазначив:

"Суд апеляційної інстанції, посилаючись на частину 3 статті 269 ГПК України, відмовив у прийнятті додаткових доказів, наданих позивачем, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, залишивши при цьому поза увагою, що ТОВ "Азотфострейд" звертався до суду першої інстанції з відповідними клопотаннями про повернення до стадії підготовчого провадження для подання доказів у зв`язку із обставинами, зазначеними відповідачем у відзиві. Отже висновок суду апеляційної інстанції про неприйняття наданих позивачем доказів на підставі зазначеної норми є передчасним".

Про можливість повернення до розгляду справи на стадію підготовчого провадження після його закриття також зазначено Верховним Судом в ухвалі від 22.06.2021 у справі №923/525/20.

З врахуванням наведених правових висновків, оскільки завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, суд першої інстанції правомірно зазначає, що за наявності певних вагомих обставин судом може бути прийняте рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

В свою чергу, враховуючи вищевикладене, доводи прокурорара щодо необґрунтованості повернення судом першої інстанції на стадію підготовчого провадження для зупинення провадження у даній справі за клопотанням ТОВ «Міжнародний центр прав людини», колегією суддів відхиляються, оскільки діяв в межах наданих йому повноважень для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи встановлені обставини щодо необхідності зупинення провадження у справі №910/11147/22, правомірно повернувся до розгляду справи у підготовчому провадженні зі стадії розгляду справи по суті.

Пунктом 8 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про перехід зі стадії розгляду справи № 910/11147/22 по суті на стадію підготовчого засідання у справі та задоволення Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр прав людини" про зупинити провадження у справі № 910/11147/22 до вирішення справи № 910/3453/25.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду 31.03.2025 у справі №910/11147/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 4, 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст. 280, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 у справі №910/11147/22 - залишити без змін.

3. Судові витрати, за перегляд ухвали у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 910/11147/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 03.09.2025

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді О.В. Тищенко

О.М. Сибіга