ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2025 р. Справа№ 911/1829/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 31.07.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз

на рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2025

у справі №911/1829/24 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз

до відповідача Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз

про стягнення 549 784 495,23 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Укртрансгаз (далі позивач, АТ Укртрансгаз) до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз (далі відповідач, АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз, скаржник) про стягнення 549784495,23 грн. заборгованості за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 р., у тому числі 303510910,45 грн. заборгованості з оплати добових небалансів, 33502272,62 грн. пені, 41412301,44 грн. 3% річних, 171359010,72 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з компенсації за добові небаланси за липень-грудень 2019 року, які, за твердженням позивача, мають бути сплачені відповідачем на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 р. за виставленими позивачем рахунками.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.01.2025 у справі №911/1829/24 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз 303 510 910 грн. 45 коп. заборгованості з оплати добових небалансів, 33 502 272 грн. 62 коп. пені, 41 412 301 грн. 44 коп. 3% річних, 171 359 010 грн. 72 коп. інфляційних втрат, 1 059 800 грн. 00 коп. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи ненадання відповідачем доказів на спростування факту наявності в нього добових небалансів у спірному періоді або на підтвердження здійснення оплати спірної заборгованості, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за зобов`язаннями щодо оплати добових небалансів за липень-грудень 2019 року на загальну суму 303510910,45 грн.

Також суд першої інстанції, перевіривши розрахунок пені, 3% річних та іфнляційних втрат, дійшов висновку про обгрунтованість та правомірність таких розрахунків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Київоблгаз подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 27.01.2025 у справі №911/1829/24 в частині .

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення Господарського суду Київської області від 27.01.2025 є необґрунтованим та незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та при невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а тому не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

21.04.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаружване рішення без змін.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що доводи апеляційної скарги, не підтверджують порушення норм матеріального та процесуального права судом при ухваленні оскаржуваного рішення, а також не спростовують правильності встановлення судом обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, яким надано належну оцінку, а тому оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною та такою, що вказаного не спростовує та задоволенню не підлягає.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та клопотання учасників апеляційного провадження

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М, Суліма В.В.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М, Майданевич аА.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз на рішення Господарського суду Київської області від 27.01.2025 у справі № 911/1829/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 911/1829/24 у розмірі 1 271 760 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 виправлено допущену описку в тексті ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.03.25 у справі №911/1829/24 шляхом внесення відповідних змін. Вважати вірним: Враховуючи положення ст. 4 Закону України "Про судовий збір" скаржник мав сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Господарського Київської області від 27.01.2025 у справі № 911/1829/24 у розмірі 7500*150%*0.8 = 9000грн..

08.04.2025 від Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз надійшла заява про усунення недоліків з доказами оплати судового збору в повному розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз на рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2025 у справі №911/1829/24. Призначено до розгляду 22.05.2025 в судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз на рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2025 у справі №911/1829/24.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Ткаченко Б.О. на лікарняному з 16.05.2025 по 02.06.2025, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз на рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2025 у справі №911/1829/24 призначено на 10.07.2025.

27.06.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства Укртрансгаз надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 клопотання Акціонерного товариства Укртрансгаз про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2025 продовжено строк розгляду апеляційної скарги. Відкладено розгляд справи №911/1829/24 на 31.07.2025.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання та розгляд клопотання

У судове засідання 31.07.2025 з`явився представник позивача, який надав свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Відповідач/скаржник у судове засідання 31.07.2025 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

28.07.2025 через відділ документального забезпечення суду від відповідача/скаржника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника останнього.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 17.12.2015 між АТ Укртрансгаз та АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз було укладено договір № транспортування природного газу (далі договір), відповідно до умов якого позивач (оператор) надає відповідачу (замовнику) послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач сплачує позивачу встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п. 2.3 договору визначено перелік послуг, які можуть бути надані відповідачу, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно з п. 2.4 договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка № 1 (розподіл потужності) та/або додатка № 2 (транспортування) до цього договору.

Відповідно до п. 2.5 договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності позивачу здійснюються відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 (далі Кодекс ГТС).

Відповідач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Згідно з п. 2.7 договору позивач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Відповідно до п. 2.8 договору додатки №№ 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому, додаток № 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідач зобов`язаний, зокрема, своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом ГТС; вчасно врегульовувати небаланси (п. 4.1 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору.

Відповідно до п. 6.3 договору надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом ГТС. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Згідно з п. 7.1 договору вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а сааме - з 01.12.2015. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1 договору).

Як зазначає позивач, за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за липень-грудень 2019 року, позивач виявив наявність у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця, та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за липень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 5146,65243 тис.куб.м. на загальну суму 31979236,54 грн.;

- за серпень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 4555,35716 тис.куб.м. на загальну суму 33485482,96 грн.;

- за вересень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 4603,55057 м. куб. на загальну вартість 25331221,15 грн.;

- за жовтень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 6185,29163 тис.куб.м. на загальну вартість 33072709,48 грн.;

- за листопад 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 10490,98906 тис.куб.м. на загальну вартість 69956189,12 грн.;

- за грудень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 14811,19141 тис.куб.м. на загальну вартість 109686071,20 грн.

На підтвердження наявності у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, позивач надав підписані одноособово позивачем акти врегулювання щодобових небалансів № 07-2019- від 31.07.2019, № 08-2019- від 31.08.2019, № 09-2019- від 30.09.2019, № 10-2019- від 31.10.2019, № 11-2019- від 30.11.2019, № 12-2019- від 31.12.2019, довідку № 1 про добові небаланси відповідача, що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат оператора газорозподільної системи за липень-грудень 2019 р., довідку № 2 про добові небаланси відповідача, що виникли внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газорозподільної системи за жовтень 2019 р., довідку № 3 про добові небаланси відповідача за липень-грудень 2019 р., реєстри завантаження файлів до Інформаційної платформи, за якою ведеться електронний облік транспортування природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС, що містяться на DVD-дисках, наявних у матеріалах справи та досліджених судом під час розгляду справи по суті.

Також позивачем надано копії рахунків на оплату за добові небаланси за період з липня по грудень 2019 р., а саме - № 07-2019- від 31.07.2019 на суму 31979236,54 грн., № 08-2019- від 31.08.2019 на суму 33485482,96 грн., № 09-2019- від 30.09.2019 на суму 25331221,15 грн., № 10-2019- від 31.10.2019 на суму 33072709,48 грн., № 11-2019- від 30.11.2019 на суму 69956189,12 грн., № 12-2019- від 31.12.2019 на суму 109686071,20 грн.

Звертаючись з даним позовом, АТ Укртрансгаз вказує, що у АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз виникла заборгованість за неоплачені обсяги негативних добових небалансів природного газу за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 за період з липня по грудень 2019 р. у сумі 303510910,45 грн.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині позовних вимог, які не є предметом апеляційного оскарження

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 500 000,00 грн пені, які є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Скаржник, зазначаючи в апеляційній скарзі про необґрунтованість оскаржуваного рішення та неповне з`ясування всіх обставин справи, не навів переконливих аргументів в чому полягає недоведеність обставин, визнаних судом встановленими, та якими доказами такі обставини спростовуються, скаржником не обґрунтовано суть порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення (саме в оскаржуваній відповідачем частині).

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Не є достатнім для зменшення розміру штрафних санкцій, посилання Відповідача на відсутність збитків у Позивача, оскільки, відповідно до положень цивільного та господарського законодавства зобов`язання мають бути виконані належним чином.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правомірно застосував сталу позицію Верховного Суду, відповідно до якої реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України, щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням установлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанови Верховного Суду від 24.09.2020 р. у справі № 915/2095/19, від 26.05.2020 р. у справі № 918/289/19, від 19.02.2020 р. у справі № 910/1199/19, від 04.02.2020 р. у справі №918/116/19, від 27.02.2024 у справі №911/858/22).

Оцінивши надані до справи докази, доводи сторін справи, взявши до уваги обставини, які мають істотне значення в цій справі для вирішення питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, врахувавши майновий стан обох сторін та виходячи з необхідності дотримання балансу їх інтересів, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано дійшов висновку про те, що матеріалами справи не підтверджено наявності виняткових обставин для задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 90%.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для зменшення розміру заявлених у даній справі штрафних санкцій.

При цьому, при вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій судом було враховано майнові інтереси позивача з огляду на його фінансовий стан.

Зокрема, відповідно до останніх звітних документів, опублікованих на офіційному веб-сайті, за результатами господарської діяльності у 2021 році АТ «Укртрансгаз» не отримало прибутку та зазнало збитків на загальну суму 11 184 295 тис. грн., тобто досяг більше 11 млрд. грн., вказане підтверджує збитковість підприємства (підтверджується копією звіту про фінансові результати за 2021 рік наявною в матеріалах справи).

АТ «Укртрансгаз» до 2020 року здійснювало суспільно-важливу і стратегічну функцію по своєчасному й безперебійному забезпеченню суб`єктів господарювання та соціальної сфери України природним газом, надійного та безпечного функціонування Єдиної газотранспортної системи України, а також забезпечення транзиту газу за міждержавними угодами.

Для забезпечення технологічного процесу транспортування природного газу магістральними трубопроводами високого тиску АТ «Укртрансгаз» використовувало природний газ, в зв`язку із чим повинно було нести значні затрати на закупівлю його обсягів на власні технологічні потреби. Більше 70% витрат Позивача припадало на закупівлю природного газу на власні технологічні потреби, до того АТ «Укртрансгаз», як оператор газотранспортної системи, зобов`язаний був ще й закуповувати природний газ для врегулювання дисбалансу обсягів газу в системі, який виникав внаслідок споживання природного газу без виділення постачальниками лімітів (обсягів) газу на потреби споживачів, в тому числі і АТ «Київоблгаз», при цьому мав здійснювати таку закупівлю обсягів газу вчасно з метою запобігання негативних наслідків для держави в цілому. Такі дії Позивача є обов`язковими заходами забезпечення дисципліни споживання природного газу, стабілізації та надійної експлуатації газотранспортної системи, вжиття яких суттєво вплинуло на фінансове становище Позивача і, як наслідок, на сьогодні призвело до вищезазначених показників збитковості. Саме тому найважливішим для Позивача є належне виконання зобов`язань перед ним споживачами природного газу, які в разі неналежного виконання грошових зобов`язань мають нести відповідальність, а не будь-яким чином ухилятись від цього.

Так, за приписами ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із частиною 1 статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту вищенаведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін та ступінь виконання зобов`язання боржником і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Ступінь виконання зобов`язання боржником залишається статично незмінним починаючи з 2020 року, жодного платежу в рахунок погашення заборгованості за останні роки Відповідачем не було здійснено, і очевидно, що причиною тому не є сьогоднішній військовий стан в Україні.

Щодо ступеню виконання зобов`язання боржником, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що прострочення відповідача на сьогодні складає понад 5 років.

Отже, враховуючи вищевказані прострочення відповідача та відсутність розрахунків з боку відповідача, при розгляді апеляційної скарги відповідача щодо оскарження рішення суду першої інстанції в частині стягнення 500 000,00 грн пені, апеляційний суд враховує, що ступінь виконання зобов`язань відповідача дорівнює нулю.

При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття «значно» та «надмірно» є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.

Зокрема, правові позиції Верховного Суду України з питання визначення розміру збитків під час застосування положень ст. 551 ЦК України наведені в Постанові від 14.09.2016 № 6-473цс16, де зазначено наступне:

«Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Отже, за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків».

Крім того, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципів розумності та справедливості. При цьому колегія суддів враховує, що нарахована позивачем пеня в розмірі 33 502 272,62 грн за порушення відповідачем умов Договору є правомірно заявленою та не є значно чи надмірно великою, виходячи від вартості порушеного зобов`язання 303 510 910,45 грн та часу прострочення відповідачем у 5 років.

При цьому, оскаржувана відповідачем сума 500 000,00 грн пені у відсотковому співвідношенні становить лише 0,16 % від суми заборгованості.

Таким чином, оспорювана відповідачем сума пені по відношенню до вартості прострочення у відсотковому співвідношенні (0,16 %) є незначною та свідчить про її співмірність, справедливість та відповідність вимогам діючого законодавства.

На виконання виключних засад та обов`язків Оператора газотранспортної системи (які здійснювало АТ «Укртрансгаз» в спірний період, включно по 31.12.2019), встановлених ст. ст. 20 та 22 Закону України «Про ринок природного газу», Позивач за власні кошти придбав енергоресурси (ч. 7 ст. 22 зазначеного Закону), необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, зокрема надання послуги балансування, що отримані відповідачем.

Відсутність розрахунків відповідача за отримані ним послуги за рахунок ресурсів природного газу Позивача в розмірі вартості послуг, які складаються із вартості природного газу (п. 9.2, розділ ХІV Кодексу ГТС) і є прямими збитками Позивача.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання,відсутність у боржника необхідних коштів.

Незалежно від того, що стало причиною порушення господарського зобов`язання (об`єктивні обставини чи суб`єктивна недбалість боржника), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання (Постанова Вищого господарського суду України від 02.03.2017 у справі № 910/17304/16).

Порушення відповідачем своїх зобов`язань у справі № 911/1829/24 виключає наявність виняткових випадків, які надають право суду застосувати положення ст. 233 ГК України та ч.3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до ст. 44 ГК України, підприємництво здійснюється на основі: комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Частиною 1 ст. 55 ГК України визначено, що Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Отже, ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання АТ «Київоблгаз», оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Безпідставне зменшення розміру пені спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із розумного засобу стимулювання Відповідача належно виконувати договірні зобов`язання пеня перетворюється на міру відповідальності за невиконання умов Договору закупівлі без можливості її застосування, а це суперечить засадам добросовісності, розумності та справедливості на яких ґрунтується зобов`язання (ст. 509 ЦК України), а відтак порушується конституційний принцип верховенства права.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 13.5 договору сторони передбачили, що в разі порушення замовником строків оплати, передбачених договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок заявлених позивачем штрафних санкцій відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов договору, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що розрахунок пені є обґрунтованим і арифметично вірним, у зв`язку з чим пеня підлягає стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі 33502272,62 грн.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2025 у справі №911/1829/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз на рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2025 у справі №911/1829/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2025 у справі №911/1829/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Київоблгаз.

4. Матеріали справи №911/1829/24 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 02.09.2025. (після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О.з лікарняного та суддів Майданевича А.Г., Гаврилюка О.М. з відпустки)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк