УХВАЛА

01 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/3540/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фермерського господарства "Райдужне"

на рішення Господарського суду міста Києва (Бондарчук В.В.)

від 04.11.2024 (повний текст складено 14.11.2024)

та постанову Північного апеляційного господарського суду (Іоннікова І.А., Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.)

від 26.03.2025 (повний текст складений 02.06.2025)

у справі за позовом Фермерського господарства "Райдужне"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський ХПП"

про вилучення майна,

ВСТАНОВИВ:

1. Фермерське господарство "Райдужне" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський ХПП" (далі - Відповідач) про вилучення зерна: соняшник (не класне) вагою 141 240 кг.

2. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем умов договору складського зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна від 26.11.2021 №29 щодо повідомлення Позивача про закінчення терміну зберігання, узгодження строку витребування та передачу зерна Позивачу, яке йому належало та перебувало на зберіганні у Відповідача, строк зберігання якого закінчився 31.05.2022.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у задоволенні позову відмовлено.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 апеляційну скаргу Позивача залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі №910/3540/24 без змін.

5. 24 червня 2025 року Позивач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі №910/3540/24, у якій просив:

- поновити строк на касаційне оскарження;

- скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2025, у справі №910/3540/24 ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Скаржника у повному обсязі.

6. У тексті касаційної скарги Скаржник вказував, що касаційна скарга ним подана на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та обґрунтування обраної ним підстави касаційного оскарження вказував на невідповідність оскаржених судових рішень висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права, а саме: частин першої та другої статті 86 ГПК України у подібних правовідносинах викладених у:

- постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 - щодо того, що сертифікат торгово-промислової палати, що підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладено також Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 25.11.2021 у справі №905/55/21);

- постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №906/540/22 та від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 - стосовно того, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання (подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17);

- постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №686/16312/22 - щодо того, що на рівні норм Цивільного кодексу (далі - ЦК) України законодавцем не унормовано застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності, проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору;

- постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №910/8741/22 - щодо того, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме - від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору;

- постанові Верховного Суду у справі №643/14079/17 - щодо розмежування підходів до відповідальності звичайного зберігача і професійного зберігача, згідно з якими останній здійснює зберігання систематично як підприємець і тому несе підвищений обсяг відповідальності перед поклажодавцем;

- постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №910/8741/22 - Верховний Суд виснував, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.

7. Окрім наведеного, Скаржник у тексті касаційної скарги, посилаючись на викладене та відповідно до вимог частин першої, другої, сьомої статті 193 Господарського кодексу (далі - ГК) України, частин першої, другої статті 86, статей 76, 78, 79, частини сьомої статті 193, частини п`ятої статті 236, пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, статті 617, частини першої статті 526, частини першої статті 625, статті 610, пункту 4 статті 611, частини першої статті 626, статей 629, 936, 942, 949, частини першої статті 950, частини першої статті 951, статті 953, статті 957 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, пунктів 10, 24 статті 1, статті 7, пунктів 10, 24 частини першої статті 1, частини четвертої статті 24, частин першої, другої статті 31, частини першої статті 31, статті 32, частини першої статті 33, статей 34, 35 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні", оскаржує ухвалені у справі судові рішення.

8. Ухвалою Верховного Суду від 21.07.2025 задоволено клопотання Скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження. Поновлено Скаржнику строк на касаційне оскарження, касаційну скаргу Скаржника на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі №910/3540/24 залишено без руху.

9. В ухвалі від 21.07.2025 Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга Позивача подана без додержання вимог процесуального законодавства, отже підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України з наданням десятиденного строку для усунення недоліків, а саме:

- Скаржник повинен зазначити (уточнити) підстави касаційного оскарження, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування;

- надати Суду докази сплати (доплати) судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 38 688,83 грн із зарахуванням сплаченої суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

10. Скаржнику роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк, така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із касаційною скаргою.

11. Копія ухвали Верховного Суду від 21.07.2025 направлялась в Електронний кабінет одержувача Скаржника 25.07.2025 о 17:15, що підтверджується відповідною довідкою про доставку документа в кабінет Електронного суду, роздрукованою з автоматизованої системи документообігу суду КП "ДСС".

12. Водночас Скаржник вимоги ухвали Суду від 21.07.2025 у справі №910/3540/24 не виконав, недоліки касаційної скарги не усунув.

13. Зважаючи на приписи частини четвертої статті 174, статті 292 ГПК України, за змістом яких, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений Судом, така скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася, Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги Скаржникові.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фермерського господарства "Райдужне" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі №910/3540/24 повернути скаржнику.

2. Копію цієї ухвали, копію касаційної скарги, додані до скарги матеріали надіслати скаржнику; копію цієї ухвали - іншим учасникам справи.

3. Оригінал касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова