УХВАЛА

01 вересня 2025 року

м. Київ

cправа № 924/481/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В.(головуючої), Власова Ю. Л. та Колос І. Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 )

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.04.2025 та

постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2025

за позовом ОСОБА_1

до Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.08.2025 (через систему "Електронний суд") звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.04.2025 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 у справі № 924/481/24 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимогу повному обсязі.

Водночас у скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Дослідивши матеріали поданої касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої та другої статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс) касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Права господарського суду при вирішенні питання, що виникають у зв`язку з відновленням пропущеного процесуального строку, унормовуються процесуальним законодавством, зокрема, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскаржувана постанова апеляційного господарського суду у даній справі ухвалена 14.07.2025 (повний текст складений 16.07.2025), а тому строк на її оскарження закінчився 05.08.2025.

Касаційну скаргу ж було подано скаржницею до Верховного Суду 14.08.2025 через систему "Електронний суд", тобто з пропуском строку на касаційне оскарження зазначеної постанови апеляційного господарського суду від 14.07.2025.

Звертаючись з клопотанням про поновлення строку на подання касаційної скарги, скаржниця посилається на те, що вона з 10.07.2025 по 04.08.2025 перебувала за кордоном, про що свідчать відмітки у закордонному паспорті (копію якого додано) у зв`язку з чим у неї був відсутній доступ до електронного кабінету та можливість ознайомитися з текстом рішення суду апеляційної інстанції для здійснення дій щодо його оскарження у визначені строки, також зазначає про те, що адвокат, який представляв її інтереси в суді апеляційної інстанції, відмовився від складання касаційної скарги через зайнятість, що, у свою чергу, призвело до необхідності пошуку нового представника.

Так, за твердженням скаржниці, лише 06.05.2025 вона уклала договір про надання правової допомоги з іншим адвокатом - Воронцовою Ольгою Валентинівною, якій знадобися додатковий час для вивчення матеріалів справи та подання касаційної скарги, що виявилось неможливим здійснити у передбачені процесуальним законом строки для касаційного оскарження.

З урахуванням наведених причин ОСОБА_1 вважає, що має право на поновлення строків на касаційне оскарження.

Однак, розглянувши наведені доводи скаржника щодо поважності пропуску строку на касаційне оскарження Суд визнає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", ОСОБА_1 зареєструвала офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції від 14.07.2025 була доставлена скаржнику в кабінет Електронного суду 16.07.2025 о 18:41, а датою отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення є 17.07.2025 в 00:31, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет Електронного суду, сформованою засобами комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".

Колегія суддів зазначає про те, що факт неможливості вчасного подання касаційної скарги, зокрема, через перебування скаржниці за межами країни та зміну її представника (адвоката), який представляв її інтереси в суді апеляційної інстанції, не можуть вважатися поважними та непереборними обставинами, що призвели до пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки такі обставини зумовлені суб`єктивною поведінкою сторони та зводяться до внутрішньої організації роботи скаржника.

Разом з тим суд касаційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 була скаржником в суді апеляційної інстанції, а її представник - адвокат Шмиров Є.І. був присутній в судовому засіданні під час ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, також повний текст оскаржуваного судового рішення отриманий в електронному кабінеті, то остання не була позбавлена можливості відстежувати хід розгляду справи та в розумні інтервали часу вжити всіх необхідних заходів для звернення з касаційною скаргою в межах строків, визначених ГПК України.

Тобто, наведені обставини свідчать, що скаржниця безумовно була обізнана про наявність оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду від 14.07.2025, а звернення з касаційною скаргою поза межами строку на її подання є суб`єктивною дією скаржниці, яка зацікавлена у касаційному перегляді судового рішення та залежить від її волевиявлення.

Поряд з цим настання негативних наслідків у зв`язку з такими діями учасника судового процесу, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, у цьому разі ГПК України.

Беручи до уваги положення частини першої статті 119 ГПК України, вирішуючи питання про поновлення пропущеного процесуального строку суд має оцінити доводи заявника, та подані ним докази, що підтверджують поважність причин пропуску такого строку.

При цьому такі доводи та докази мають підтверджувати об`єктивну неможливість заявника вчинити відповідну процесуальну дію у встановлені строки. У разі ж, коли пропуск такого процесуального строку настав у зв`язку із суб`єктивними чинниками, які залежали від самого заявника, а не через об`єктивно непереборні причини, або коли такі об`єктивно непереборні причини заявником не доведені, у суду відсутні правові підстави для визнання причин пропуску процесуального строку поважними.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції вважає, що підстави, неведені скаржницею у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними, оскільки нею не наведено належних обґрунтувань та не надано доказів на підтвердження наявності непереборних обставин, що зумовили пропуск строку на касаційне оскарження.

Частиною третьою статті 292 ГПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржниці необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:

- навести Суду інші підстави, за їх наявності, та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржниці на те, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.04.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 у справі № 924/481/24 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який становить не більше 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему "Електронний суд" або поштою за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Ю. Власов

Суддя І. Колос