ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2025 р. Справа№ 910/16293/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025

у справі № 910/16293/24 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Співак Ірини Русланівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА»

про стягнення заборгованості у розмірі 143 633 грн 68 коп

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Фізична особа - підприємець Співак Ірина Русланівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА» про стягнення заборгованості у розмірі 143 633 грн 68 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16293/24 позов задоволенои частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА» на користь Фізичної особи - підприємця І.Р. заборгованість у розмірі 134 710 грн 40 коп., 3% річних у розмірі 618 грн 34 коп, інфляційні у розмірі 2 559 грн 50 коп, пеню у розмірі 5 425 грн 22 коп та судовий збір у розмірі 2 417 грн 00 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, та відкрити апеляційне провадження. Апеляційний розгляд справи здійснювати за участі особи, яка подає апеляційну скаргу, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Рішення Господарського суду міста Києва від 07 квітня 2025 року у справі №910/16293/24 скасувати повністю. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю Стягнути із позивача на користь відповідача судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з розглядом справи та переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

На думку скаржника, висновок суду першої інстанції про те, що обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА» по оплаті виконаних робіт за Актом приймання - передачі виконаних робіт №8 від 15.07.2024 року на суму в розмірі 168 388 грн. 00 коп. настав 04.11.2024, є безпідставними, крім того, стороною відповідача неодноразово у заявах по суті справи вказано та детально обґрунтовано, що стороною позивача до позовної заяви взагалі не додано жодного відповідного належного, достовірного та допустимого доказу на підтвердження належного виконання ним Проектних робіт, не надано доказів, які підтверджували б факт погодження та отримання відповідачем виконаної Проєктної документації, усунення позивачем виявлених недоліків, та доказів наявності підстав та факт виникнення (настання) обов`язку відповідача для проведення остаточних розрахунків за Договором №06865-24, які встановлені цим правочином та/або передбачені чинним законодавством.

Скаржник зазначає, що оскільки відповідач взагалі не отримував жодної інформації про надходження до об`єкту поштового зв`язку адресованого йому зазначеного поштового відправлення, тому відповідач не отримав поштове відправлення №864 і 08.11.2024 воно було повернуто за зворотною адресою до відправника у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, та 12.11.2024 було вручено адресанту (Позивачу), що підтверджується інформацією, яка міститься на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» при відстеженні таких поштових відправлень (трекінгу), однак, оскільки згідно накладної АТ «Укрпошта» №864 від 24.10.2024 позивачем було замовлено поштове відправлення виду «Укрпошта Експрес», тип доставки - «Склад-Склад», при цьому відправником вказано міський (а не мобільний) номер одержувача, а також враховуючи той факт, що відповідач взагалі не отримував жодної інформації про надходження до ОПЗ адресованого йому зазначеного поштового відправлення то, відповідно, відповідач не отримав поштове відправлення №864 з об`єктивних причин та за абсолютно незалежних від нього обставин.

Скаржник наголошує, що будь-яких належних доказів вручення відповідачу погодженої ним фінальної версії Проектної документації в 4-х роздрукованих підписаних екземплярах в форматі «dwg», «pdf», «doc», акту приймання-передачі виконаних робіт №8 від 15.07.2024 та рахунку-фактури №15 від 15.07.2024 позивачем не надано, та матеріали справи не містять, таким чином відповідачем не були отримані визначені Договором №06865-24 документи, які є підставою для перевірки, прийняття та оплати Проєктних робіт, що виконуються позивачем.

Скаржник звертає увагу суду на те, що:

- позивач взагалі передчасно та безпідставно надіслав Проєктну документацію, фінальна версія якої не погоджена відповідачем, та відповідно не було підстав надсилати документи для прийняття і оплати Проєктних робіт;

- Договором №06865-24 взагалі не передбачено надсилання відповідачу Проектної документації та первинної документації засобами поштового зв`язку; - поштове відправлення №864 містить вказані Позивачем документи з назвою, згідно опису вкладення, проте конкретний зміст цих документів достеменно невідомий, що унеможливлює встановити та вважати належним доказом надсилання документів відповідного змісту. У тому чисті відсутні належні докази надсилання саме фінальної Проєктної документації (адже таких версій було декілька). При цьому сторона Відповідача не ставить під сумнів сам факт надсилання Позивачем документів, вказаних в описі вкладення, проте наголошує на тому, що працівники об`єкта поштового зв`язку об`єктивно не можуть перевірити конкретний зміст цих документів, тому він є наразі достеменно невідомим;

- хоча й умови і порядок обміну між сторонами поштовою кореспонденцією Договором №06865-24 не визначений, натомість Позивач абсолютно формально направив на адресу Відповідача поштове відправлення №864 листом з описом вкладення, тип доставки - «Склад-Склад», а не, наприклад, «Двері» - як тип доставки, при якому поштове відправлення доставляється до приміщення адресата, де здійснюється вручення відправлень, або кур`єрською службою доставки тощо, які дійсно забезпечують доставку кореспонденції безпосередньо до адресата, а не тільки до приміщення ОПЗ. Тобто позивач не проявив реальної та належної зацікавленості, а також дієвої та мінімально необхідної наполегливості для того, щоб надіслані документи були дійсно вручені відповідачу.

Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що підписаний в односторонньому порядку Позивачем Акт приймання-передачі виконаних робіт №8 від 15.07.2024 на суму 168388,00 грн «є належним доказом виконання робіт» за Договором №06865-24, однак, такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на нормах закону, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені передбаченими законом доказами.

На думку скаржника, судом першої інстанції не було враховано того факту, що як за законом, так і за договором, жодної належної підстави для здійснення остаточних розрахунків відповідачем за Договором №06865-24 наразі не існує, адже Проєктні роботи позивачем у встановлений строк та належно не виконані, Проєктна документація не погоджена відповідачем оскільки недоліки виявлені у Проєктній документації повністю не усунуті (та Проєктна документація взагалі не передана відповідачу у встановленому порядку), Проєктні роботи не прийняті та сторонами не підписано жодного акту приймання-передачі виконаних робіт за Договором №06865-24.

Також скаржник зазначає про те, що до спірних правовідносин не може застосовуватися практика Верховного Суду, яка була безпосередньо та безпідставно врахована судом першої інстанції в Оскаржуваному Рішенні, оскільки обставини вказаних судом справ і правовідносини в них не є подібними до цієї справи № 910/16293/24. Суд першої інстанції неправильно застосував норми ч.2 ст.8 ЦК України (щодо аналогії права). Спірні правовідносини у цій справі виникли на підставі належно укладеного між сторонами Договору №06865-24, та є повністю врегульованими цим правочином і нормами, зокрема, глави 61 ЦК України «Підряд», що, відповідно, виключає необхідність і можливість використання судом аналогії права.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та норми законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Оскільки, як зазначено та обґрунтовано вище, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення відповідачем умов Договору №06865-24, то підстав для стягнення з відповідача санкції у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат не існує, адже такі вимоги позивача є похідними від основного зобов`язання, порушення якого не відбулося.

На переконання скаржника, з урахуванням фактично встановлених обставин справи, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин норми ч.4 ст.882 ЦК України, та прийшов до неправильного висновку про те, що обов`язок відповідача по оплаті виконаних робіт за Актом приймання-передачі виконаних робіт №8 від 15.07.2024 на суму в розмірі 168388 грн настав 04.11.2024.

Також скаржник вважає, що судом першої інстанції порушені норми ч.4 ст.236 ГПК України, ст.74, 77, 79, 86 ГПК України, ст. 236, 237, 238 ГПК України.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційні скарги у справі

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, вказав на те, що позивачем відповідно до п. 4.4, 4.7 договору була підготовлена фінальна версія проектної документації та надіслана на електронну адресу відповідача та разом із претензією № 03 від 24.10.2024, актами приймання-передачі виконаних робіт та рахунком на залишок по вартості робіт в розмірі 134 710.40 грн листом з описом.

Позивач зазначає, що жодних зауважень (письмових або по електронній пошті) щодо фінальної версії проектної документації, переданої по електронній пошті та листом з описом, відповідач не надав позивачу, проектну документацію не повернув, а отже виготовлена позивачем проектна документація прийнята відповідачем.

Також позивач зазначає, що Верховний Суд у постанові від 25.01.2021 у справі №910/9359/20 вказав на те, що направлення листа рекомендованої кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних ді щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта.

Позивач констатує, що оскільки відповідач в порушення вимог статей ст. 853, 882 ЦК України ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушення умов договору і вимог ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, проектна документація не була повернута позивачу на доопрацювання, відповідач не надав позивачу мотивовану відмову від прийняття робіт та не надав проект двостороннього акта з переліком необхідних доробок і термінів їх виконання, то роботи виконані позивачем відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт № 8 від 15.07.2024 є виконаними належним чином, прийнятими відповідачем без зауважень та підлягають оплаті у встановленому договором порядку.

Позивач вважає, що заявлені витрати на правову допомогу в розмірі 45 000, 00 грн по першій інстанції та 21 000,00 грн за апеляційну скаргу є завищеними, не відповідають критеріям співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, та не можуть бути задоволені в заявленому обсязі.

Також позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу

Відповідач у відповіді на відзив, поданому до суду 18.05.2025, зазначає, що:

- обов`язок відповідача для проведення остаточних розрахунків за договором № 06865-24 наразі не настав (не виник як за законом, так і за умовами договору);

- в порушення прийнятих на себе зобов`язань, позивач не виконав проектні роботи у встановлений договором строк і до сьогоднішнього часу не передав відповідачу належно виконану та погоджену з відповідачем проектну документацію у порядку, визначеному умовами договору;

- відповідачем не були отримані визначені договором документи, які є підставою для перевірки, прийняття та оплати проектних робіт, що виконуються позивачем (матеріали справи не містять належних доказів отримання погодженої відповідачем фінальної версії проектної документації в 4-х роздрукованих підписаних екземплярах, акта приймання-передачі виконаних робіт та рахунку. При цьому, відповідач не отримав поштове відправлення позивача, позивачем передчасно безпідставно надіслано проектну документацію, фінальна версія якої не була попередньо погоджена відповідачем, та відповідно не було підстав надсилати документи для прийняття оплати проектних робіт. Договором не передбачено надсилання відповідачу проектної документації та первинної документації засобами поштового зв`язку. Поштове відправлення № 864 не містить конкретний зміст документів, які надсилаються;

- позивач направляв поштове відправлення не рекомендованим поштовим відправленням, а відправленням з оголошеною цінністю;

- судом першої інстанції безпідставно застосував норми ч. 4 ст. 882 ЦК України, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, водночас, відповідач не відмовляється від прийняття належно виконаних робіт та від підписання акту, але такий акт не був отриманий відповідачем. Наданий у якості доказу позивачем акт приймання-передачі виконаних робіт № 8 від 15.07.2024 не містить жодної інформації про те, що відповідач відмовляється від підписання цього акту. Зазначена норма спеціальною, яка регламентує порядок передання та прийняття робіт безпосередньо та тільки за договором будівельного підряду.

Щодо повідомлення про недоліки проектних робіт, відповідач зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що відповідачем в установленому порядку заявлено про недоліки проектних робіт, листами від 02.05.2024, 24.09.2024, 02.10.2024, які були отримані позивачем, що виключало можливість прийняття проектних робіт, підписання акта та оплати проектних робіт, та не надавало право позивачу звертатись із вимогами та претензіями щодо оплати проектних робіт.

Узагальнені доводи заяви щодо встановлення розміру та розподілу судових витрат

Відповідач у поданій 20.05.2025 заяві, просив, у разі задоволення апеляційної скарги - стягнути з позивача на користь відповідача, зокрема, судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 78 000,00 грн.

Узагальнені доводи клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги

Позивач вважає, що заявлені витрати на правову допомогу, пов`язані із розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 45000,00 грн та витрати пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 33000,00 грн є завищеними, не відповідають критеріям співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, та не можуть бути задоволені в заявленому обсязі. Фактично вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є такими, що направлені на надмірне збагачення відповідача за рахунок позивача.

Позивач зазначає, що розмір заявлених позивачем до розподілу витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям розумності їхнього розміру (при сумі позову в розмірі 143 633,00 грн), реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), та не є спів розмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом обсягом робіт (наданими послугами) та витрати відповідача на професійну правничу допомогу можуть бути задоволені у загальній сумі 5 000,00 грн.

Узагальнені доводи заперечення (на відповідь на відзив на апеляційну скаргу)

Позивач зазначає, що 24 вересня 2024 р. відповідачем у відповідь було надіслано лист № 1 (скан копія є в матеріалах справи), в якому відповідачем було фактично підтверджено те, що замовником вже отримувалась Проектна документація раніше на електронну адресу: «Замовником виявлені недоліки Проєктної документації, частина з яких на поточний момент вами так і не була усунена. Звертаємо Вашу увагу, що Вами залишаються неусунутими недоліки, зазначені в п.п. 12, 14, 27, 29, 31, 32, 33, 34 додатку до цього листа». В додатку до листа № 1 від 24 вересня 2024 р., що було додано відповідачем до відзиву, сканкопія якого є в матеріалах справи, теж фактично підтверджено отримання Проектної документації раніше на електронну адресу, так як було зазначено, що більшість з 34 зауважень відповідача виконані, при цьому жодного доказу направлення таких зауважень відповідачем, а ні до відзиву на позовну заяву, а ні до апеляційної скарги, додано не було.

Водночас, 27.09.2024 позивачем було надіслано відповідачу на електронну пошту відповідача згідно п. 4.3.1. Договору лист № 27/09, скан копія якого є в матеріалах справи, в якому було зазначено про виправлення недоліків або їх недоречність.

Також позивач вказує на те, що 02 жовтня 2024 р. відповідачем було надіслано лист № 01, скан копія якого є в матеріалах справи, в якому відповідач зазначав про необхідність усунення недоліків Проєктної документації, та просив погодити із ним фінальну версію Проєктної документації в повному обсязі, передати йому погоджену Проєктну документацію в порядку, визначеному Договором, в тому числі в роздрукованому та підписаному вами варіанті відповідно до п. 2.3.6. Договору.

24 жовтня 2024 року позивачем було надіслано відповідачу на електронну пошту відповідача згідно п. 4.3.1. Договору, так і шляхом звичайного поштового відправлення на адресу, вказану в Договорі та яка є офіційною юридичною адресою відповідача (на яку Відповідач отримав попередній лист від 18 вересня 2024 року), Претензію № 03, оригінал фінальної Проектної документації в 4-х роздрукованих підписаних екземплярах та в електронному вигляді в форматі «dwg», «pdf», «doc», акт приймання-передачі виконаних робіт № 8 від 15 липня 2024 р. в 2 (двох) оригіналах, Рахунок-фактуру № 15 від 15 липня 2024 р., сканкопія яких та доказів відправлення є в матеріалах справи, в Претензії було вказано про відсутність недоліків Проектної документації, запропоновано відповідачу підписати Акт приймання виконаних робіт та провести з позивачем відповідні розрахунки протягом 5 (п`яти) робочих з дати отримання даного листа. 25 жовтня 2024 року Відповідач підтвердив отримання на електронну пошту Претензії № та Проектної документації, сканкопія доказу відповіді є в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що жодного письмового зауваження щодо недоліків фінальної Проектної документації відповідачем надіслано позивачу, ані на електронну адресу, зазначену в п. 4.3.2 Договору, ані на поштову адресу. Відповідно до вищевикладеного, відповідачу як на електронну адресу згідно п. 4.3.1. Договору, так і на поштову адресу були надіслані фінальна версія Проектної документації, Акт приймання виконаних робіт та рахунок фактура, але відповідачем свідомо не було отримано Претензію, Проектну документацію та акти приймання-передачі, відповідно акт приймання.

Позивач зауважив, що висновки Верховного Суду у Постанові у справі № 914/2059/22 від 10 жовтня 2023 року, що стосувалася саме договору підряду на проведення проектних робіт, в якій була зазначена правова позиція щодо застосування частини 4 статті 882 ЦК України, що є сталою в судовій практиці Верховного Суду: а саме пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18 стосовно акта виконаних робіт за договором підряду, підписаного однією стороною, згідно з якою передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 905/411/17, від 05.02.2020 у справі № 904/2082/19, від 21.09.2019 у справі № 917/1489/18. Якщо замовник у порушення вимог статей 853, 882 ЦК України ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 Господарського кодексу України. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18.

Узагальнені доводи заперечення на клопотання (заяву) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги

Відповідач у заперечені, поданому до суду 28.05.2025, вказав на те, що понесені відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції та вказані у детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є належно обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами. Наведені представником позивача у Клопотанні твердження про захищеність вартості робіт (послуг) є лише суб`єктивною та взагалі нічим не підтвердженою думкою представника позивача, яка суперечать та повністю спростовуються реальною і актуальною судовою практикою у господарських спорах.

Відповідач наголошує на тому, що дії які, вказані у детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, адвокат зобов`язаний був виконати в силу імперативних приписів та вимог законодавства і умов договору про надання правничої допомоги, а заявлені до відшкодуванням витрати не є, та не можуть бути додатковим способом отримання доходу відповідачем, який їх реально сплатив на користь адвоката.

Відповідач зазначає, що враховуючи той факт, що у клопотанні представник позивача фактично не просить суд зменшити розмір судових витрат, а просто висловлює свою думку та міркування щодо їх розміру, то сторона відповідача просить суд стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, згідно заяви сторони відповідача щодо встановлення розміру та розподілу судових витрат від 20.05.2025.

Узагальнені доводи клопотання про залишення без розгляду заперечення (на відповідь на відзив на апеляційну скаргу)

Відповідач просив залишити без розгляду заперечення (на відповідь на відзив на апеляційну скаргу) подані представником Фізичної особи-підприємця Співак Ірини Русланівни адвокатом Зінов`євим Дмитром Сергійовичем, враховуючи те, що в ухвалі про відкриття апеляційного провадження судом не було визнано необхідним подання стороною позивача заперечення, ГПК України не передбачено можливість подання учасником справи самостійно та без дозволу суду заперечення під час апеляційного провадження, заперечення подані представником позивача без дозволу суду, та взагалі не містять клопотання про надання такого дозволу, вважає, що заперечення подані представником позивача із порушенням вимог процесуального закону, та не підлягають розгляду судом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/16293/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16293/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16293/24 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Колегія суддів апеляційної інстанції, розглянувши клопотання про залишення без розгляду заперечення (на відповідь на відзив на апеляційну скаргу), дійшла висновку про відсутність підстав для залишення без розгляду заперечення позивача, оскільки подання заперечень є правом учасника справи.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, враховуючи тимчасові непрацездатності суддів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/16293/24 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 15.03.2024 між позивачем та відповідачем укладено Договір субпідряду № 06865-24, відповідно до умов якого відповідач, за договором замовник, доручив і зобов?язався прийняти та оплатити, а позивач, за договором виконавець, взяв на себе зобов`язання власними силами та на власний ризик розробити та передати відповідачу щодо Об`єкту: Найменування Об?єкту: Чугуївський ліцей №8 Чугуївської міської ради Харківської Місцезнаходження: м. Чугуїв, Харківська обл., вулиця Червономанежна, 18, проєктну документацію Проєктна документація стадії «Робочий проєкт» для Проєкту «Поточний ремонт підвалу за дорученням ЮНОПС Чугуївського ліцею №8 Чугуївської міської ради Харківської області, за адресою: м. Чугуїв, Харківська обл., вулиця Червономанежна, 18», що складається з наступних розділів: 1.1.1. АР, 1.1.2. ЕО, 1.1.3. ВК, 1.1.4. ОВтаК. (а.с.25-29).

Відповідно до п. 3.1 Договору вартість робіт за цим Договором становить: без ПДВ - - 168 388,00 грн (сто шістдесят вісім тисяч триста вісімдесят вісім гривень 00 коп.). В загальну вартість робіт за цим Договором включено всі витрати позивача, пов?язані з виконанням Договору, в т.ч. авторська винагорода позивача та залучених ним осіб.

Згідно з п.3.3 Договору розрахунок за Роботи, що виконуються позивачем за цим Договором, здійснюється в наступному порядку:

3.3.1. Авансовий платіж в розмірі 20% від вартості Робіт в розмірі: без ПДВ - 33 677,60 грн., (тридцять три тисячі шістсот сімдесят сім гривень 60 коп.), сплачується Замовником протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання Договору на підставі рахунку позивача;

3.3.1 Оплата кожного етапу робіт здійснюється протягом 5 (п?яти) робочих днів календарних днів після підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт за відповідним етапом на підставі рахунку позивача.

У п.4.1 Договору визначено, що строки розробки та передачі відповідачу Проєктної документації за кожним з етапів робіт визначено в Додатку 1 до цього Договору.

Позивач приступає до виконання Договору з дня, наступного за днем його підписання. (п.4.2 Договору)

Пунктом 4.3 Договору Сторони визначили, що до виконання Проєктних робіт, передбачених п. 1.1.2. Договору, позивач приступає виключно після отримання письмового повідомлення відповідача про затвердження Ескізного проєкту та прийняття ним рішення про подовження Проєктних робіт. Позивач зобов`язався розпочати такі Проєктні роботи з дня, наступного за днем отримання повідомлення відповідача, вказаного в цьому пункті.

Відповідно до п.4.3 Договору результати Проєктних робіт (як проміжні, так і фінальні) за кожним Етапом позивач надає відповідачу в електронному вигляді шляхом відправлення на електронну адресу уповноваженого представника відповідача.

4.3.1. Уповноваженими представниками відповідача за цим Договором є :

Вікторія Бережна

email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

телефон: НОМЕР_1

та

Володимир Остапенко

email: ІНФОРМАЦІЯ_3,

телефон: НОМЕР_2 ).

4.3.2. Уповноваженим представником позивача за Договором є :

Співак Ірина Русланівна

Телефон: НОМЕР_3

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно з п.4.4 Договору передача відповідачу кожного етапу Проєктної документації здійснюється після її погодження відповідачем, усунення всіх виявлених недоліків та врахування всіх зауважень (вказівок тощо) відповідача шляхом підписання акту приймання-передачі виконаних робіт за кожним відповідним етапом.

У п.4.5 Договору визначено, що у випадку наявності недоліків в Проєктній документації сторонами або складається двосторонній дефектний акт з переліком наявних недоліків, необхідних доробок та строків їх виконання (усунення) або відповідач визначає перелік виявлених в Проєктній документації недоліків своїм листом, направленим на електронну адресу позивача, вказану в Договорі, позивач зобов`язався усунути всі недоліки протягом 5 (п?яти) календарних днів, якщо інший строк не вказаний в листі відповідача або в дефектному акті.

Якщо в процесі виконання робіт виявиться неможливість отримання позитивного результату чи недоцільність подальшого виконання робіт або буде отримане повідомлення відповідача про непогодження Ескізного проєкту чи відмову від подовження Проєктних робіт, про що позивач повідомлений відповідачем, позивач призупиняє виконання робіт до отримання подальших вказівок відповідача. Про зупинення робіт позивач повідомляє відповідача письмово. У такому випадку Сторони зобов`язані протягом 5 (п?яти) робочих днів розглянути або можливість продовження робіт, або припинення договору. (п.4.6 Договору)

Датою прийняття виконаних робіт (етапів робіт) вважається дата підписання Сторонами відповідного Акту приймання-передачі. (п.4.7 Договору)

Пунктом 5.2 Договору Сторони визначили, що за порушення термінів оплати виконаних робіт відповідач несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення, від суми несплачених коштів за кожний день прострочення.

Додатком №1 до Договору субпідряду № 06865-24 від 15.03.2024 сторони узгодили найменування робіт, строки виконання до 19.04.2024, вартість у розмірі 168 388 грн 00 коп.

Листом №18/09 від 18.09.2024 позивач просив відповідача протягом 7 днів з дня отримання листа підписати акти приймання виконаних робіт на суму в розмірі 134 710 грн 40 коп., що підтверджується копіями опису вкладення у цінні листи від 18.09.2024, фіскального чеку, накладної. У відповідь на який останній листом №1 від 24.09.2024 повідомив, що проєктна документація не погоджена ним, як замовником, оскільки містить недоліки, частина з яких на той момент так і не була усунена, зокрема, залишались неусунутими недоліки, зазначені в п.п. 12, 14, 27, 29, 31, 32, 33, 34 додатку до цього листа-відповіді, а тому вимагав протягом 5 календарних днів усунути всі недоліки проєктної документації, погодити із замовником фінальну версію Проєктної документації, передати погоджену проєктну документацію в повному обсязі. (а.с.15-22, 74-77)

Листом №27/09 від 27.09.2024 позивач повідомив відповідача, що фінальна проєктна документація була надіслана 22.06.2024 та лише 24.09.2024 були викладені зауваження, а тому просив підписати акти приймання виконаних робіт на суму в розмірі 134 710 грн. 40 коп. (а.с.23).

У відповідь на вказаний лист відповідач листом №01 від 02.10.2024 просив позивача протягом 5 календарних днів усунути всі недоліки проєктної документації. (а.с.24, 78-79)

24.10.2024 позивачем направлено на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити заборгованість за договором, до якої було додано фінальну версію проєктної документації стадії «Робочий проєкт» для Проєкту «Поточний ремонт підвалу за дорученням ЮНОПС Чугуївського ліцею №8 Чугуївської міської ради Харківської області, за адресою: м. Чугуїв, Харківська обл., вулиця Червономанежна, 18» в 4 роздрукованих підписаних екземплярах та в електронному вигляді, акт приймання-передачі виконаних робіт №8 від 15.07.2024 в 2 примірниках, рахунок - фактуру №15 від 15.07.2024, що підтверджується копіями опису вкладення у цінні листи від 24.10.2024, фіскального чеку, накладної. (а.с.10-14)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не була здійснена оплата за вказаним Договором у повному обсязі. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 134 710 грн 40 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов Договору позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні у розмірі 2 559 грн 50 коп., 3% річних у розмірі 648 грн 37 коп. та пеню у розмірі 5 712 грн 31 коп.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що в порушення прийнятих на себе зобов`язань, позивач не виконав проєктні роботи у встановлений Договором №06865-24 строк, та до сьогоднішнього часу не передав відповідачу належно виконану та погоджену із відповідачем Проєктну документацію у порядку, визначеному умовами Договору №06865-24. Відповідач у встановленому порядку заявив про недоліки, що виключало можливість прийняття, підписання та оплати проєктних робіт. Листом від 02.10.2024 №01 відповідач повторно заявив обґрунтовані вимоги щодо усунення позивачем протягом 5 календарних днів всіх недоліків Проєктної документації, і вимоги щодо погодження із замовником фінальної версію Проєктної документації в повному обсязі та її передачі в порядку, визначеному Договором №06865-24, а також відповідач повідомив про те, що підписання акту приймання-передачі виконаних робіт відбудеться після виконання позивачем вимог, зазначених в цьому листі. Таким чином до позивача була належним чином доведена воля відповідача щодо необхідності усунення недоліків виконаних робіт за Договором №06865-24, що виключало можливість та не надавало право позивачу звертатися з вимогами та претензіями щодо оплати Проєктних робіт. Крім того, відповідач не отримав поштове відправлення №864 з об`єктивних причин та за абсолютно незалежних від нього обставин. Тобто позивач не проявив реальної та належної зацікавленості, а також дієвої та мінімально необхідної наполегливості для того, щоб надіслані документи були дійсно вручені відповідачу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Внаслідок укладення Договору субпідряду № 06865-24 від 15.03.2024 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За змістом ч. 1 ст. 887 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Статтею 888 ЦК України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 889 ЦК України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом; брати участь разом з підрядником у погодженні готової проектно-кошторисної документації з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст.839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, строки виконання роботи або її окремих етапів (ст.ст. 843, 846 Цивільного кодексу України).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. (ч.1 ст. 854 ЦК України)

На виконання умов Договору субпідряду № 06865-24 від 15.03.2024 відповідач перерахував на користь позивача грошові кошти у розмірі 33 677 грн 60 коп., про що не заперечували сторони у поданих заявах по суті спору, а тому відповідно до ч.1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору субпідряду №06865-24 від 15.03.2024 він розробив та передав відповідачу щодо Об`єкту: Найменування Об?єкту: Чугуївський ліцей №8 Чугуївської міської ради Харківської Місцезнаходження : м. Чугуїв, Харківська обл., вулиця Червономанежна, 18, проєктну документацію Проєктна документація стадії «Робочий проєкт» для Проєкту «Поточний ремонт підвалу за дорученням ЮНОПС Чугуївського ліцею №8 Чугуївської міської ради Харківської області, за адресою: м. Чугуїв, Харківська обл., вулиця Червономанежна, 18».

Як вже зазначалось:

- у п.4.1 Договору визначено, що строки розробки та передачі відповідачу Проєктної документації за кожним з етапів робіт визначено в Додатку 1 до цього Договору;

- позивач приступає до виконання Договору з дня, наступного за днем його підписання. (п.4.2 Договору);

- пунктом 4.3 Договору Сторони визначили, що до виконання Проєктних робіт, передбачених п. 1.1.2. Договору, позивач приступає виключно після отримання письмового повідомлення відповідача про затвердження Ескізного проєкту та прийняття ним рішення про подовження Проєктних робіт. Позивач зобов?язаний розпочати такі Проєктні роботи з дня, наступного за днем отримання повідомлення відповідача, вказаного в цьому пункті;

- відповідно до п.4.3 Договору результати Проєктних робіт (як проміжні, так і фінальні) за кожним Етапом позивач надає відповідачу в електронному вигляді шляхом відправлення на електронну адресу уповноваженого представника відповідача;

- 4.3.1. Уповноваженими представниками відповідача за цим Договором є :

Вікторія Бережна

email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

телефон: НОМЕР_1

та

Володимир Остапенко

email: ІНФОРМАЦІЯ_3,

телефон: НОМЕР_2 );

- 4.3.2. Уповноваженим представником позивача за Договором є :

Співак Ірина Русланівна

Телефон: НОМЕР_3

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- згідно з п.4.4 Договору передача відповідачу кожного етапу Проєктної документації здійснюється після її погодження відповідачем, усунення всіх виявлених недоліків та врахування всіх зауважень (вказівок тощо) відповідача шляхом підписання акту приймання-передачі виконаних робіт за кожним відповідним етапом;

- у п.4.5 Договору визначено, що у випадку наявності недоліків в Проєктній документації сторонами або складається двосторонній дефектний акт з переліком наявних недоліків, необхідних доробок та строків їх виконання (усунення) або відповідач визначає перелік виявлених в Проєктній документації недоліків своїм листом, направленим на електронну адресу позивача, вказану в Договорі. Позивач зобов?язаний усунути всі недоліки протягом 5 (п?яти) календарних днів, якщо інший строк не вказаний в листі відповідача або в дефектному акті;

- якщо в процесі виконання робіт виявиться неможливість отримання позитивного результату чи недоцільність подальшого виконання робіт або буде отримане повідомлення відповідача про непогодження Ескізного проєкту чи відмову від подовження Проєктних робіт, про що позивач повідомлений відповідачем, позивач призупиняє виконання робіт до отримання подальших вказівок відповідача. Про зупинення робіт позивач повідомляє відповідача письмово. У такому випадку Сторони зобов?язані протягом 5 (п?яти) робочих днів розглянути або можливість продовження робіт, або припинення договору. (п.4.6 Договору);

- датою прийняття виконаних робіт (етапів робіт) вважається дата підписання Сторонами відповідного Акту приймання-передачі. (п.4.7 Договору)

Частиною 1 ст. 889 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

За змістом ч. 4 ст. 882 ЦК України, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин за аналогією права (ч. 1 ст. 8 ЦК України), передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин аналогії права, оскільки правова позиція щодо застосування судами ч. 4 ст. 882 ЦК України є сталою в судовій практиці Верховного Суду. Так, зокрема, стосовно акта виконаних робіт за договором підряду, підписаного однією стороною, правовий висновок викладено, зокрема, у пункті 6.3 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18 та інших. Вона полягає в тому, що «передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором». Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 905/411/17, від 05.02.2020 у справі № 904/2082/19, від 21.09.2019 у справі № 917/1489/18, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19, від 17.08.2021 у справі № 910/16308/20.

Колегія суддів наголошує на тому, що аналогія права означає застосування до правовідносин, які не врегульовані законом, норм права, що регулюють найбільш подібні відносини, а не інших норм, які є найбільш подібними за законом, у зв`язку із чим, доводи скаржника про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми ч.2 ст.8 ЦК України та безпідставно застосовано до спірних правовідносин норми ч.4 ст.882 ЦК України, є неспроможними.

Положення статті 882 ЦК України треба розглядати у системному зв`язку з іншими положеннями Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини підряду, зокрема, з положеннями ч. 1 ст. 853 ЦК України.

Якщо замовник у порушення вимог ст. 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог ст. 525, 526 ЦК України, статті 193 Господарського кодексу України (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18).

Таким чином, для встановлення наявності підстав для оплати робіт за договором підряду, які оформлені актом прийняття - передачі робіт, підписаним однією стороною договору (підрядником), необхідним є встановлення та оцінка таких істотних обставин для цього, як обґрунтованість відмови замовника від підписання актів виконаних робіт та реального виконання робіт за договором підряду у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором. Отже, встановлення наведених обставин входить до предмету доказування у цій справі.

Згідно з ч.1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Додатком №1 до Договору субпідряду № 06865-24 від 15.03.2024 року сторони узгодили найменування робіт, строки виконання до 19.04.2024 року, вартість у розмірі 168 388 грн. 00 коп.

Листом № 18/09 від 18.09.2024 позивач просив відповідача протягом 7 днів з дня отримання листа підписати акти приймання виконаних робіт на суму в розмірі 134 710 грн 40 коп., що підтверджується копіями опису вкладення у цінні листи від 18.09.2024, фіскального чеку, накладної. (а.с.15-22) Крім того, лист, акт приймання-передачі виконаних робіт, рахунок - фактура були надіслані 24.10.2024 року на адреси електронної пошти уповноважених представників відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 з адреси електронної пошти Позивача ІНФОРМАЦІЯ_2, які були узгоджені Сторонами у п.4.3 Договору субпідряду №06865-24 від 15.03.2024, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти позивача. (а.с.37).

У відповідь на який останній листом №1 від 24.09.2024 повідомив, що проєктна документація не погоджена ним як замовником, оскільки містить недоліки, частина з яких на той момент так і не була усунена, зокрема, залишались неусунутими недоліки, зазначені в п.п. 12, 14, 27, 29, 31, 32, 33, 34 додатку до цього листа-відповіді, а тому вимагав протягом 5 календарних днів усунути всі недоліки проєктної документації, погодити із замовником фінальну версію Проєктної документації, передати погоджену проєктну документацію в повному обсязі. (а.с. 74-77).

Листом №27/09 від 27.09.2024 позивач повідомив відповідача, що фінальна проєктна документація надіслана 22.06.2024 та лише 24.09.2024 були викладені зауваження, а тому просив підписати акти приймання виконаних робіт на суму в розмірі 134 710 грн 40 коп. (а.с.23).

У відповідь на вказаний лист відповідач у листі №01 від 02.10.2024 просив позивача протягом 5 календарних днів усунути всі недоліки проєктної документації. (а.с.24, 78-79).

24.10.2024 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №03 з вимогою сплатити заборгованість за договором, до якої було додано проєктну документацію стадії «Робочий проєкт» для Проєкту «Поточний ремонт підвалу за дорученням ЮНОПС Чугуївського ліцею №8 Чугуївської міської ради Харківської області, за адресою: м. Чугуїв, Харківська обл., вулиця Червономанежна, 18» в 4 роздрукованих підписаних екземплярах та в електронному вигляді, акт приймання-передачі виконаних робіт №8 від 15.07.2024 р. в 2 примірниках, рахунок - фактуру №15 від 15.07.2024, що підтверджується копіями опису вкладення у цінні листи від 24.10.2024, фіскального чеку, накладної. (а.с.10-14) Крім того, лист, акт приймання-передачі виконаних робіт, рахунок - фактура, проєктна документація були надіслані 24.10.2024 на адреси електронної пошти уповноважених представників відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з адреси електронної пошти Позивача ІНФОРМАЦІЯ_2, які були узгоджені Сторонами у п.4.3 Договору субпідряду №06865-24 від 15.03.2024 року, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти Фізичної особи - підприємця Співак Ірини Русланівни. (а.с.36).

Згідно зі статтею 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо). Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону № 851-IV електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону № 851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

З наведених норм права вбачається, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України).

Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Наведений висновок є усталеним у судовій практиці (наприклад, його наведено у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20, від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21), і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для того, щоб його змінювати.

При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК України, у подібних правовідносинах.

Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21.

Так, у цій справі Сторони у Договорі субпідряду №06865-24 від 15.03.2024 узгодили можливість обміну інформацією засобами електронної пошти та визначили уповноважених осіб Сторін, як здійснюють обмін листами, а тому Суд має правові підстави для того, щоб оцінювати цей доказ нарівні з іншими доказами у справі.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для врахування листів позивача, надіслані з адреси електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_5: від 01.05.2024, 13.05.2024, 28.06.2024, 29.06.2024, 06.07.2024 (а.с.31-35), оскільки умовами Договору субпідряду №06865-24 від 15.03.2024 сторонами не узгоджено вказану адресу електронної пошти, як уповноваженого представника відповідача.

Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відхилення доводів позивача щодо надсилання саме 22.06.2024 на адресу відповідача фінальної версії проєктної документації стадії «Робочий проєкт» для Проєкту «Поточний ремонт підвалу за дорученням ЮНОПС Чугуївського ліцею №8 Чугуївської міської ради Харківської області, за адресою: м. Чугуїв, Харківська обл., вулиця Червономанежна, 18», оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження такого надсилання на адресу електронної пошти уповноваженого представника відповідача й отримання її останнім.

При цьому, 24.10.2024 позивачем направлено на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити заборгованість за договором, до якої було додано проєктну документацію стадії «Робочий проєкт» для Проєкту «Поточний ремонт підвалу за дорученням ЮНОПС Чугуївського ліцею №8 Чугуївської міської ради Харківської області, за адресою: м. Чугуїв, Харківська обл., вулиця Червономанежна, 18» в 4 роздрукованих підписаних екземплярах та в електронному вигляді, акт приймання-передачі виконаних робіт №8 від 15.07.2024 в 2 примірниках, рахунок - фактуру №15 від 15.07.2024, що підтверджується копіями опису вкладення у цінні листи від 24.10.2024, фіскального чеку, накладної. (а.с.10-14). Крім того, лист, акт приймання-передачі виконаних робіт, рахунок - фактура, проєктна документація були надіслані 24.10.2024 на адреси електронної пошти уповноважених представників відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 з адреси електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_2, які були узгоджені Сторонами у п.4.3 Договору субпідряду №06865-24 від 15.03.2024, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти позивача. (а.с.36).

Відповідач, в свою чергу, зазначає, що він не отримував вказане поштове відправлення №864, на підтвердження чого надав роздруківку з офіційного вебсайту Акціонерного товариства «Укрпошта» за відстеженням поштового відправлення, яке було повернуто відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання. (а.с.80)

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, та Верховного Суду, викладений у постановах від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20).

Колегія суддів апеляційної інстанції, з урахуванням п.1 глави ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 № 958, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що враховуючи, що відправлення здійснено з м. Києва у м. Київ, у даному випадку нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції становлять 3 дні, отже, відповідач мав отримати лист позивача за вих. №03 від 24.10.2024 саме 28.10.2024.

В той же час, умовами п.4.3 Договору субпідряду № 06865-24 від 15.03.2024 передбачено, що результати Проєктних робіт (як проміжні, так і фінальні) за кожним Етапом позивач надає позивачу в електронному вигляді шляхом відправлення на електронну адресу уповноваженого представника відповідача.

Таким чином, враховуючи те, що результати проєктних робіт надіслані 24.10.2024 на адреси електронної пошти уповноважених представників відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 з адреси електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_2, які узгоджені Сторонами у п.4.3 Договору субпідряду №06865-24 від 15.03.2024, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про належне виконання позивачем зобов`язання з направлення на адресу відповідача проєктної документації й отримання її уповноваженими представниками відповідача.

Згідно з п.4.4 Договору передача відповідачу кожного етапу Проєктної документації здійснюється після її погодження відповідачем, усунення всіх виявлених недоліків та врахування всіх зауважень (вказівок тощо) відповідача шляхом підписання акту приймання-передачі виконаних робіт за кожним відповідним етапом.

У п.4.5 Договору визначено, що у випадку наявності недоліків в Проєктній документації сторонами або складається двосторонній дефектний акт з переліком наявних недоліків, необхідних доробок та строків їх виконання (усунення) або відповідач визначає перелік виявлених в Проєктній документації недоліків своїм листом, направленим на електронну адресу позивача, вказану в Договорі. Позивач зобов?язаний усунути всі недоліки протягом 5 (п?яти) календарних днів, якщо інший строк не вказаний в листі відповідача або в дефектному акті.

Додатком №1 до Договору субпідряду № 06865-24 від 15.03.2024 сторони узгодили етапи проєктних робіт: Проєктна документація стадії «Робочий проєкт» для Проєкту «Поточний ремонт підвалу за дорученням ЮНОПС Чугуївського ліцею №8 Чугуївської міської ради Харківської області, за адресою: м. Чугуїв, Харківська обл., вулиця Червономанежна, 18», робоча документація, без виокремлення підетапів виконання проєктної документації, а тому розроблення проєктної документації є єдиним етапом виконання робіт. Додатком №4 до Договору субпідряду № 06865-24 від 15.03.2024 року сторони погодили вимоги до проєктної документації: розробити відповідно до договору та чинного законодавства; оформити проєктну документацію відповідно до стандартів та шаблонів відповідача, що надаються позивачу в електронному вигляді.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів складання сторонами двостороннього дефектного акта з переліком наявних недоліків, необхідних доробок та строків їх виконання (усунення) відповідно до п.4.5 Договору, проте в матеріалах справи наявні листи відповідача № 1 від 24.09.2024, № 01 від 02.10.2024 з переліком зауважень до проєктної документації, які направлені на електронну адресу позивача, вказану в Договорі, зокрема, п.п.27, 29, 31, 32, 33. Однак, вказані зауваження стосувались попередньо надісланої проектної документації, зокрема, листами позивача №18/09 від 18.09.2024, №27/09 від 27.09.2024.

Також відсутні у матеріалах справи належні та допустимі докази на підтвердження надання відповідачем зауважень до проєктної документації, надісланої на адресу відповідача листом № 03 від 24.10.2024 засобами поштового та електронного зв`язку, складання сторонами двостороннього дефектного акта з переліком наявних недоліків, необхідних доробок та строків їх виконання (усунення) відповідно до п.4.5 Договору, а також надання обґрунтованої відмови від підписання Акта приймання-передачі виконаних робіт №8 від 15.07.2024 на суму в розмірі 168 388 грн 00 коп., а тому в силу вищенаведеного такий акт є належним доказом виконання робіт за Договором.

Верховний Суд в постанові від 21.08.2019 у справі № 917/1489/18 виклав правову позицію, згідно якої передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акту виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акту.

У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Так, на підтвердження вартості та обсягу виконаних підрядних робіт позивачем було надано Акт приймання-передачі виконаних робіт № 8 від 15.07.2024 на суму в розмірі 168 388 грн 00 коп., який підписаний в односторонньому порядку позивачем, в якому визначений перелік робіт із зазначенням вартості таких робіт, однак, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б ставили під сумнів дійсність вищезазначеного акта приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

Іншими словами, відсутність у сторін цього судового спору належним чином оформлених первинних документів, які би підтверджували факт повернення товару відповідачем позивачу, не усуває обов`язок позивача заперечувати проти доводів відповідача про повернення йому світлотехнічного обладнання шляхом надання всіх наявних у нього доказів на спростування кожного заявленого відповідачем аргументу, чого позивачем у справі зроблено не було.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про фактичне виконання позивачем робіт за Договором субпідряду № 06865-24 від 15.03.2024 на підставі Акта приймання - передачі виконаних робіт №8 від 15.07.2024 на суму в розмірі 168 388 грн 00 коп.

Датою прийняття виконаних робіт (етапів робіт) вважається дата підписання Сторонами відповідного Акту приймання-передачі. (п.4.7 Договору)

Згідно з п.3.3 Договору розрахунок за Роботи , що виконуються позивачем за цим Договором, здійснюється в наступному порядку:

3.3.1. Авансовий платіж в розмірі 20% від вартості Робіт в розмірі: без ПДВ - 33 677,60 грн., (тридцять три тисячі шістсот сімдесят сім гривень 60 коп.), сплачується відповідачем протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання Договору на підставі рахунку позивача; 3.3.1 Оплата кожного етапу робіт здійснюється протягом 5 (п?яти) робочих днів календарних днів після підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт за відповідним етапом на підставі рахунку позивача.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що обов`язок відповідача з оплати виконаних робіт за актом приймання-передачі виконаних робіт № 8 від 15.07.2024 на суму в розмірі 168 388 грн 00 коп. настав 04.11.2024. (28.10.2024 дата отримання акта й рахунку засобами поштового зв`язку + 5 робочих днів), тобто, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором субпідряду № 06865-24 від 15.03.2024 становить 134 710 грн 40 коп.

Водночас, докази сплати відповідачем грошових коштів позивачу у розмірі 134 710,40 грн у матеріалах справи відсутні, у зв`язку із чим, позовні вимоги про стягнення 134 710,40 грн - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просив стягнути з відповідача 3% річних за загальний період прострочення з 02.11.2024 по 30.12.2024 у розмірі 651,47 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 559,50 грн.

Пунктом 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням правильної дати початку періоду прострочення: з 05.11.2024, а не з 02.11.2024, як помилково зазначив позивач, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що арифметично правильною сумою 3% річних за період прострочення з 05.11.2024 по 30.12.2024 є сума у розмірі 618,34 грн, водночас, сума інфляційних втрат підлягає стягненню у розмірі, заявленому позивачем - 2 559,50 грн, у зв`язку із відсутністю права суду виходити за межі позовних вимог.

Позивач також просив стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 02.11.2024 р. по 30.12.2024 у розмірі 5 712,31 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.2 Договору Сторони визначили, що за порушення термінів оплати виконаних робіт Замовник несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення, від суми несплачених коштів за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, з урахуванням правильної дати початку періоду прострочення (з 05.11.2024), колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що арифметично правильною сумою пені за період з 05.11.2024 по 30.12.2024 є сума у розмірі 5 425,22 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16293/24, відсутні.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16293/24, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16293/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Також позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

В якості доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, позивачем до відзиву на апеляційну скаргу додано:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8344/10 від 08.10.2019;

- акт наданих послуг № 2 від 14.05.2025 до договору про надання правової допомоги № 16/09 від 01.09.2024;

- додаток № 1 від 29.04.2025 до договору про надання правової допомоги № 16/09 від 01.09.2024;

- попередній (орієнтовний) розрахунок витрат (додаток до відзиву на апеляційну скаргу у справі № 910/16293/24);

- Ордер серії АІ № 1804537 від 27.01.2025 на ім`я Зінов`єва Д.С.

Так, відповідно до акту наданих послуг № 2 від 14.05.2025, адвокатом надана правова допомога на суму 20 000,00 грн, а саме:

- вартість аналізу апеляційної скарги ТОВ «Дельта Проектконсалт Україна» у справі № 910/16293/24 - 2 500,00 грн;

- вартість підбору нормативно-правової бази, аналіз судової практики з подібних судових справ, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень щодо можливих варіантів дій, обрання стратегії правового захисту - 2 500,00 грн;

- вартість підготовки та подачі відповіді на апеляційну скаргу у справі № 910/16293/24 до Північного апеляційного господарського суду - 15 000,00 грн.

Відповідачем подано заперечення на клопотання (заяву) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у яких відповідач у повному обсязі заперечує проти заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та вважає, заяву позивача про стягнення цих витрат такою, що не підлягає задоволенню судом, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б свідчили про наявність законних підстав для відшкодування заявлених стороною позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки подану позивачем копію ордеру на надання правової допомоги серії АІ № 1804537 від 25.01.2025 не можна вважати належним письмовим документом, оскільки цей ордер всупереч вимог чинного законодавства вже використовувався адвокатом раніше, у якості підтвердження повноважень представника іншої особи в абсолютно іншій справі, на підставі того ж самого ордеру серії АІ № 1581838.

Відповідач вказує на те, що договір № 16/09 про надання правової допомоги від 01.09.2024 не є належним доказом для цілей розподілу судових витрат, оскільки він загалі не містить положень щодо умов проведення розрахунків, не містить банківських реквізитів сторін, має суперечності, які унеможливлюють встановити дійсну волю його сторін про ціну послуг, заявлених у якості відшкодування судових витрат, тощо.

Щодо наданого позивачем додатку № 1 від 29.04.2025, то зі змісту зазначеного документу вбачається, що цей документ укладено адвокатом із ОКА «Дублер», а не із позивачем у справі, при цьому не містить реального підпису позивача та відтиску його печатки, а містить лише їх фотографічне зображення, яке розміщене також і на інших поданих до суду документах, зокрема, акт наданих послуг № 2.

Щодо розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначає, що розмір заявлених до стягнення витрат на вказані послуги є надмірним з огляду на незмінність позиції адвоката у суді першої та апеляційної інстанції, відсутність необхідності вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у цій справі та обирати стратегію правового захисту, враховуючи, що представник позивача забезпечував правовий (правничий) супровід даної справи ще в суді першої інстанції, тому обізнаний в усіх обставинах та доказах справи, що свідчить про те, що його правова позиція була сформована ще до апеляційного розгляду справи. Також відповідач зазначає, що матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час, при цьому, матеріали справи не містять доказів додаткового вивчення спірних правовідносин на стадії апеляційного перегляду.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи». За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи обставини справи, вважає неспівмірною суму у розмірі 20 000,00 грн із фактично наданим обсягом правничої допомоги, оскільки аналіз апеляційної скарги відповідача охоплюється послугою підготовки та подання відповіді на апеляційну скаргу у справі, а щодо послуги підбору нормативно-правової бази, аналізу судової практики з подібних судових справ, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень щодо можливих варіантів дій, обрання стратегії правового захисту, то у даній справі правова позиція позивача не змінювалась і адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи й доводи, що по суті є тотожними твердженням викладеним у суді першої інстанції,

Також колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує на тому, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена: Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Зазначена правова позиція є незмінною.

Враховуючи викладене, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю та об`ємом справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, враховуючи заперечення відповідача на клопотання (заяву) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги розмір мінімальної заробітної плати та об`єм наданих правових послуг, колегія суддів апеляційної інстанції, керуючись, зокрема такими критеріями, як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшла висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а в частині витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн належить відмовити.

Доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема, до відзиву на апеляційну скаргу позивачем надано ордер серії АІ № 1804537 від 27.01.2025, а не ордер серії АІ № 1581838, як зазначає відповідач, а щодо додатку № 1 від 29.04.2025, то у даному додатку наявні підписи адвоката та позивача, а не ОКА «Дублер».

Колегія суддів апеляційної інстанції не встановила правових підстав позбавити позивача права на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції під час перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки це порушуватиме гарантований національним законодавством принцип відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, а також засади розумності та справедливості.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16293/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16293/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16293/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16293/24 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ПРОЕКТКОНСАЛТ УКРАЇНА» (04050, місто Київ, вулиця Пимоненка Миколи, будинок 13, корпус 7 А, офіс 7 А-51 С, Ідентифікаційний код юридичної особи 34693476) на користь Фізичної особи - підприємця Співак Ірини Русланівни ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ) 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва

5. Справу № 910/16293/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич