ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року Справа № 906/733/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Петухов М.Г.

суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю.

за участю представників сторін:

прокурора - Безпалова А.В.

позивача Житомирської міської ради - не з`явився

відповідача фізичної особи-підприємця Мартиненко Алли Василівни - адв. Бугайчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Житомирської окружної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 06.06.2025 р. про відмову у забезпеченні позову

постановлену у м. Житомир

у справі № 906/733/25 (суддя Кравець С.Г.)

за позовом керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради

до відповідача фізичної особи-підприємця Мартиненко Алли Василівни

про стягнення 803 960,02 грн. безпідставно збережених коштів

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали від 06.06.2025 р. Господарський суд Житомирської області відмовив у задоволенні заяви керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради про забезпечення позову у справі № 906/733/25 за позовом керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради до фізичної особи-підприємця Мартиненко Алли Василівни про стягнення 803960,02 грн. безпідставно збережених коштів.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, керівник Житомирської окружної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволити.

Доводить, що наявність доходу у відповідачки на даний час не гарантує наявність доходу чи грошових коштів в майбутньому після ухвалення рішення, що створює обґрунтовані ризики неможливості його виконання за рахунок таких коштів.

Зауважує, що у разі задоволення позову у даній справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не ґрунтуються на дослідженні усіх обставин та доводів заявника у справі та не відповідають вимогам законодавства.

Просить скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 06.06.2025 р. у справі № 906/733/25 про відмову у задоволенні заяви керівника Житомирської окружної прокуратури про забезпечення позову та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідач фізична особа-підприємець Мартиненко Алла Василівна подала відзив на апеляційну скаргу у якому заперечує та не погоджується з вимогами апеляційної скарги в повному обсязі, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що прийнята з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Вважає, що доводи скаржника про можливість відчуження відповідачкою нерухомого майна та земельної ділянки ґрунтуються на припущеннях, а не на конкретних фактах, що фактично порушує вимоги статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначає, що прокурором не доведено факту дій зі сторони ФОП Мартиненко Алли Василівни, які б свідчили про спроби відчужити, поділити або іншим чином вивести майно з-під можливого стягнення.

Просить апеляційну скаргу Житомирської окружної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 06.06.2025 р. у справі № 906/733/25 залишити без змін.

Позивач Житомирська міська рада відзиву на апеляційну скаргу не подав та не забезпечив явку представників у судове засідання 25.08.2025 р., тоді як був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку /а.с. 71 у т.1 м.о.у/.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача.

В судовому засіданні 25.08.2025 р. прокурор/скаржник підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задоволити. Представник відповідачки в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення прокурора та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

04.06.2025 р. керівник Житомирської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом в інтересах держави в особі Житомирської міської ради до фізичної особи-підприємця Мартиненко Алли Василівни в якому просив стягнути з відповідачки 803960,02 грн. безпідставно збережених грошових коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0131 площею 0,5004 га.

В обґрунтування позовних вимог прокурор доводить, що відповідачка підприємець Мартиненко А.В. є власницею комплексу будівель загальною площею 1522,1 кв.м, які розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером :01:027:0131 площею 0,5004 га, яка використовувалась відповідачкою без правовстановлюючих документів та без сплати орендної плати у період з 01.12.2016 р. по 12.06.2024 р.

Одночасно з позовною заявою керівник Житомирської окружної прокуратури подав до Господарського суду Житомирської області заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:027:0131 та майновий комплекс із реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна загальною площею 1522,1 кв.м.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, прокурор вказує, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на земельну ділянку та майновий комплекс, що є невіддільною річчю від земельної ділянки, забезпечить реальний захист інтересів держави у разі задоволення позову та буде ефективним механізмом захисту прав позивача.

Відмовивши у задоволенні заяви прокурора про забезпечення позову, суд першої інстанції виснував, що така заява не містить належного обґрунтування фактичними даними та відповідними доказами ймовірного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду; прокурором не надано доказів того, що відповідачкою вчиняються дії, які свідчили б про намір до відчуження належного їй майна або його продажу (зокрема, укладення договорів), поділ земельної ділянки тощо.

Також суд першої інстанції зауважив, що прокурором не спростовано факту існування у відповідачки інших джерел доходу, зважаючи на те, що відповідачка є фізичною особою-підприємцем, яка здійснює господарську діяльність, що не дає підстав для висновків про утруднення виконання судового рішення про стягнення коштів у разі задоволення позову.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, враховуючи наступне.

Так, згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду і є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачеві вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками певної заборони.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову має бути достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, господарський суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому вжиття заходів забезпечення позову передбачає доведення стороною обставин вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язань після пред'явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Такий правовий висновок викладений у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 р. у справі № 905/448/22 та такий правовий висновок враховується колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є стягнення з відповідачки 803960,02 грн. безпідставно збережених грошових коштів.

Натомість прокурор звернувся до суду з вимогами про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно земельну ділянку та майновий комплекс, які на час вирішення справи належать відповідачці на праві власності. Прокурор не обґрунтовує необхідність саме такого запропонованого ним заходу забезпечення позову у справі про стягнення коштів, не обґрунтувавши таким чином адекватність заходу.

Також колегія суддів звертає увагу, що прокурор у заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не навів обґрунтованих доводів як щодо співмірності обраного виду забезпечення позову, так і щодо обґрунтованості припущення про те, що невжиття саме таких заходів може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Так, заява прокурора про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на можливе ухилення відповідачки від виконання рішення суду, чи вчинення нею дій, які б свідчили про те, що невжиття заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, про що правомірно вказав суд першої інстанції як про відсутність підстав відповідно до норм ст..137 ГПК України.

Посилання прокурора/заявника на те, що відповідачка має можливість здійснити відчуження майна іншим особам без доказів про здійснення відповідачкою реальних дій, направлених на таке відчуження, є безпідставним припущенням про таке відчуження власного майна саме з метою уникнення виконання грошових зобов`язань перед позивачем на суму позову 803960,02 грн.

Вищевикладені висновки узгоджуються з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 р. у справі № 754/5683/22, у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 р. у справі № 905/448/22 та у постанові Верховного Суду від 18.06.2025 р. у справі № 918/73/25, які враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ч.4 ст. 236 ГПК України.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із мотивованим висновком суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

За результатом апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Житомирської області від 06.06.2025 р. у справі № 906/733/25 ґрунтується на матеріалах справи, відповідає чинному законодавству, а тому відсутні підстави для її зміни чи скасування. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Оскільки підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції немає, то судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу керівника Житомирської окружної прокуратури залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Житомирської області від 06.06.2025 р. у справі № 906/733/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Справу № 906/733/25 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 29.08.2025 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.