ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2025 р. Справа №926/16/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

без виклику учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства Регіон-Центр від 04.04.2025 (вх. №01-05/1020/25 від 07.04.2025)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.03.2025 (суддя А.А. Бутирський, повне рішення складено 17.03.2025)

у справі № 926/16/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Альтфатер Чернівці,

до відповідача: Приватного підприємства Регіон-Центр,

про: стягнення 237368,54 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Чернівецької області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю Альтфатер Чернівці ( далі ТОВ Альтфатер Чернівці, позивач) до Приватного підприємства Регіон-Центр (далі ПП Регіон-Центр, відповідач) про стягнення 237 368,54 грн збитків. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача 20 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору доручення №7 від 01.11.2018 щодо оплати наданих позивачем послуг з вивезення твердих побутових відходів.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11.03.2025 у справі №926/16/25 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ПП Регіон-Центр на користь ТОВ Альтфатер Чернівці 237 368,54 грн збитків, 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 3 560,00 грн судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що наявним в матеріалах справи та підписаним сторонами актом звіряння взаємних розрахунків за травень 2021 року підтверджується, що у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ Альтфатер Чернівці у розмірі 330 565, 42 грн. Оскільки за період з 01.06.2021 по 14.07.2021 відповідач сплатив на рахунок позивача 93 196,88 грн, що визнається позивачем, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума збитків, завданих неналежним виконання договору, у розмірі 237 368,54 грн.

При цьому, суд відхилив як безпідставне твердження відповідача про сплив строку позовної давності з огляду на продовження та зупинення такого строку на підставі п.п.12,19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Окрім того, перевіривши подані представником позивача докази на підтвердження обсягу виконаних робіт з надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої представником позивача суми із складністю справи та обсягом наданих послуг, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

ПП Регіон-Центр подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.03.2025 у справі №926/16/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вимоги апелянта обґрунтовані неповним дослідженням судом першої інстанції обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідач зазначає, що:

- за умовами договору він зобов`язався за винагороду в інтересах позивача виступати перед клієнтами (мешканцями будинків) та отримувати від останніх кошти за надані позивачем послуги з вивезення твердих побутових відходів з подальшим перерахунком таких позивачу ( протягом 10 банківських днів з дня отримання коштів). Однак, зважаючи на постійне зростання заборгованості населення за надані житлово-комунальні послуги, вина відповідача у порушенні зобов`язання відсутня;

- акти звіряння розрахунків, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не є належними доказами виконання чи порушення договірних зобов`язань та не свідчать про виникнення заборгованості по договору;

- частина заборгованості, що включена позивачем до розрахунку ціни позову, виникла в період до укладення договору 01.11.2018;

- заборгованість в сумі 273 052,32 грн, на яку посилається позивач при розрахунку боргу станом на 01.01.2021, знаходиться поза межами позовної давності в три роки, що є підставою для відмові в позові;

- розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу (20 000 грн) є неспівмірним з ціною позову.

ТОВ Альтфатер Чернівці подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.04.2025 у справі №926/16/25 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, позивач зазначає, що, підписуючи акти про надання послуг та акти звіряння взаємних розрахунків, відповідач щомісячно підтверджував як обсяг наданих позивачем послуг з вивезення побутових відходів, так і розмір саме своєї заборгованості перед позивачем за надані послуги. Відповідач не навів жодних належних обґрунтувань відсутності своєї вини, а судом першої інстанції правильно встановлено, що саме неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором призвело до заподіяння збитків позивачу.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 справу №926/16/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 апеляційну скаргу ПП Регіон-Центрзалишено без руху з підстав, зазначених у вказаній ухвалі.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП Регіон-Центр на рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.03.2025 у справі № 926/16/25, вирішено розглядати таку без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст. 2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи та перебування колегії суддів у відпустці, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

01.11.2018 між Фірмою Альтфатер Чернівці з 100% іноземним капіталом, правонаступником якої є ТОВ Альтфатер Чернівці, ( далі - замовник) та ПП Регіон-Центр ( далі оператор) було укладено договір доручення №7 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах визначених цим Договором замовник доручає, а оператор в інтересах замовника зобов`язується за винагороду від імені і за рахунок останнього вчинити юридичні дії, визначені у п.1.2. Договору.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що деталізований зміст доручення (перелік юридичних дій), порядок його виконання та інші спеціальні вказівки містяться у Додатку №1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною.

За змістом п.1. Додатку №1 до Договор замовник доручає оператору виступати від його імені перед клієнтами (фізичними особами -мешканцями, які проживають у житловому фонді в будинках, які обслуговуються ПП Регіон-Центр) в процесі надання замовником послуг по вивезенню твердих побутових відходів.

Згідно з п. 2.3. Додатку №1 до Договору оператору доручається отримувати кошти від клієнта за надання послуг з вивезення твердих побутових відходів та перераховувати отримані кошти не пізніше 10-ти банківських днів з дня їх отримання на рахунок замовника.

Пунктом 2.1. Додатку №1 до Договору сторони погодили тариф для населення, а саме 77,10 грн за 1 м.куб. відходів.

Згідно з п. 2.4. Додатку №1 до Договору оператор щомісячно останнім числом звітного місяця подає замовнику кількість мешканців, котрим оператор нарахував за послуги з вивезення відходів, для проведення замовником нарахування за надані послуги оператору.

Відповідно до п.5.1. Договору оператор в останній день кожного місяця зобов`язаний надавати замовнику акт виконаних робіт за укладеними договорами з клієнтами з надання посередницьких послуг.

Відповідно до п.6.1. Договору оператор зобов`язаний виконувати доручення з дня набрання чинності цим Договором до повідомлення замовника про припинення виконання доручення, яке направляється за 30 календарних днів до запланованої дати припинення виконання доручення.

Додатковою угодою №2 від 01.06.2020 до Договору сторони погодили тариф для всіх категорій споживачів в розмірі 105,16 грн за 1 м.куб. відходів.

Покликаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором, ТОВ Альтфатер Чернівці звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення з ПП Регіон-Центр 237 368,54 грн збитків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Так, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:

(1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

(2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №20/715/17 зроблено висновок, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди/стягнення збитків, повинні виходити із того, що для застосування такої санкції, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (постанови Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 30.06.2022 у справі № 916/1466/21).

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 908/2261/17).

За загальним правилом позивач у спорі про стягнення збитків повинен довести не лише протиправність поведінки відповідача, а й наявність таких збитків, обґрунтованість їх розміру, причинний зв`язок між ними та поведінкою відповідача, надати докази, які б підтверджували реальну, а не абстрактну можливість отримання відповідної суми доходів

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення (постанова Верховного Суду від 15.05.2025 у справі №925/1137/24).

Господарським процесуальним кодексом України закріплені основні засади господарського судочинства, зокрема у силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 ГПК України) обов`язок з доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.

Частиною першою статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 76-78 ГПК України докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 237 368.54 грн збитків, позивачем не обгрунтовано та не доведено в чому полягає протиправність поведінки позивача чи порушення ним договірних зобов`язань ( з врахуванням встановленого Договором обов`язку перераховувати позивачу отримані від клієнтів кошти не пізніше 10-ти банківських днів з дня їх отримання).

Обгрунтовуючи розмір збитків, позивач покликається на те, що відповідно до підписаного відповідачем акта звіряння розрахунків станом на 31.05.2021 заборгованість останнього становила 330 565,42 грн, що складало орієнтовну суму, на яку були надані послуги позивачем за 4,5 місяців до дати складання такого акта. Оскільки сума сплачених відповідачем коштів позивачу за період з 01.06.2021 по 14.07.2021 становить 93 196,88 грн, за твердженням позивача, розмір збитків складає 237 368,54 грн.

При цьому, позивачем додано до позовної заяви копії актів наданих послуг №258 від 31.01.2021, №1757 від 26.02.2021, №3264 від 21.03.2021, №4737 від 30.04.2021 та № 6215 від 31.05.2021 на загальну суму 367 327, 33 грн, а також акти звіряння взаємних розрахунків між сторонами за період з січня по травень 2021 року, відповідно до яких за період з 04.01.2021 по31.05.2021 відповідачем сплачено позивачу 309 814, 43 грн.

Водночас, як вбачається з підписаного сторонами акта взаємних розрахунків за січень 2021 року, станом на 04.01.2021 заборгованість відповідача перед позивачем складала 273 052,32 грн. За твердженням відповідача, частина вказаної заборгованості виникла в період до укладення договору 01.11.2018.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено протиправності поведінки відповідача, розміру збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, що виключає можливість притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відтак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позову та дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з ПП Регіон-Центр на користь ТОВ Альтфатер Чернівці 237 368,54 грн збитків.

Враховуючи встановлені у справі обставини, які свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог, колегія суддів не надає оцінки доводам відповідача про пропуск строку позовної давності, оскільки за змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи, 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПП Регіон-Центр підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.03.2025 у даній справі скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.277 ГПК України з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ Альтфатер Чернівці.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 277,281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства Регіон-Центр від 04.04.2025 (вх. №01-05/1020/25 від 07.04.2025) задоволити.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.03.2025 у справі №926/16/25 скасувати та прийняти нове судове рішення.

3. У задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Альтфатер Чернівці ( 58010, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 116, ідентифікаційний код юридичної особи 23247708) на користь Приватного підприємства Регіон-Центр (58000, м. Чернівці, вул. Заньковецької, 16, ідентифікаційний код юридичної особи 32572798) 4 272, 00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. На виконання постанови Господарському суду Чернівецької області видати наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

7. Справу повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.