ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2025 р. Справа №914/1745/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання - Стронська А.І.

за участю представників учасників процесу:

представник позивача - Цап М.П.

представник відповідача-1 - не з`явився

представник відповідача-2 - не з`явився

представник третьої особи- не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 04.07.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2086/25 від 04.07.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.06.2025 (повну ухвалу складено та підписано 27.06.2025 суддя Крупник Р.В.)

у справі № 914/1745/25

за позовом: ОСОБА_1 , м. Львів, м. Винники

до відповідача -1: Малого приватного підприємства "Олімпік", Львівська обл., м. Моршин,

до відповідача-2:Виконавчого комітету Стрийської міської ради, Львівська обл., м. Стрий,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: ОСОБА_2 , Львівська обл., м. Моршин

про: визначення розміру статутного капіталу, визнання недійсним рішення зборів, скасування реєстраційної дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи, вимог заявника та ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 у справі №914/1745/25 частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання та заборонено державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно Малого приватного підприємства "Олімпік" щодо зміни розміру статутного капіталу вказаного підприємства чи зміни учасників та/або їхніх часток в статутному капіталі цього підприємства до набрання законної сили рішенням суду у справі.

11.06.2025 ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Малого приватного підприємства "Олімпік" (далі - відповідач-1, МПП "Олімпік"), Виконавчого комітету Стрийської міської ради (далі - відповідач-2) про: визначення розміру статутного капіталу відповідача-1 в сумі 160 000,00грн та розміру часток його учасників - ОСОБА_1 з часткою у розмірі 48 000,00 грн та ОСОБА_2 з часткою у розмірі 112 000,00 грн; визнання недійсним рішення зборів засновників відповідача-1, оформленого протоколом №3 від 30.04.2025; скасування реєстраційної дії відповідача-2, здійсненої 05.05.2025 щодо відповідача-1 за №019001098.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 06.09.2023 ОСОБА_1 став учасником МПП «Олімпік» з часткою у розмірі 30%, яка становить 48 000,00 грн. Однак, 30.04.2025 рішенням зборів засновників відповідача-1, оформленим протоколом №3, позивача незаконно, з порушенням вимог чинного законодавства та положень статуту виключено з числа учасників підприємства, а 05.05.2025 відповідачем-2 здійснена державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, внаслідок чого єдиним учасником МПП «Олімпік» став ОСОБА_2 .

Ухвалою від 16.06.2025 Господарський суд Львівської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - ОСОБА_2 (далі - третя особа).

18.06.2025 представник позивача звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про забезпечення позову шляхом:

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0187 площею 4,7816 га та :01:001:0188 площею 0,7184 га, які належить МПП «Олімпік»;

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) житлової і технічно-виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить МПП «Олімпік» на підставі договору купівлі-продажу, реєстр №1-1102, 14.03.2002, Стрийська держнотконтора.

Вказана заява обгрунтована тим, що позивачем виявлено факт поділу відповідачем-1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0173 площею 5,5 га, яка перебувала у його власності, на дві нові ділянки з кадастровими номерами :01:001:0187 площею 4,7816 га та :01:001:0188 площею 0,7184 га, що свідчать про намір відповідача-1 їх відчужити.

Зважаючи на те, що МПП «Олімпік» протягом тривалого часу не здійснює господарської діяльності, а єдиними активами підприємства залишаються дві земельні ділянки, утворені в результаті поділу, а також об`єкти нерухомого майна, розташовані на одній з них, на переконання позивача, відчуження таких може унеможливити або істотно ускладнити виконання майбутнього судового рішення, оскільки вартість частки позивача у статутному капіталі підприємства у розмірі 30% фактично зведеться до нуля, що позбавить його будь-якої можливості на реальне поновлення порушених прав навіть у разі задоволення позову.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.05.2025 у справі №914/1745/25 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що позовні вимоги у цій справі направлені на захист порушених корпоративних прав заявника, як учасника МПП «Олімпік», на управління цим підприємством та володіння часткою у його статутному капіталі, а не на вирішення майнових питань МПП «Олімпік», нерухоме майно відповідача-1 не є об`єктом спору у справі. Відтак, заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження майна не узгоджуються із предметом та підставами позовних вимог, є неспівмірними із заявленими вимогами та можуть призвести до необґрунтованого втручання у господарську діяльність відповідача-1.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.06.2025 у справі №914/1745/25 скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким задоволити заяву про забезпечення позову.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що суд першої інстанції не забезпечив балансу інтересів сторін та не надав належної оціни його доводам щодо відсутності у МПП «Олімпік» іншого майна, окрім зазначених у заяві про забезпечення позову земельних ділянок та об`єкта нерухомості, наявної загрози відчуження такого майна та, як наслідок, неможливості ефективного захисту порушених прав позивача у випадку задоволення позову, оскільки у такому випадку вартість частки позивача у статутному капіталі буде знецінена.

На переконання апелянта, запропоновані ним заходи забезпечення позову, у

разі їх вжиття судом, не будуть надмірними та неспівмірними із заявленими вимогами, не призведуть до необґрунтованого втручання у господарську діяльність відповідача-1 і є необхідними, обґрунтованими та такими, що відповідають Закону.

МПП «Олімпік» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.06.2025 у справі №914/1745/25 залишити без змін з підстав її законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач-1 зазначає, що оскільки ні земельні ділянки, ні нерухоме майно МПП «Олімпік» не стосуються предмета спору у даній справі, який є корпоративним та стосується визначення розміру часток у статутному капіталі підприємства, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2025 справу №914/1745/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.06.2025 у справі №914/1745/25 та призначено таку до розгляду в судовому засіданні на 19.08.2025.

В судове засідання з`явився представник позивача.

Відповідачі та третя особа участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

11.08.2025 до суду від директора МПП «Олімпік» - ОСОБА_2 поступило клопотання про розгляд справи без його участі.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення усім учасникам спрви ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників відповідачів та третьої особи.

В судовому засіданні 19.08.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас, слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

У разі звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі їх задоволення не вимагатиме примусового виконання, у цьому випадку має бути застосовано та досліджено таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому в таких немайнових спорах необхідно досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанови Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, від 16.03.2020 у справі № 916/3245/19, від 16.10.2019 у справі № 904/2285/19).

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суд розглядає вказану заяву з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах другій, п`ятій, шостій та сьомій статті 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами Господарського процесуального кодексу України та інших нормативно-правових актів, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення/дії, передбачених законом (чи визначених на його основі судом) найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Такі правові висновки Верховного Суду викладено у постановах, зокрема, від 24.10.2022 у справі № 916/950/22, від 15.05.2019 у справі №910/688/13.

З наведеного випливає, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття або відмова у застосуванні знаходяться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Водночас, заходи забезпечення позову мають чітко відповідати суті та предмету заявлених позовних вимог, оскільки це гарантує, що вжиті заходи не виходять за межі спору, сприяють належному виконанню судового рішення і не створюють необґрунтованих перешкод для сторін у справі.

Як вбачається з заяви представника позивача, останній просив забезпечити позов шляхом заборони уповноваженим суб`єктам вчиняти реєстраційні дії відносно земельних ділянок із кадастровими номерами :01:001:0187 площею 4,7816 га та :01:001:0188 площею 0,7184 га, а також житлової і технічно-виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1, які належать МПП «Олімпік».

Водночас, предметом позову у даній справі є вимоги про визначення розміру статутного капіталу відповідача-1 в сумі 160 000,00 грн та розмірів часток у статутному (складеному) капіталі його учасників ( ОСОБА_1 з часткою у розмірі 48 000,00 грн та ОСОБА_2 з часткою у розмірі 112 000,00 грн), визнання недійсним рішення зборів засновників відповідача-1, оформленого протоколом №3 від 30.04.2025, а також про скасування вчиненої відповідачем-2 на підставі такого рішення реєстраційної дії.

Отже, позовні вимоги у цій справі направлені на захист порушених корпоративних прав позивача, як учасника МПП «Олімпік», на управління цим підприємством та володіння часткою у його статутному капіталі в певному відсотковому та вартісному відношенні.

Позовні вимоги у даній справі не стосуються питань володіння, користування та розпорядженням земельними ділянками та нерухомим майном, які належать відповідачу-1 та стосовно яких позивач просить вжити заходи забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено зв`язку між запропонованим заходом забезпечення позову (заборона вчинення реєстраційних дій щодо відчуження земельних ділянок та нерухомого майна, які належить МПП «Олімпік») та предметом позову, а також можливості ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Такий захід забезпечення позову є неспівмірним із заявленими вимогами і може призвести до необґрунтованого втручання у господарську діяльність відповідача-1.

Окрім того, ухвалою від 03.06.2025 Господарський суд Львівської області за заявою позивача вжив заходи до забезпечення позову у даній справі та заборонив уповноваженим суб`єктам проводити реєстраційні дії відносно МПП «Олімпік» щодо зміни розміру статутного капіталу вказаного підприємства чи зміни учасників та/або їхніх часток в статутному капіталі цього підприємства до набрання законної сили рішенням суду у справі №914/1745/25.

Таким чином, у разі задоволення позову у даній справі, позивач без нових звернень до суду зможе безперешкодно повернутися до складу учасників МПП «Олімпік», а розмір його частки у статутному капіталі, як і раніше становитиме 30%, що у вартісному відношенні дорівнюватиме 48000,00 грн ( що відповідає предмету позову у даній справі).

Доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують наявності підстав для забезпечення позову у даній справі шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо відчуження земельних ділянок та нерухомого майна, які належить МПП «Олімпік», з огляду на викладене вище.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 23.06.2025 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Доводи апелянта не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 04.07.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2086/25 від 04.07.2025) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.06.2025 у справі №914/1745/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 29.08.2025

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.