ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року Справа № 918/1007/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

скаржника - Сокотун В.А.;

кредитора - не з`явився;

ліквідатора - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 09 липня 2025 року (повний текст складено 11.07.2025) у справі №918/1007/24 (суддя Мовчун А.І.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс"

до Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09 липня 2025 року у справі №918/1007/24 заяву ліквідатора - арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича (з урахуванням уточнень, поданих 02.07.2025) про покладення на ОСОБА_1 як керівника боржника солідарної відповідальності задоволено.

Покладено на ОСОБА_1 солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів у справі №918/1007/24 про банкрутство Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка".

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" 1 814 615 грн 21 коп в якості солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка".

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду, а в задоволенні заяви розпорядника майна відмовити повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В судове засідання представники кредитора та ліквідатор не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Частинами 11, 12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників кредиторів та ліквідатора.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника скаржника, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати, прийнявши нове рішення, яким в задоволенні заяви ліквідатора - арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича про покладення на ОСОБА_1 , як керівника боржника, солідарної відповідальності відмовити.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.11.2024, серед іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка"; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" у розмірі 465 367,54 грн, як вимоги четвертої черги; включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство, витрати на оплату судового збору Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" в розмірі 24 224,00 грн, як вимоги першої черги; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка"; призначено розпорядником майна Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" Заріцького Юрія Миколайовича .

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.02.2025 у справі №918/1007/24, серед іншого, залишено без розгляду заяву про визнання ТОВ "Компанія "Нотапс" кредитором із додатковими грошовими вимогами в частині додаткових кредиторських вимог: 68 303,66 грн заборгованості згідно договору №7/05 від 08.05.2008, 86 892,00 грн заборгованості згідно договору №8/05-З від 08.05.2008; 490 028,04 грн дооцінки вартості товару (курсова різниця) згідно договору №7/05 від 08.05.2008; 73 268,61 грн пені; 316 648,56 грн 28% річних, нарахованих згідно договору №7/05 від 08.05.2008; 1 203 073,79 грн інфляційних втрат; 62 277,10 грн 3% річних. Визнано додаткові грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" до боржника Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" з включенням їх до реєстру вимог кредиторів у розмірі: 352 369,51 грн - четверта черга реєстру вимог кредиторів; 4 844,80 грн - перша черга реєстру вимог кредиторів. Зобов`язано розпорядника майна включити вимоги кредитора до реєстру вимог кредиторів Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка". У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог у розмірі 717 515,18 грн відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27.03.2025 у справі №918/1007/24 визнано конкурсним кредитором Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів: Головне управління ДПС у Рівненській області у розмірі 245 449,38 грн основного платежу - третя черга; 22 846,15 грн штрафних санкцій - шоста черга та 4 844,80 грн (судовий збір за подання цієї кредиторської заяви) - перша черга. Зобов`язано розпорядника майна включити вимоги даного кредитора та витрати по сплаті судового збору до реєстру вимог кредиторів Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка".

22.04.2025 через підсистему "Електронний суд" від розпорядника майна боржника Заріцького Юрія Миколайовича надійшла заява про покладення на ОСОБА_1 , як керівника боржника, солідарної відповідальності.

Постановою Північно-західного апнляційного господарського суду від 06.05.2025, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 01.07.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 13.02.2025 у справі №918/1007/24 задоволено. Пункт 4 ухвали Господарського суду Рівненської області від 13.02.2025 у справі №918/1007/24 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ОСОБА_1 скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення про визнання грошових вимог ОСОБА_1 у розмірі 717 515,18 грн.

Пункт 4 ухвали від 13.02.2025 викладено у наступній редакції:

"1.5. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на загальну суму 711 459,18 грн, з яких 176 327 грн 09 коп. боргу за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі, 124 288 грн 49 коп. процентів за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі, 197 161 грн 28 коп. в рахунок 28% річних від простроченої суми, 144 288 грн 20 коп. пені, 67 574 грн 12 коп. інфляційних втрат, 1700 грн витрат по сплаті судового збору та 120 грн витрат по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 056,00 грн у наступній черговості:

- 6056 грн - вимоги першої черги;

- 567 170,98 грн - вимоги четвертої черги;

- 144 288,20 грн - вимоги шостої черги."

Постановою Господарського суду Рівненської області від 02.06.2025 у справі №918/1007/24, серед іншого, затверджено звіт розпорядника майна Заріцького Юрія Миколайовича про нарахування та виплату грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого по справі по справі №918/1007/24 про банкрутство Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" на суму нарахованої основної грошової винагороди 84 000,00 грн, та понесених витрат на суму 1 520,00 грн. Припинено процедуру розпорядження майном Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка". Припинено повноваження розпорядника майна Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" арбітражного керуючого Заріцького Ю.М. Визнано банкрутом Сільськогосподарське приватне підприємство "Зірка". Відкрито ліквідаційну процедуру Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка"строком на 12 місяців до 03.06.2026 включно. Призначено ліквідатором Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича. Підприємницьку діяльність банкрута завершено.

02 липня 2025 року від ліквідатора СГПП "Зірка" - арбітражного керуючого Заріцького Ю.М. на адресу суду надійшла заява про уточнення суми стягнення згідно заяви арбітражного керуючого про покладення на ОСОБА_1 , як керівника боржника, солідарної відповідальності, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь СГПП "Зірка" 1 814 615,21 грн в якості солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів СГПП "Зірка".

Місцевий господарський суд, розглянувши заяву арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича про покладення на ОСОБА_1 , як керівника боржника, солідарної відповідальності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

При цьому, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі, що неподання керівником Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" після виникнення ознак неплатоспроможності боржника, заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство останнього, яка фактично являє собою публічне повідомлення всіх контрагентів про обставини неплатоспроможності та неможливість виконати свої зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами, завдало шкоди кредиторам Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка", оскільки останні, не будучи обізнаними щодо фінансово-господарського стану боржника, розраховували на погашення боржником наявної заборгованості, не знаючи та не маючи можливості дізнатись, що відповідні зобов`язання Сільськогосподарським приватним підприємство "Зірка" за такими господарськими операціями виконані бути не можуть.

Невиконання керівником Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" ОСОБА_1 обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі є підставою для покладення на керівника солідарної відповідальності.

Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Як вбачається, ліквідатор у заяві (з урахуванням уточнень, поданих 02.07.2025) вказував, що відповідно до ухвали Господарського суду Рівненської області від 18.11.2024 у справі №918/1007/24, ухвали Господарського суду Рівненської області у справі №918/1007/24 від 13.02.2025 та ухвали Господарського суду Рівненської області у справі №918/1007/24 від 27.03.2025 визнано кредиторами у справі №918/1007/24 про банкрутство Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" із грошовими вимогами: Головне управління ДПС у Рівненській області у розмірі 245 449,38 грн основного платежу - третя черга; 22 846,15 грн штрафних санкцій - шоста черга та 4 844,80 грн (судовий збір за подання цієї кредиторської заяви) - перша черга; Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" у розмірі 817 737,05 грн вимоги четвертої черги та 29 068,80 грн (витрати по сплаті судового збору у справі про банкрутство) вимоги першої черги. Також постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 у справі №918/1007/24 визнано грошові вимоги ОСОБА_1 на загальну суму 711 459,18 грн, з яких 176 327 грн 09 коп боргу за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі, 124 288 грн 49 коп процентів за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі, 197 161 грн 28 коп в рахунок 28% річних від простроченої суми, 144 288 грн 20 коп пені, 67 574 грн 12 коп інфляційних втрат, 1 700 грн витрат по сплаті судового збору та 120 грн витрат по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 056,00 грн у наступній черговості: 6056 грн - вимоги першої черги; 567 170,98 грн - вимоги четвертої черги; 144 288,20 грн - вимоги шостої черги.

При цьому, заборгованість ТОВ "Компанія "Нотапс" у розмірі 465 367, 54 грн підтверджена рішенням Господарського суду Рівненської області від 11.07.2012 у справі №5019/1274/11, наказом про примусове виконання рішення від 27.07.2012 у справі №5019/1274/11, ухвалою від 24.09.2012 у справі №5019/1274/11, договором № 19-07-2021/1 про відступлення права вимоги від 19.07.2021, актом приймання - передачі документів від 19.07.2021, повідомленням про відступлення права вимоги від 19.07.2021, ухвалою від 16.08.2021 у справі №5019/1274/11.

Так, рішенням Господарського суду Рівненської області від 11.07.2012 у справі №5019/1274/11 присуджено до стягнення з Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісава" суму основного боргу у розмірі 185742 грн 16 коп., курсову різницю у розмірі 37630 грн 35 коп, пеню у розмірі 73474 грн 10 коп., 28% річних у розмірі 119739 грн 66 коп, інфляційні у розмірі 43944 грн 98 коп. витрати, пов`язані зі сплатою державного мита в сумі 4605 грн 24 коп та сплатою за інформаційно-технічні послуги по забезпеченню судового процесу 231 грн 05 коп.

27.07.2012 виданий наказ про примусове виконання рішення від 11.07.2012 у справі №5019/1274/11.

Відповідно до постанови ВДВС Острозького РУЮ Рівненської області від 31.08.2012 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 27.07.2012 у справі №5019/1274/11 про стягнення із Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" (35600, Тернопільська область, Острозький район, село Оженин, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісава" (33028, м. Рівне вул. Кавказька, 2, ) заборгованості на загальну суму у розмірі 465 367,54 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду Рівненської області від 24.09.2012 у справі №5019/1274/11 замінено у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу Господарського суду Рівненської області від 27.07.2012 у справі №5019/1274/11 стягувача (кредитора) з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісава" (33028, м.Рівне, вул. Кавказька, 2, ) на Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна виробнича компанія "Омега" (33028, м. Рівне, вул. Кавказька, 2, ).

Ухвалою Господарського Рівненської області від 16.08.2021 у справі №5019/1274/11 замінено сторону (стягувана) по виконанню наказу Господарського суду Рівненської області у справі № 5019/1274/11 від 27.07.2012, виданого на підставі рішення Господарського суду Рівненської області від 11.07.2012 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісава" до відповідача Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" про стягнення 185 742,16 грн основного боргу, 37 630,35 грн курсової різниці, 73 474,10 грн пені, 119 739,66 грн 28% річних, 43 944,98 грн інфляційних (з урахуванням ухвали Господарського суду Рівненської області від 24.09.2012), а саме: ТОВ "Міжрегіональна виробнича компанія "Омега" (вул. Кавказька, буд. 2, м. Рівне, 33028, ) на його правонаступника - ТОВ "Компанія "Нотапс" (просп. Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315, м. Київ, 03187, ).

Судом встановлено, що грошові вимоги ТОВ "Компанія "Нотапс" виникли у зв`язку з неналежним виконанням боржником договорів купівлі-продажу №6/05 від 08.05.2008 та №7/05 від 08.05.2008.

Заборгованість ОСОБА_1 в сумі 711 459,18 грн підтверджена рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 16.07.2012 у справі №2/1713/471/11, ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 27.08.2012 у справі № 2/1713/471/11,

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 16.07.2012 у справі №2/1713/471/11 стягнуто з Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" на користь ОСОБА_1 176 327,09 грн боргу за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі, 126 933,40 грн процентів за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі, 197 161,28 грн в рахунок 28% річних від простроченої суми, 144 288,20 грн пені, 67 574,12 грн інфляційних втрат. Стягнуто з Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" на користь ОСОБА_1 1700,00 грн витрат по сплаті судового збору та 120,00 грн витрат по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 27.08.2012 у справі №2/1713/471/11 внесено виправлення в рішення Острозького районного суду від 16.07.2012 по справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі, вказавши в мотивувальній та резолютивній частині рішення суму 124 288,49 грн, як таку, що підлягає стягненню з Сільськогосподарського приватного підприємства "Зірка" на користь ОСОБА_1 в рахунок процентів за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі.

Судом встановлено, що грошові вимоги ОСОБА_1 виникли у зв`язку з неналежним виконанням боржником, як позичальником, договору про надання фінансової допомоги на зворотній основі від 01.07.2008. Строк повернення позики до 30.09.2008.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що підстави які могли свідчити про існування загрози неплатоспроможності боржника СГПП "Зірка" мали місце бути у період до 2012 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції станом на момент виникнення зобов`язань перед кредитором ТОВ "Компанія "Нотапс"), боржник зобов`язаний звернутися в місячний строк до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення таких обставин: задоволення вимог одного або кількох кредиторів приведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами; орган боржника, уповноважений відповідно до установчих документів або законодавства прийняти рішення про ліквідацію боржника, прийняв рішення про звернення в господарський суд з заявою боржника про порушення справи про банкрутство; при ліквідації боржника не у зв`язку з процедурою банкрутства встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі; в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність з введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містив положень про солідарну відповідальність керівника за незвернення боржника до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі загрози неплатоспроможності.

Водночас, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який також містив умови, за яких боржник був зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі (ч. 5 ст. 7 та ст. 51 цього Закону) передбачав, солідарну відповідальність, але за інше порушення - у разі недотримання вимог щодо особливостей застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником згідно з ч. 1 ст. 51 Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ч. 6 ст. 51 цього Закону).

Водночас вказаний закон не містив положень про солідарну відповідальність керівника боржника за незвернення боржника до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності.

Отже з введенням в дію 21.10.2019 року Кодексу України з процедур банкрутства законодавець як новелу у спеціальному нормативному акті з питань банкрутства запровадив солідарну відповідальність у разі порушення вимоги Кодексу України з процедур банкрутства щодо обов`язку та строку для звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (зокрема, у разі загрози неплатоспроможності) визначивши суб`єктом цієї відповідальності лише керівника боржника, та встановивши строк для виконання боржником відповідного обов`язку один місяць.

Солідарна відповідальність керівника боржника - це вид спеціальної цивільно-правової відповідальності, відповідно до якої при здійсненні провадження у справі про банкрутство керівник боржника, який не звернувся до господарського суду у місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності підлягає притягненню до солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів відповідно до заяви кредитора, після виявлення такого порушення ухвалою господарського суду. Будь-яких інших підстав притягнення до солідарної відповідальності Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №910/3191/20.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" і Кодексу України з процедур банкрутства визначають загрозу неплатоспроможності якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань божника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Загроза неплатоспроможності, відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства, настає у разі - якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Отже умовами/складовими для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту як загроза неплатоспроможності боржника є одночасна (зокрема, протягом місячного періоду, визначеного ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства) наявність, в свою чергу, таких юридичних фактів: (1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо); (2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів Боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.

При цьому, з огляду на положення ч. 6 ст. 39 КУзПБ (згідно з якими однією із підстав для відмови господарським судом у відкритті провадження у справі є наявність за вимогами кредитора спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження) для існування загрози неплатоспроможності боржника, за відсутності між ним і кредитором спору про право, цей Закон не вимагає безспірності вимог кредиторів до боржника, тобто не вимагає прийняття судового рішення та/або видачу виконавчого документа щодо вимог кредитора до боржника, які (вимоги) стали підставою для звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Обчислення визначеного абз. 1 ч. 6 ст. 34 КУзПБ місячного строку для обов`язку боржника звернутись із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності починається з того моменту, коли за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини між кредитором (кредиторами) та боржником (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), одночасно має місце факт настання строку виконання боржником зобов`язань щонайменше перед двома його кредиторами (1) разом із фактом перевищення в той самий момент (звітний період) сумарного розміру цих зобов`язань над розміром всіх активів боржника (2), які в сукупності і свідчать про ознаки загрози неплатоспроможності боржника.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №910/2971/20.

З вище викладеного вбачається, що станом на липень 2012 року мав місце факт загрози неплатоспроможності на підприємстві СГПП "Зірка".

Як вже зазаначалося вище, відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", боржник був зобов`язаний звернутися в місячний строк до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення таких обставин: задоволення вимог одного або кількох кредиторів приведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами; орган боржника, уповноважений відповідно до установчих документів або законодавства прийняти рішення про ліквідацію боржника, прийняв рішення про звернення в господарський суд з заявою боржника про порушення справи про банкрутство; при ліквідації боржника не у зв`язку з процедурою банкрутства встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі; в інших випадках, передбачених цим Законом.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" покладав обов`язок звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство саме на боржника, а не на керівника боржника і не містив наслідки незвернення із такою заявою.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце (див. висновок щодо застосування частини першої статті 58 Конституції України, викладений у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 3-1085гс15).

Статтею "Дія актів цивільного законодавства у часі" 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У Рішенні від 03.10.1997 № 4-зп Конституційний Суд України надав роз`яснення стосовно порядку набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами: конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному; звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього; загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori - "наступний закон скасовує попередній".

Таким чином, залежно від порядку набрання чинності нормативно-правовим актом, може бути застосовано декілька способів його дії у часі. Зокрема, як зазначено в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99, перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися 1) негайно (безпосередня дія); 2) шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма); 3) шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Під зворотною (ретроактивною) дією акта цивільного/господарського законодавства розуміється поширення його дії на відносини, що виникли до набрання ним чинності.

Системний аналіз викладеного дає змогу виокремити два випадки зворотної дії норм цивільного/господарського законодавства: 1) коли акт законодавства пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність; 2) якщо законодавець встановлює спеціальні випадки зворотної дії актів законодавства.

Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватися на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99).

Отже, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Закріплення названого принципу є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 у справі №1-зп).

Водночас цивільне/господарське законодавство не забороняє застосування нових положень зі зворотною силою, але виключно тоді, коли зворотна дія цих актів, по-перше, встановлена в них самих, а по-друге, якщо темпоральний прояв не суперечить принципу, вираженому в статті 58 Конституції України щодо застосування до події, факту того закону (нормативно-правового акта) під час дії якого вони настали або мали місце.

Саме з такого розуміння принципу дії закону в часі слід виходити під час вирішення питання щодо застосування норм закону, що набрав чинності на зміну попередньому, який регулював аналогічні правовідносини.

Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Можливість покладення солідарної відповідальності на керівника боржника у випадку існування загрози неплатоспроможності визначена ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, який введений в дію 21.10.2019 року, а отже в силу положень ст. 58 Конституції України, зазначена норма закону не може бути застосована до правовідносин, що мали місце до набрання чинності цим законом.

Колегія суддів зазначає, що станом на час встановлення ознаки неплатоспроможності підприємства (липень 2012 року) чинний на той час Закон про банкрутство не встановлював обов`язку керівника звернутись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі загрози неплатоспроможності і не встановлював солідарну відповідальність останнього, на відміну від Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності з 21.10.2019.

Термін "не має зворотної дії в часі" означає, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності (Рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997).

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі - загальновизнаний принцип права. При застосуванні норм права неприпустимим є порушення основних принципів права, основних засад права.

З вищевикладеного вбачається, що притягнення керівника боржника, за відсутності передбаченої Законом про банкрутство норми, до солідарної відповідальності порушує принцип незворотності дії Закону в часі, оскільки нормативно-правовий акт, на який посилається заявник в період здійснення ОСОБА_1 керівництва боржником ще не був введений в дію.

Застосування норм Кодексу України з процедур банкрутства в частині притягнення до солідарної відповідальності є за своєю суттю таким, що обтяжує відповідальність особи, при цьому Конституцією України прямо передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Враховуючи, що обставини щодо незвернення керівника СГПП "Зірка" ОСОБА_1 до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника мали місце в 2012 році, а відповідна норма щодо притягнення керівника боржника з`явилася з 21.10.2019 із введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема в ч. 6 ст. 34 Кодексу, колегія суддів вважає, що дана норма в силу положень ст. 58 Конституції України не може бути застосована до правовідносин, що мали місце у 2012 році.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та, як наслідок, не надав цьому належної правової оцінки.

Крі мтого, колегія суддів звертає увагу на те, що висновок щодо передумов для застосування солідарної відповідальності формується у звіті ліквідатора за результатами здійснення ним аналізу фінансового стану банкрута, а згідно зі змінами, внесеними Законом від 13.07.2023 №3249-ІХ, у складеному відповідно до Методичних рекомендацій висновку за результатами здійснення аналізу фінансового стану банкрута (про наявність чи відсутність ознак доведення до банкрутства; абзац п`ятий частини першої статті 61 КУзПБ).

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, аналіз фінансовогосподарського стану, господарської та інвестиційної діяльності, становища на товарних ринках СГПП "Зірка" проводився за відсутності звітності за останні три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, з використаним аналітичних відомостей за період 2016-2022 років.

Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14 (із змінами та доповненнями) затверджено "Методичні рекомендації щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства", які розроблено з метою визначення однозначних підходів під час аналізу фінансово-господарського стану підприємств на предмет виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; своєчасного виявлення формування незадовільної структури балансу для вжиття заходів щодо запобігання банкрутству підприємств, а також виявлення резервів підвищення ефективності виробництва та відновлення платоспроможності підприємств шляхом їх санації.

У відповідності до п. 3.2. Методичних рекомендацій визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється за період, що починається за три роки до дати порушення справи про банкрутство, у разі наявності ознак неправомірних дій відповідальних осіб боржника, що призвели до його стійкої фінансової неспроможності, у зв`язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов`язкові платежі. У ході визначення ознак дій з доведення до банкрутства аналізується рівень забезпечення зобов`язань кредиторів за період проведення аналізу.

Відповідно, при визначенні періоду дослідження мова йде про три роки до дати порушення справи про банкрутство, а не про період, визначений виконавцем звіту самостійно.

Провадження у справі про банкрутство СГПП "Зірка" було відкрито 18.11.2024. Відповідно, періодом, який починається за три роки до дати порушення справи про банкрутство є період з 18.11.2021 по 18.11.2024.

Як було зазначено вище, розпорядником майна Заріцьким Ю.М. проведено аналіз за період з 2016 по 2022 рік з використанням аналітичних відомостей за період 2016-2022 рік. Відповідно, період аналізу з 2016 року по 18.11.2021 року взагалі не може братися до уваги, так як не відноситься до трирічного періоду, що передував даті порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Отже, весь період, на який посилається розпорядник майна в заяві на підтвердження своїх вимог щодо доведення до банкрутства боржника його керівником 2016 року та закінчуючи 2022 роком включно є періодом, яким не можуть визначатися ознаки дій з доведення до банкрутства згідно п. 3.2. Методичних рекомендацій.

Також, слід зазначити, що відповідно до аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства СГПП "Зірка", станом на 31.12.2022 року боржник знаходився у стані надкритичної неплатоспроможності. Однак, дане твердження є недостовірним, оскільки звітність підприємство не подавало протягом останніх трьох років у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, тому фінансовий аналіз містить суб`єктивні висновки розпорядника майна, оскільки відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 № 1361) фінансовий аналіз підприємства-банкрута проводиться за останні три роки, що передувати відкриттю провадження у справі про банкрутство.

Більшість показників, таких як: коефіцієнт ліквідності, коефіцієнт покриття, коефіцієнт абсолютної ліквідності, коефіцієнт концентрації власного капіталу, коефіцієнт фінансової залежності, коефіцієнт Вівера та інші, наведені в аналізі фінансово-господарського стану, господарської та інвестиційної діяльності, становища на товарних ринках СГПП "Зірка" розраховані невірно, оскільки розпорядник майна немав статистичної та бухгалтерської звітності.

Отже, солідарна відповідальність покладається на керівника при наявності підтвердження вини у доведенні юридичної особи до стану неплатоспроможності. В свою чергу, завником не доведено вину ОСОБА_1 у доведенні СГПП "Зірка" до стану неплатоспроможності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що ухвала Господарського суду Рівненської області прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на що, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 09.07.2025 у справі №918/1007/24 скасувати, прийнявши нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ліквідатора - арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича про покладення на ОСОБА_1 , як керівника боржника, солідарної відповідальності відмовити.

Керуючись ст.ст. 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 09 липня 2025 року у справі №918/1007/24 скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

"В задоволенні заяви ліквідатора - арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича (з урахуванням уточнень, поданих 02.07.2025) про покладення на ОСОБА_1 , як керівника боржника, солідарної відповідальності відмовити."

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "28" серпня 2025 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Крейбух О.Г.