ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2025 р. м. Київ Справа №911/1884/25

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД БАЛК"

до товариства з обмеженою відповідальністю "КАРГОТРАНС ГРУП"

про стягнення заборгованості,

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИЛА:

06 червня 2025 року на адресу Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД БАЛК" (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "КАРГОТРАНС ГРУП" (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 13 229,31 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем умов договору про надання послуг №01082024/9 від 01.08.2024 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.06.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу запропоновано надати суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (пред`явити зустрічний позов), а також докази, що підтверджують заперечення проти позову.

14 липня 2025 року на адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів понесених витрат на правову допомогу.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Частиною 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовими рішеннями є, зокрема, ухвали.

Так, відповідно до довідки про доставку електронного листа, долученої до матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.06.2025 року доставлена відповідачу до його електронного кабінету 10 червня 2025 року.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень, Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала Господарського суду Київської області про відкриття провадження у справі від 10.06.2025 року внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень 10 червня 2025 року.

Так, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву не подав, заяв та клопотань на адресу суду не направляв.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

01 серпня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "БІЛД БАЛК" (далі позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "КАРГОТРАНС ГРУП" (далі відповідач) був укладений договір про надання послуг №01082024/9 (далі договір), згідно з п. 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначних цим договором, позивач зобов?язується надавати відповідачу послуги з внутрішнього та зовнішнього миття, чищення автоцистерни та/або їх пропарювання, а також санітарної обробки рухомого складу та ремонтно-зварювальні роботи (далі по тексту - "послуги"), в порядку та на умовах, передбачених цим договором, а відповідач зобов?язується оплачувати надані послуги.

Відповідно до п. 2.2. договору, обсяг послуг, а також кількість робочих годин, необхідних для надання таких послуг, визначається позивачем самостійно.

Згідно з п. 2.4. договору, після надання послуг сторони складають акт приймання-передачі наданих послуг. Відповідач зобов?язаний підписати складений позивачем акт приймання-передачі наданих послуг протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його надсилання позивачем. Підписаний акт буде невід?ємною частиною даного договору, якщо він буде підписаний двома сторонами, а також буде свідчити про те, що відповідач не має жодних претензій щодо якості виконаних робіт. У випадку, якщо надісланий позивачем відповідачу акт приймання-передачі наданих послуг останнім не підписаний протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його надсилання позивачем, а позивачем не одержано аргументованої письмової відмови від його підписання або у разі ухилення відповідачем від отримання акту, акт вважається прийнятим без змін відповідачем та належно підписаним соронами в день його складання позивачем.

Відповідно до п. 2.5. договору, замовлення на мийку та/або на пропарювання складається на місці перед наданням послуг позивачем. Днем надання та прийняття послуг є дата вказана в замовленні. Замовлення підписується водієм відповідача перед та по закінченню надання послуг.

Підписане замовлення свідчить про те, що послуги надані в повному обсязі, а відповідач не має зауважень до позивача щодо якості наданих послуг.

За твердженнями представника позивача, у вересні 2024 року позивач надав відповідачу послуги з внутрішнього миття автотранспортної техніки та пропарювання авто відповідача на суму 11 040,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору, вартість наданих послуг вказується позивачем в рахунку на оплату по кожному окремому транспортному засобу. Загальна ціна договору складається із суми всіх виставлених рахунків та актів приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п. 4.2. договору, оплата послуг, які будуть надані позивачем, буде здійснюватися протягом 3 (трьох) банківських днів з дня надсилання позивачем відповідачу рахунку на оплату наданих послуг.

Відповідно до п. 8.1. договору, з метою оптимізації документообігу між сторонами, сторони домовилися, що мають право оформляти/підписувати документи щодо встановлення та виконання умов договірних відносин, пов?язаних з договором, у т.ч., але не виключно: договори, додаткові угоди, додатки, заявки, замовлення, рахунки, акти приймання-передачі, сертифікати, повідомлення (далі - "документи") в електронному вигляді, як електронні документи у розумінні Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг". Сторони домовилися, що підписання документів в електронному вигляді відбуватиметься уповноваженими особами сторін з використанням кваліфікованих електронних підписів, що базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа (далі - "КЕП") за допомогою комп?ютерної програми, яка реалізовує функціонал обміну електронними документами між контрагентами та контролюючими органами M.E.Doc.

Згідно з п. 8.3. договору, документ, підписаний уповноваженим представником однієї сторони та надісланий іншій стороні за допомогою М.E.Doc., повинен бути повернений після підписання уповноваженим представником іншої сторони за допомогою М.E.Doc. Документи, передані за допомогою М.E.Doc. та підписані КЕП уповноважених осіб сторін, мають повну юридичну силу, породжують права та обов?язки для сторін, та можуть бути подані до суду як належні докази. Усі документи, підписані КЕП уповноважених осіб, які передаються за допомогою M.E.Doc., визнаються рівнозначними документам на паперовому носії, підписаними такими уповноваженими особами, власноруч. Підтвердження руху документів у функціоналі М.E.Doc. (підтвердження відправлення, отримання, доставки, прочитання тощо) вважається легітимним та, у т.ч. визнається підтвердженням факту приймання-передачі таких документів уповноваженими особами сторін, та не вимагає додаткового доказування.

Відповідно до п. 8.6. договору, датою документів, підписаних сторонами КЕП, вважається дата, зазначена у таких документах.

Умови документів застосовуються з такої дати документів (якщо в документах не буде зазначено інше). Дата фактичного підписання документа КЕП не є датою документів. Документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням КЕП стороною-одержувачем документа, отриманого від сторони-відправника з нанесеним нею КЕП, якщо інша дата не визначена в документі.

11 вересня 2024 року позивач направив відповідачу за допомогою засобів системи "M.E.Doc." рахунок на оплату №73 від 09.09.2024 року, на суму 11 040,00 грн., та акт надання послуг №73 від 09.09.2024 року.

17 вересня 2024 року відповідач за допомогою засобів системи "M.E.Doc." підписав цей акт та 30 грудня 2024 року здійснив часткову оплату наданих позивачем послуг, а саме на суму 2 040,00 грн.

Оскільки відповідач надані послуги повністю не оплатив, вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача 13 229,31 грн. заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 01 серпня 2024 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг №01082024/9 (далі договір), згідно з умовами якого, позивач зобов?язувався надати відповідачу послуги з внутрішнього та зовнішнього миття, чищення автоцистерни та/або їх пропарювання, а також санітарної обробки рухомого складу та ремонтно-зварювальні роботи (далі - "послуги"), а відповідач зобов?язувався надані послуги оплатити.

Як уже зазначалось, відповідно до п. 2.2. договору, обсяг послуг, а також кількість робочих годин, необхідних для надання таких послуг, визначається позивачем самостійно.

Згідно з п. 2.4. договору, після надання послуг сторони складають акт приймання-передачі наданих послуг. Відповідач зобов?язаний підписати складений позивачем акт приймання-передачі наданих послуг протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його надсилання позивачем. Підписаний акт буде невід?ємною частиною даного договору, якщо він буде підписаний двома сторонами, а також буде свідчити про те, що відповідач не має жодних претензій щодо якості виконаних робіт. У випадку, якщо надісланий позивачем відповідачу акт приймання-передачі наданих послуг останнім не підписаний протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його надсилання позивачем, а позивачем не одержано аргументованої письмової відмови від його підписання або у разі ухилення відповідачем від отримання акту, акт вважається прийнятим без змін відповідачем та належно підписаним соронами в день його складання позивачем.

Відповідно до умов договору, документи, пов`язані з виконанням договору, можуть оформлюватись та підписуватись за допомогою засобів системи "M.E.Doc.".

Згідно з п. 8.3. договору, документ, підписаний уповноваженим представником однієї сторони та надісланий іншій стороні за допомогою М.E.Doc., повинен бути повернений після підписання уповноваженим представником іншої сторони за допомогою М.E.Doc. Документи, передані за допомогою М.E.Doc. та підписані КЕП уповноважених осіб сторін, мають повну юридичну силу, породжують права та обов?язки для сторін, та можуть бути подані до суду як належні докази. Усі документи, підписані КЕП уповноважених осіб, які передаються за допомогою M.E.Doc., визнаються рівнозначними документам на паперовому носії, підписаними такими уповноваженими особами, власноруч. Підтвердження руху документів у функціоналі М.E.Doc. (підтвердження відправлення, отримання, доставки, прочитання тощо) вважається легітимним та, у т.ч. визнається підтвердженням факту приймання-передачі таких документів уповноваженими особами сторін, та не вимагає додаткового доказування.

Відповідно до п. 7.2. договору, строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1. цього договору та діє до 02.10.2024 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п. 7.4. договору, якщо жодна із сторін, після закінчення строку дії договору, вказаного у п. 7.2. цього договору, не заявить про його розірвання, то договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу послуги на суму 11 040,00 грн., що підтверджується актом надання послуг №73 від 09.09.2024 року, підписаним сторонами за допомогою сервісу M.E.Doc., копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.2. договору, оплата послуг, які будуть надані позивачем, буде здійснюватися протягом 3 (трьох) банківських днів з дня надсилання позивачем відповідачу рахунку на оплату наданих послуг.

11 вересня 2024 року позивач направив відповідачу за допомогою засобів системи "M.E.Doc." рахунок на оплату №73 від 09.09.2024 року, на суму 11 040,00 грн., що підтверджується копією рахунку на оплату №73 від 09.09.2024 року, долученою до матеріалів справи.

30 грудня 2024 року відповідач здійснив часткову оплату наданих послуг, на суму 2 040,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції кредитного переказу коштів №2822 від 30.12.2024 року, долученою до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Документів, що підтверджували б звернення відповідача до позивача із претензіями щодо якості наданих послуг, а також документів, що підтверджували б оплату боргу перед позивачем або спростовували доводи представника позивача, представник відповідача суду не надав, тому вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 9 000,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім стягнення основного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача штраф у сумі 1 104,00 грн. та пеню в сумі 1 960,15 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що за порушення строків виконання зобов?язання з оплати відповідач зобов?язується сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення виконання такого зобов?язання, а за прострочення понад 15 (п?ять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % заявленої вартості послуг.

Так, відповідач був зобов`язаний оплатити надані позивачем послуги, згідно з рахунком №73 від 09.09.2024 року, на суму 11 040,00 грн., - не пізніше 16 вересня 2024 року.

30 грудня 2024 року відповідач здійснив часткову оплату наданих послуг у сумі 2 040,00 грн.

Суд під час вирішення спору з`ясовує обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснює оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснений неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми пені та інших нарахувань, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Ця правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.01.2021 року в справі №922/2216/18 та від 05.03.2018 року в справі №910/1389/18.

Згідно з ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, розмір пені:

- за період з 17 вересня 2024 року до 12 грудня 2024 року, від суми боргу 11 040,00 грн., з урахуванням облікової ставки Національного банку України, що становила 13,0 %, складає 682,31 грн.;

- за період з 13 грудня 2024 року до 29 грудня 2024 року, від суми боргу 11 040,00 грн., з урахуванням облікової ставки Національного банку України, що становила 13,5 %, складає 138,45 грн.;

- за період з 30 грудня 2024 року до 31 грудня 2024 року, від суми боргу 9 000,00 грн., з урахуванням облікової ставки Національного банку України, що становила 13,5 %, складає 13,28 грн.;

- за період з 01 січня 2025 року до 23 січня 2025 року, від суми боргу 9 000,00 грн., з урахуванням облікової ставки Національного банку України, що становила 13,5 %, складає 153,12 грн.;

- за період з 24 січня 2025 року до 06 березня 2025 року, від суми боргу 9 000,00 грн., з урахуванням облікової ставки Національного банку України, що становила 14,5 %, складає 300,33 грн.;

- за період з 07 березня 2025 року до 16 березня 2025 року, від суми боргу 9 000,00 грн., з урахуванням облікової ставки Національного банку України, що становила 15,5 %, складає 76,44 грн.,

а разом 1 363,93 грн., які підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Так, штраф у розмірі 10 %, враховуючи суму боргу в розмірі 11 040,00 грн., складає 1 104,00 грн., яка підлягає стягненню.

Крім цього, позивач просив суд стягнути з відповідача три проценти річних у сумі 208,76 грн. та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, в розмірі 956,40 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, сплата трьох процентів річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредитору.

Три проценти річних:

- за період з 17 вересня 2024 року до 29 грудня 2024 року, що складає 104 дні, суму боргу в розмірі 11 040,00 грн., становлять 94,11 грн.;

- за період з 30 грудня 2024 року до 31 грудня 2024 року, що складає 2 дні, суму боргу в розмірі 9 000,00 грн., становлять 1,48 грн.;

- за період з 01 січня 2025 року до 02 червня 2025 року, що складає 153 дні, суму боргу в розмірі 9 000,00 грн., становлять 113,18 грн.,

а разом 208,76 грн., які підлягають стягненню.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж повинен бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому повинен бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо оплату заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без враховування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням цього місяця.

Сума, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції:

- за період з 17 вересня 2024 року до 29 грудня 2024 року, враховуючи суму боргу в розмірі 11 040,00, індекс інфляції у жовтні 2024 року 101,8%, індекс інфляції у листопаді 2024 року 101,9%, індекс інфляції у грудні 2024 року 101,4%, становила 572,59 грн.;

- за період з 30 грудня 2024 року до 02 червня 2025 року, враховуючи суму боргу в розмірі 9 000,00, індекс інфляції у січні 2025 року 101,2%, індекс інфляції у лютому 2025 року 100,8%, індекс інфляції у березні 2025 року 101,5%, індекс інфляції у квітні 2025 року 100,7%, індекс інфляції у травні 2025 року 101,3%, становила 505,80 грн.,

а разом 1 078,39 грн.

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Оскільки позивач просив суд стягнути з відповідача суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, в розмірі 956,40 грн., то стягненню з відповідача підлягає саме ця сума.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну допомогу відбувається в наступній послідовності:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України);

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

14 липня 2025 року на адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів понесених витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник позивача подав суду копії: договору про надання правової допомоги від 01.05.2025 року (далі - договір про надання правової допомоги); протоколу №1 погодження договірної ціни на виконання робіт (надання послуг) від 1.05.2025 року (далі - протокол); ордеру на надання правничої допомоги, серії АЕ №1350305, від 02 червня 2025 року, а також акту №1 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 01.05.2025 року.

Судом встановлено, що 01 травня 2025 року між позивачем та адвокатом Василенком Олексієм Валерійовичем (далі - адвокат) був укладений договір про надання правової допомоги (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору, предметом цього договору є надання адвокатом, усіма законними методами та способами, правової допомоги позивачу у всіх справах, які пов?язані чи можуть бути пов?язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, а позивач зобов?язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору, на виконання п. 1.1. цього договору позивач уповноважує адвоката:

- представляти позивача перед державними органами та установами, органами місцевого самоврядування, фінансовими установами та банками, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, та будь-якими іншими юридичними особами, а також перед громадськими формуваннями, громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами, фізичними особами, в тому числі тими, що здійснюють незалежну професійну діяльність;

- представляти позивача в правоохоронних та контролюючих органах, органах нотаріату, органах Державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями, судах всіх видів юрисдикцій: предметної, суб?єктної, територіальної, інстанційної, зокрема, в усіх місцевих судах (загальних, господарських, адміністративних), судах апеляційної та касаційної інстанцій (загальних, господарських, адміністративних), Верховному суді України, Конституційному суді України, з усіма правами наданими позивачеві, відповідачеві, третій особі, заявникові, скаржникові, заінтересованій особі, стороні виконавчого провадження та захисникові позивача, незалежно від його процесуального статусу (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, свідок тощо).

Пунктом 4.1. договору встановлено, що за надання правової допомоги адвокатом позивач сплачує йому гонорар. Розмір гонорару встановлюється в залежності від кількості годин робочого часу, витрачених адвокатом, при наданні правової допомоги позивачу.

Згідно з п. 4.2. договору, вартість однієї години роботи адвоката встановлюється за домовленістю сторін, шлихом підписання ними протоколу погодження договірної ціни на виконання робіт (надання послуг), що є невід?ємною частиною цього договору, після його підписання.

Загальна вартість фактично наданих послуг (правової допомоги) адвокатом та строки їх оплати погоджуються сторонами у актах приймання-передачі наданих послуг (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору про надання правової допомоги, цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту досягнення позитивного результату або виконання адвокатом усіх дій, необхідних для досягнення позитивного результату у справі для позивача.

Згідно з п. 1. протоколу, керуючись пунктом 4.2. договору про надання правової допомоги від 01.05.2025 р. (надалі - договір), сторони погодили, що з 01.05.2025 р.:

1.1. вартість однієї години роботи (надання правової допомоги) адвоката за договором складає 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок), без врахування додаткових витрат;

1.2. вартість участі адвоката в судовому засіданні складає:

- 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) за одне судове засідання (м. Дніпро або участь у засіданні в режимі відеоконференції);

- 6 000,00 грн (шість тисяч гривень 00 копійок) за одне судове засідання (інші міста та області України).

07 липня 2025 року адвокат та позивач підписали акт №1 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 01.05.2025 (далі - акт), згідно з п. 1. якого, в рамках дії договору про надання правової допомоги від 01.05.2025 року, а також на підставі протоколу №1 погодження договірної ціни на виконання робіт (надання послуг) 01.05.2025 року, адвокатом були надані клієнту наступні послуги:

1. Опис правової допомоги: аналіз договору, рахунків на оплату та актів надання послуг. Підготовка та відправлення позовної заяви з додатками; кількість год.: 3; вартість за 1 год.: 2 000; сума, грн: 6 000.

Всього: 6 000 грн.

Відповідно до п. 2. акту, сторони погодили, що позивач зобов?язується сплатити адвокату за надані послуги 6 000 грн. протягом 1 (одного) календарного місяця з моменту підписання цього акту.

При визначенні суми відшкодування суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення в справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Так, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 59, 124 Конституції України, ч. ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 530, ст. 549, ст. 610, ч. 2 ст. 625, ст. 629, ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 1, ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", п. 12 ч. 3 ст. 2, ч. ч. 1, 2 ст. 4, ч. 1 ст. 6, ч. 4 ст. 11, ст. 16, ч. ч. 1, 2 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 123, ст. 126, ст. 129, ч. 5 ст. 252, ч. 1 ст. 232, ст. 233, ст. 236, ст. 237, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД БАЛК" до товариства з обмеженою відповідальністю "КАРГОТРАНС ГРУП" про стягнення заборгованості в сумі 13 229,31 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "КАРГОТРАНС ГРУП" (08205, Київська обл., місто Ірпінь, ВУЛИЦЯ СОБОРНА, будинок 118/19, квартира 162, ідентифікаційний код 42360324) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД БАЛК" (49064, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Самокиша Романа, будинок 1, кабінет 4, ідентифікаційний код 45221883) 9 000, 00 грн. (дев`ять тисяч грн. 00 коп.) основного боргу, 1 363,93 грн. (одну тисячу триста шістдесят три грн. 93 коп.) пені, 1 104,00 грн. (одну тисячу сто чотири грн. 00 коп.) штрафу, 208,76 грн. (двісті вісім грн. 76 коп.) трьох процентів річних, 956,40 грн. (дев`ятсот п`ятдесят шість грн. 40 коп.) суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, 2 891,53 грн. (дві тисячі вісімсот дев`яносто одну грн. 53 коп.) витрат на сплату судового збору та 5 729,59 грн. (п`ять тисяч сімсот двадцять дев`ять грн. 59 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити в іншій частині позову.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складене 05.09.2025 року.

Суддя С. Грабець