ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2025м. ДніпроСправа № 904/4401/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ", м. Дніпро

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5 245,68 грн., інфляційної складової у розмірі 1 853,14 грн., пені у розмірі 463,71 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5245,68 грн., інфляційної складової у розмірі 1 853,14 грн., пені у розмірі 463,71 грн.

Ухвалою суду від 21.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/4401/23 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ" (покупець) був укладений договір № 2202/2019 від "22" Лютого 2019р., згідно умов якого постачальник зобов`язувався передати покупцю визначений договором товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на встановлених даним договором умовах.

Відповідно до п.5.1. договору покупець зобов`язується прийняти продукцію згідно цін вказаних у відповідних накладних та оплатити на протязі 14 (чотирнадцяти ) календарних днів з моменту отримання товару або передачі продукції постачальником.

Позивач вказав, що відповідно до видатковий накладний №3037 від 04.08.2021 року на замовлення покупця було направлено новою поштою товар на загальну суму 5245,68 грн.

Позивач звертає увагу, що згідно із експрес-накладних, 07.08.2021 р. о 12:17 год. представник покупця Бонгарь Денис Анатольович, що є також директором покупця отримав товар від постачальника на загальну суму 5245,68 грн.

Таким чином, останній день для оплати товару є 22.08.2021р.

Відповідно до п. 6.7. покупець сплачує постачальникові за вимогою останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яким сплачується пеня від суми не оплаченого в строк товару за кожний день прострочення.

Позивач вказав, що відповідно до акту звірки покупцем порушено строки оплати за видатковою накладною №3037 від 04.08.2021 року на загальну суму 5245,68 грн.

Позивач наполягає на тому, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ" порушено строк оплати за видатковою накладною на суму 5245,68 грн. з 22.08.2021 року у зв`язку з чим відповідачу була нарахована Подвійна облікова ставка НБУ з 22.08.2021-21.02.2022р. у сумі 463,71 грн., інфляційна складова з 22.08.2021р. - 18.07.2023 на суму 1853,14 грн.

Також позивач направив відповідачу претензію №б/н від 10.05.2023р., в якій вказав на порушення відповідачем умов договору, вказав суму заборгованості та розмір штрафів за прострочення оплати товару.

Станом на 17.07.2023 р. відповідь на претензію не отримано та заборгованість не сплачена.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.

Відповідач звернув увагу на те, що позивачем не надано жодного документу з підписом або печаткою відповідача.

Звертає увагу суду, що в ТТН від Нової Пошти не має підпису про отримання, також в ній не вказано по якій видатковій накладній товар у відправленні.

Зазначає, що не отримував товар по накладній №3037, яка є предметом даного спору.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5245,68 грн., інфляційної складової у розмірі 1 853,14 грн., пені у розмірі 463,71 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був поставлений позивачем товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлений товар мав бути оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачений відповідачем поставлений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ" (покупець) був укладений договір № 2202/2019 від "22" Лютого 2019р., згідно умов якого постачальник зобов`язувався передати покупцю визначений договором товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на встановлених даним договором умовах.

Відповідно до п. 5.1. договору покупець зобов`язується прийняти продукцію згідно цін вказаних у відповідних накладних та оплатити на протязі 14 (чотирнадцяти ) календарних днів з моменту отримання товару або передачі продукції постачальником.

Відповідно до видатковий накладний №3037 від 04.08.2021 року загальна сума товару становить 5245,68 грн.

Відповідно до п. 6.7. покупець сплачує постачальникові за вимогою останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яким сплачується пеня від суми не оплаченого в строк товару за кожний день прострочення.

В матеріалах справи міститься акт звірки на загальну суму 5245,68 грн. який підписаний з боку позивача.

В матеріалах справи міститься експрес-накладні від 07.08.2021 р. згідно яких представник покупця Бонгарь Денис Анатольович отримав товар від постачальника.

Позивач наполягає на тому, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ" порушено строк оплати за видатковою накладною на суму 5245,68 грн. з 22.08.2021 року у зв`язку з чим відповідачу була нарахована Подвійна облікова ставка НБУ з 22.08.2021-21.02.2022р. у сумі 463,71 грн., інфляційна складова з 22.08.2021р. - 18.07.2023 на суму 1853,14 грн.

Також позивач направив відповідачу претензію №б/н від 10.05.2023р., в якій вказав на порушення відповідачем умов договору, вказав суму заборгованості та розмір штрафів за прострочення оплати товару.

Станом на 17.07.2023 р. відповідь на претензію не отримано та заборгованість не сплачена.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

У спірних правовідносинах господарському суду для правильного вирішення спору слід дослідити та встановити наявність/відсутність факту поставки позивачем товару на загальну суму 5245,68 грн. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ" на підставі договору поставки № 2202/2019 від 22.02.2019 та його прийняття відповідачем.

Відповідно до п. 5.1. договору покупець зобов`язується прийняти продукцію згідно цін вказаних у відповідних накладних та оплатити на протязі 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару або передачі продукції постачальником.

Згідно із експрес-накладних, 07.08.2021 р. представник покупця Бонгарь Денис Анатольович отримав товар.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 10.11.2020 у справі № 910/14900/19 зазначив, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

Разом з тим, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, у т.ч. необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірним договором, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій.

Так, за визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, первинний документ, згідно з цим визначенням, має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Зі змісту частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити певну суму коштів, яка складатиме еквівалент певної вартості наданих послуг.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 червня 2024 року у справі № 916/2492/21.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 04.12.2019 у справі № 129/1033/13-ц Верховний Суд відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Як було вказано вище, позивач наполягає на тому, що на підставі договору поставки №2202/2019 від 22.02.2019 за видатковою накладною № 3037 від 04.08.2021 на суму 5245,68 грн. ним був поставлений відповідачу товар.

Однак, до матеріалів справи позивачем не надано жодних первинних бухгалтерських документів, які підтверджують вчинення останнім зазначених господарських операцій.

До позову позивачем було надано лише екземпляр видаткової накладної № 3037 від 04.08.2021 на суму 5245,68 грн. та акт звірки, які не підписані зі сторони покупця.

У якості доказів поставки відповідачу товару на підставі договору поставки № 2202/2019 від 22.02.2019 на загальну суму 5245,68 грн. позивачем було надано до суду експрес-накладні перевізника ТОВ "Нова Пошта" № 5371 від 06.08.2021 та № 5798 від 06.08.2021.

У постанові від 11.09.2018 по справі № 804/4787/16 Верховний Суд зазначив, що документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, надаючи правову оцінку змісту наданих експрес накладних, слід зазначити про таке.

Зі змісту експрес-накладної № 5371 від 06.08.2021 вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар", 06.08.2021 було відправлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ", м. Дніпро, вул. Титова, 21, 5 посилок вагою 25кг; опис посилки: Абразивний круг; оголошеною вартістю 3245 грн.

Зі змісту експрес-накладної № 5798 від 06.08.2021 вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар", 06.08.2021 було відправлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ", м. Дніпро, вул. Титова, 21, 3 посилку вагою 22,7 кг; опис посилки: Абразивний круг; оголошеною вартістю 2 000 грн.

Жодних посилань на спірний договір чи специфікації надані експрес-накладні не містять. Також слід зауважити, що відповідно до наданих експрес-накладних на адресу відповідача направлялась посилка із іншою оголошеною вартістю (3245 грн. та 2000 грн.), аніж вартість товару, який, за його твердженням, поставляв позивач (5245,68грн.). Надані експрес-накладні не містять і тотожного із видаткової накладної найменування товару: круг відрізний для метелу ".

Відповідно до деталізованих трекінгів ТОВ "Нова Пошта", посилки № 5371 від 06.08.2021 та № 5798 від 06.08.2021 не потребують оплати одержувачем.

За таких обставин, експрес-накладні перевізника ТОВ "Нова Пошта" № 5371 від 06.08.2021 та № 5798 від 06.08.2021 не є належними та допустимими доказами поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 5245,68 грн. на виконання договору поставки № 2202/2019 від 22.02.2019.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт поставки позивачем товару на загальну суму 5245,68грн. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ" на підставі договору поставки № 2202/2019 від 22.02.2019 та його прийняття відповідачем.

А отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар" є необґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 2202/2019 від 22.02.2019 (том 1, а.с. 18 - 19), видатковою накладною №3037 від 04.08.2021 (том 1, а.с. 13), актом звірки (том1, а.с. 14) експрес-накладними перевізника ТОВ "Нова Пошта" (том 1, а.с. 10-11), претензія (том 1, а.с. 16), копія конверту (том 1, а.с. 17).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на позивача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар" (місцезнаходження: 61072, м. Харків, пров. Лопатинський, 17; ідентифікаційний код: 33900941) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструмент ДІПІ" (ідентифікаційний код: 39831051; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Будівельників, буд. 25, офіс 314) про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5245,68 грн., інфляційної складової у розмірі 1853,14 грн., пені у розмірі 463,71 грн.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 29.08.2025.

Суддя М.О. Ніколенко