ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2025 р. Справа № 910/12648/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бєлкін Л.М.

від відповідача: Башаров В.Є., Гайдай Т.В.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 (повне рішення складене 15.04.2025) (суддя Морозов С.М.)

у справі № 910/12648/23 Господарського суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Банк Альянс",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку,

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Банк Альянс" (далі - АТ "Банк Альянс", Банк, відповідач) про визнання недійсним рішення наглядової ради АТ "Банк Альянс", оформленого протоколом № 22 від 09.06.2023, в частині затвердження ринкової вартості однієї простої іменної акції відповідача в розмірі 28,58 грн у кількості 16 000 000,00 штук (в електронній формі) станом на 08.06.2023 на підставі Звіту про оцінку простих іменних акцій відповідача, складеного Приватним підприємством "Форвард" (далі - ПП "Форвард").

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що визначення ринкової вартості однієї простої іменної акції відповідача здійснено з порушенням вимог нормативно-правових актів з оцінки майна.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/12648/23 позов задоволено повністю та визнано недійсним рішення наглядової ради АТ "Банк Альянс", оформлене протоколом № 22 від 09.06.2023, в частині затвердження ринкової вартості однієї простої іменної акції АТ "Банк Альянс" у розмірі 28,58 грн (двадцять вісім гривень 58 копійок) в кількості 16 000 000 штук (в електронній формі) станом на 08.06.2023 на підставі Звіту про оцінку простих іменних акцій АТ "Банк Альянс", складеного ПП "Форвард" (ідентифікаційний код за ). Стягнуто з АТ "Банк Альянс" на користь ОСОБА_1 суму 2 684,00 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що майновий метод оцінки має бути обов`язково застосований поряд з іншими методами оцінки, Звіт про оцінку простих іменних акцій AT "Банк Альянс" від 08.06.2023, складений оцінювачем Голобородьком Г.С., здійснений шляхом дохідного методичного підходу, що є необґрунтованим. Рішенням наглядової ради № 22 діяло з 09.06.2023 до 09.10.2023 права позивача як акціонера відповідача були порушеними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/12648/24, АТ "Банк Альянс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. 6, 9, 39 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. 9, 69, 102, 103 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 3, 5, 9, 12, 13, 18 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Зокрема, скаржник зазначає, що наглядовою радою АТ "Банк Альянс" було дотримано порядок і вимоги щодо проведення засідань із спірних питань та дотримано порядок прийняття рішень, тому оспорюване рішення не може бути визнано недійсним. Процедуру визначення ринкової вартості акцій було дотримано. Позивачем не надано суду будь-яких доказів, на підставі яких ним було розраховано вартість однієї акції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Банк Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/12648/23; розгляд апеляційної скарги призначено на 17.06.2025 об 11:40; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 13.06.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 (з урахуванням ухвали від 05.08.2025 про виправлення описки) продовжено строк розгляду апеляційної скарги АТ "Банк Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/12648/23; відкладено розгляд апеляційної скарги на 05.08.2025 о 10:20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 19.08.2025 об 11:50.

Позиції учасників справи

11.06.2025 Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку (третя особа) подала до Північного апеляційного господарського суду письмові пояснення, в яких просить суд розглянути дану справ без участі представника третьої особи.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до Північного апеляційного господарського суду 13.06.2025, проти апеляційної скарги АТ "Банк Альянс" заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того, поза межами строку, встановленого в ухвалі від 19.05.2025 про відкриття апеляційного провадження у даній справі для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень (до 13.06.2025), до Північного апеляційного господарського суду відповідачем подано додаткові пояснення від 16.06.2025, позивачем, у свою чергу, письмове спростування від 16.06.2025 додаткових пояснень відповідача; позивачем - письмові доповнення представника позивача від 13.08.2025 до усних пояснень, відповідачем, у свою чергу, письмові заперечення від 18.08.2025 на клопотання (заяву) (в яких відповідач просить суд залишити без розгляду "доповнення представника до усних пояснень" від 13.08.2025), позивачем - письмове спростування від 18.08.2025 заперечень відповідача від 18.08.2025 щодо доповнень представника до усних пояснень.

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

У силу приписів ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

При цьому, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 906/72/16.

Як вбачається з матеріалів справи, у межах строку, встановленого в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 про відкриття апеляційного провадження у даній справі (до 13.06.2025), учасники справи не звертались до Північного апеляційного господарського суду із заявами про продовження строку для подання документів (пояснень, доповнень, заперечень (спростувань)).

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

З урахуванням викладеного, документи (пояснення, доповнення та заперечення (спростування)), які подані після закінчення процесуального строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження у даній справі, залишаються судом без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 19.08.2025 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні представники відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримали і просили суд її задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 є акціонером АТ "Банк Альянс", що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах станом на 25.07.2023 та володіє 39 800 шт. простих іменних електронних акцій, що становить 0,2487 % частки у статному капіталі АТ "Банк Альянс".

27.06.2023 з метою збільшення статутного капіталу були проведені дистанційно позачергові загальні збори акціонерів АТ "Банк Альянс", в яких також взяв участь позивач, що не заперечується учасниками справи. Рішення зборів оформлені протоколом № 3/2023 позачергових дистанційних загальних зборів акціонерів АТ "Банк Альянс" від 27.06.2023

Так, із першого питання порядку денного зазначених зборів прийнято рішення здійснити збільшення статутного капіталу АТ "Банк Альянс" з 457 280 000,00 грн до 689 367 090,96 грн на 232 087 090,96 грн шляхом розміщення 8 120 612 штук простих іменних акцій номінальною вартістю 28,58 гривень за рахунок додаткових внесків.

Звертаючись із позовом у даній справі, ОСОБА_1 послався на те, що відповідач вирішив здійснити емісію по мінімально можливій ціні, що є неприйнятним. Зокрема, ціна акцій для здійснення емісії визначена рішенням наглядової ради АТ "Банк Альянс", прийнятим на її засіданні 09.06.2023 та оформленим протоколом № 22.

Відповідно до вказаного протоколу наглядовою радою вирішено затвердити ринкову вартість однієї простої іменної акції AT "Банк Альянс", що дорівнюватиме ціні обов`язкового викупу, в розмірі 28,58 грн в кількості 16 000 000 штук (в електронній формі) станом на 08.06.2023 на підставі Звіту про оцінку простих іменних акцій AT "Банк Альянс", складеного ПП "Форвард" (надалі також - Звіт).

Як зазначив позивач, із метою перевірки правомірності визначення ринкової вартості акцій на рівні номінальної вартості він звернувся до сертифікованого оцінювача Платонова Бориса Олексійовича (далі - Платонов Б.О.) для складення рецензії на Звіт про оцінку простих іменних акцій AT "Банк Альянс", складений ПП "Форвард".

У рецензії на Звіт про оцінку (дата оцінки - 08.06.2023), складеній членом президії Всеукраїнської асоціації фахівців оцінки ОСОБА_2 , вказано, що Звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у Звіті, після виправлення недоліків.

У заявленому позові позивач звернув увагу, що у Звіті визнано, що для проведення оцінки цілісного майнового комплексу застосовуються такі основні методичні підходи: майновий; дохідний; порівняльний. Однак оцінювач уникнув застосування майнового та порівняльного методів оцінки. Згідно з п. 37 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу, пов`язана з повною відсутністю чи недостовірністю необхідних для цього вихідних даних про об`єкт оцінки та іншої інформації, окремо обґрунтовується у звіті про оцінку майна. При цьому, як вважає позивач, посилання на те, що замовник оцінки (відповідач) не надав оцінювачу необхідні для оцінки дані, не може слугувати належним обґрунтуванням відмови від використання майнового методу оцінки.

Позивач також вказував, що ціна викупу акцій не може бути нижче вартості акцій за балансом. Ринкова ціна, за якою здійснюється розміщення акцій, повинна відповідати такій, що визначена майновим підходом (63,11 грн), а не визначеній дохідним підходом (28,58 грн). Прагнучи здійснити емісію за мінімально можливою ціною, мажоритарні власники від імені відповідача хочуть забезпечити для себе максимально комфортні умови перерозподілу активів на свою користь. Отже, на думку позивача, наглядова рада затвердила незаконну ціну акцій.

За доводами позивача, порушення його прав як міноритарного акціонера полягає в тому, що позивач не має можливості внести додатковий внесок у зв`язку з неможливістю подолати нормативи Національного баку України. Однак, якщо б мажоритарні власники, які у власних інтересах нав`язали занижену ціну акцій при емісії, здійснили б емісію за справедливими цінами, то або вони б відмовилися від проведення цієї емісії або самі не змогли б виконати нормативи Національного банку України, а відтак баланс часток в акціонерному товаристві не був би порушеним. Крім того, затвердивши занижену ринкову вартість акцій, відповідач порушив право позивача на отримання належної ціни обов`язкового викупу товариством належних позивачу акцій у порядку ст. 102, 103 Закону України "Про акціонерні товариства".

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що спірне засідання наглядової ради AT "Банк Альянс" було проведене з дотриманням вимог Закону України "Про акціонерні товариства", Закону України "Про банки і банківську діяльність", Статуту та Положення про Наглядову раду, відтак рішення наглядової ради є законним та не може бути визнано недійсним. При цьому, визначення ринкової ціни акції необхідно було для дотримання процедури збільшення статутного капіталу Банку за рахунок додаткових внесків, а не для обов`язкового продажу акцій міноритарними акціонерами, як помилково вважає позивач.

Крім того, відповідач зазначив, що наглядова рада Банку своїм рішенням, оформленим протоколом № 22 від 09.06.2023, затвердила ринкову вартість однієї простої іменної акції на підставі звіту, який відповідно до рецензії оцінювача Яблонського Павла Олександровича (далі - Яблонський П.О.) відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Також, відповідач повідомив про те, що 09.10.2023 наглядовою радою AT "Банк Альянс" прийнято рішення, оформлене протоколом № 35 від 09.10.2023, про скасування рішення наглядової ради AT "Банк Альянс" про затвердження ринкової вартості акцій, прийнятого наглядовою радою Банку 09.06.2023 та оформленого протоколом № 22 від 09.06.2023, тому фактично предмет спору відсутній.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

За змістом частин першої та другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника, і такі способи мають бути доступними й ефективними.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Зазначені правові позиції неодноразово висловлювалися Верховним Судом та узагальнено містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

Принцип диспозитивності, закріплений у статті 14 ГПК України, передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, особа має право на власний розсуд обрати будь-який з можливих способів захисту, які передбачені законом або договором, за виключенням випадків, коли законом встановлено імперативний характер щодо застосування конкретного способу захисту.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного спірного питання, і суд, у свою чергу, не повинен чинити правових перешкод для реалізації цього права. Відмова акціонеру у задоволенні вимог і вирішенні спору по суті через обрання ним неправильного способу захисту була б надмірним формалізмом та штучним звуженням існуючих способів захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 905/671/19).

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, наведених у постановах від 09.10.2018 у справі № 923/415/17 та від 15.06.2022 у справі № 905/671/19, невідповідність вимогам законодавства рішення наглядової ради в частині затвердження ринкової вартості акцій є підставою для визнання такого рішення недійсним. Такий спосіб захисту як визнання недійсним рішення наглядової ради про затвердження ринкової вартості акцій є належним.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням наглядової ради АТ "Банк Альянс", оформленим протоколом № 22 засідання наглядової ради АТ "Банк Альянс" від 09.06.2023, затверджено ринкову вартість однієї простої іменної акції АТ "Банк Альянс", що дорівнюватиме ціні обов`язкового викупу, в розмірі 28,58 грн в кількості 16 000 000 штук (в електронній формі) станом на 08.06.2023 на підставі Звіту про оцінку простих іменних акцій AT "Банк Альянс", складеного ПП "Форвард".

Відповідно до Звіту про оцінку простих іменних акцій AT "Банк Альянс" в кількості 16 000 000 штук (в електронній формі), складеного ПП "Форвард" (дата оцінки - 08.06.2023, дата складання - 09.06.2023), оцінювачем Голобородьком Г.С., шляхом дохідного методичного підходу, визначено, що ринкова вартість об`єкта станом на дату оцінки з урахуванням поточних соціально-економічних умов складає 457 280 000,00 грн без ПДВ за 100 % акцій, відповідно вартість 1 простої іменної акції склала 28,58 грн.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про акціонерні товариства" акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо відповідного акціонерного товариства. Усі акції товариства є іменними та існують виключно в електронній формі.

Статтею 23 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що акціонерне товариство може здійснювати емісію акцій або інших цінних паперів, які можуть бути конвертовані в акції, лише за рішенням загальних зборів (крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини). Рішення про емісію акцій для забезпечення погашення конвертованих облігацій товариства приймається наглядовою радою або радою директорів.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство здійснює емісію або продаж кожної викупленої ним акції за ціною, не нижчою за ринкову вартість такої акції, що затверджується наглядовою радою або радою директорів. Акціонерне товариство не має права розміщувати акції за ціною, нижчою за їх номінальну вартість.

За положеннями ст. 102 Закону України "Про акціонерні товариства" кожний акціонер - власник простих акцій товариства має право вимагати здійснення обов`язкового викупу товариством належних йому простих акцій, якщо він зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про: 1) злиття, приєднання, поділ, перетворення, виділ, зміну типу товариства; 2) вчинення товариством значних правочинів; 3) надання попередньої згоди на вчинення приватним акціонерним товариством значних правочинів; 4) вчинення товариством правочину, щодо якого є заінтересованість; 5) зміну розміру статутного капіталу; 6) відмову від використання переважного права акціонера на придбання акцій додаткової емісії у процесі їх розміщення; 7) емісію конвертованих облігацій; 8) внесення змін до статуту акціонерного товариства у випадках, передбачених статтею 99 цього Закону.

Згідно зі ст. 103 Закону України "Про акціонерні товариства" ціна викупу акцій не може бути меншою за ринкову вартість, визначену відповідно до статті 9 цього Закону.

Статтею 9 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що ринкова вартість майна (включно з цінними паперами) та цінних паперів, емісію яких здійснено акціонерним товариством, визначається відповідно до вимог цього Закону та затверджується наглядовою радою або радою директорів такого товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами).

Ринкова вартість майна (крім цінних паперів та інших фінансових інструментів) у разі здійснення його оцінки відповідно до вимог цього Закону, інших актів законодавства або статуту акціонерного товариства визначається на основі результатів незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Ринкова вартість емісійних цінних паперів, у тому числі акцій товариства, та інших фінансових інструментів визначається як:

1) середній курс за результатами торгів таких цінних паперів або інших фінансових інструментів на відповідному організованому ринку, розрахований оператором такого організованого ринку капіталу за останні три місяці їх обігу, що передують дню, станом на який визначається ринкова вартість таких цінних паперів.

Ринкова вартість цінних паперів або інших фінансових інструментів, допущених до торгів на двох і більше організованих ринках капіталу, визначається в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку;

2) вартість цінних паперів та інших фінансових інструментів, визначена відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, за умови відсутності середнього курсу за результатами торгів, визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини.

Вимоги пункту 1 цієї частини не застосовуються, якщо ситуація на організованому ринку капіталу, на якому відповідні фінансові інструменти допущені до торгів, відповідає критеріям, визначеним Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, зокрема у разі встановлення факту маніпулювання, що має вплив на ціну відповідного фінансового інструменту.

Рішення про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання приймається наглядовою радою акціонерного товариства або радою директорів (у процесі створення товариства - зборами засновників, а в разі створення акціонерного товариства однією особою - засновником).

Вимоги цієї статті також застосовуються у разі визначення ринкової вартості акцій для цілей статей 93-96 цього Закону з урахуванням особливостей, встановлених зазначеними статтями.

Звіт суб`єкта оціночної діяльності, отриманий відповідно до цієї статті, підлягає обов`язковому рецензуванню відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Незалежна оцінка акцій товариства, що проводиться відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, має бути проведена на вимогу акціонера (акціонерів), який (які) є власником (власниками) 5 і більше відсотків простих акцій товариства (у випадку, передбаченому статтею 95 цього Закону, - більше 1 відсотка простих акцій товариства). У такому разі акціонер (акціонери) самостійно укладає (укладають) з суб`єктом оціночної діяльності договір про проведення незалежної оцінки акцій товариства відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Витрати, пов`язані з проведенням незалежної оцінки акцій товариства, покладаються на акціонера (акціонерів), на вимогу якого (яких) проводилася така оцінка. Загальні збори можуть ухвалити рішення про відшкодування акціонеру (акціонерам) витрат на проведення такої оцінки.

Акціонерне товариство протягом 10 днів з дати отримання запиту акціонера (акціонерів) про проведення незалежної оцінки акцій товариства разом з копіями документів, що підтверджують його (їх) право власності на акції товариства станом на дату подання вимоги, та копією договору про проведення незалежної оцінки акцій товариства, укладеного з суб`єктом оціночної діяльності, відповідно до частини шостої цієї статті зобов`язане забезпечити суб`єкту оціночної діяльності можливість проведення такої оцінки. У зазначений строк головний виконавчий директор або виконавчий орган має надати акціонеру (акціонерам) відповідь з інформацією щодо дати початку оцінки.

Незалежна оцінка акцій товариства на вимогу акціонера (акціонерів) відповідно до частини шостої цієї статті може проводитися не більше двох разів протягом одного календарного року.

У разі проведення незалежної оцінки акцій товариства за заявою акціонера (акціонерів) головний виконавчий директор або виконавчий орган товариства на вимогу такого акціонера (акціонерів) протягом п`яти робочих днів з дати отримання відповідного запиту суб`єкта оціночної діяльності зобов`язаний надати завірені підписом уповноваженої особи товариства копії всіх необхідних для проведення оцінки документів або надати доступ до таких документів.

Спори, пов`язані з оцінкою майна, вирішуються в судовому порядку.

При вирішенні даного спору судом першої інстанції слушно враховано правові висновки Верховного Суду щодо методів оцінки, викладені, зокрема в постановах від 17.02.2021 у справі № 905/1926/18 та від 15.06.2022 у справі № 905/671/19.

Так, виходячи з правової позиції Верховного Суду, наведеної в постанові від 17.02.2021 у справі № 905/1926/18, при розрахунку справедливої (ринкової) вартості акцій має бути застосований майновий метод оцінки (як єдиний або поряд з іншими), що випливає із ч. 6 ст. 9 Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", національних стандартів оцінки майна (Національний стандарт № 1 та Національний стандарт № 3). При застосовуванні майнового підходу справедлива (ринкова) ціна однієї простої акції товариства має визначатися у складі пакету загальною кількістю 100 % від статутного фонду (капіталу) за формулою: "ринкова вартість чистих активів товариства поділена на загальну кількість простих акцій товариства".

У постанові від 15.06.2022 у справі № 905/671/19 Верховний Суду у складі суддів Палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду звернув увагу, що в Національному стандарті № 3 надається визначення корпоративної долі - це частина (пай, акція) господарського товариства, створеного на основі цілісного майнового комплексу. Отже, оцінка пакета акцій у 100 % означає оцінку товариства як єдиного (цілісного) майнового комплексу.

Відповідно до п. 38 Національного стандарту № 1 для проведення оцінки цілісного майнового комплексу використовуються такі основні методологічні підходи: майновий (метод вартості чистих активів і метод оцінки вартості ліквідації), порівняльний (метод ринку капіталу та метод ринкових угод), дохідний (дисконтування грошових потоків або дивідендів).

Саме застосування трьох різних підходів дозволяє отримати найбільш об`єктивний розрахунок ринкової вартості акцій. При чому розрахунки різними методами можуть давати різну ринкову вартість.

Національний стандарт № 1 передбачає можливість застосування контрольної знижки. Контрольна знижка - зменшення вартості об`єкта оцінки через відсутність права контролю або їх меншого обсягу порівняно з вартістю об`єктів, які характеризуються правами контролю в більшому обсязі. У зв`язку з тим, що справедливою вважається найбільша ціна, а оцінка акції має здійснюватися у 100 % пакеті, Верховний Суд дійшов висновку, що контрольна знижка не підлягає застосуванню.

Усуваючи розбіжності в судовій практиці, Палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду уточнила правові висновки, які містяться в постановах від 16.02.2021 у справі № 910/8714/18 та від 17.02.2021 у справі № 905/1926/18, таким чином, що:

- при визначенні ринкової (справедливої) вартості акцій оцінці підлягає 1 акція у 100 % пакеті акцій (оцінка цілісного майнового комплексу товариства), а не у міноритарному пакеті,

- у зв`язку із цим має бути обов`язково застосований Національний стандарт № 3, який передбачає застосування трьох методів оцінки, включно з майновим, а також Методика комплексних експертних досліджень визначення вартості акцій підприємств, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 відповідно до Порядку ведення Реєстру методик проведення судових експертиз, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.10.2008 № 1666/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.10.2008 за № 924/15615 (реєстраційний номер Методики 0.1.18);

- майновий метод оцінки має бути обов`язково застосований поряд з іншими методами оцінки;

- не підлягає застосуванню контрольна знижка, передбачена Національним стандартом № 1.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, Звіт про оцінку простих іменних акцій AT "Банк Альянс", складений оцінювачем Голобородьком Г.С. (дата оцінки - 08.06.2023), здійснений шляхом дохідного методичного підходу, з огляду на що, з урахуванням вищевикладеного, цей Звіт не можна визнати таким, що відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

За положеннями ч. 5 ст. 9 Закону України "Про акціонерні товариства" звіт суб`єкта оціночної діяльності, отриманий відповідно до цієї статті, підлягає обов`язковому рецензуванню відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Відповідач зазначав, що оцінювачем Яблонським П.О. складено рецензію на Звіт, в якій висновком зазначено, що Звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Разом із тим, за відсутності в матеріалах справи рецензії на Звіт, складеної оцінювачем Яблонським П.О., судом першої інстанції правомірно не взято до уваги зазначене посилання відповідача.

У той же час, згідно з рецензією на Звіт про оцінку простих іменних акцій AT "Банк Альянс", складеною членом президії Всеукраїнської асоціації фахівців оцінки оцінювачем Платоновим Б.О. (свідоцтво оцінювача від 31.07.1998 за № 72, видане Фондом державного майна України спільно з учбовим центром консалтингової фірми "Експерт-Л", посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 2920-ПК від 14.09.2022 та ЦМК № 1328-ПК від 16.09.2022, видані Фондом державного майна України спільно з Товариством з обмеженою відповідальністю "Навчально-консалтинговий центр "Експерт-Л"), Звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною в ньому, після виправлення недоліків.

Окрім того, до матеріалів справи позивачем долучено рецензію на Звіт, складену оцінювачем Моругою Тетяною Василівною (місце роботи ЦА Фонду державного майна України) 26.09.2023, згідно з якою Звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Ціна акцій, яка ґрунтується на висновку суб`єкта оціночної діяльності, вчиненому з порушенням вимог нормативно-правових актів, не може вважатися дійсною ринковою ціною.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 09.10.2018 у справі № 923/415/17 та від 16.02.2021 у справі № 910/8714/18.

За таких обставин, судом встановлено достатні підстави для задоволення пред`явлених позовних вимог з огляду на невідповідність вимогам законодавства рішення наглядової ради АТ "Банк Альянс", оформленого протоколом № 22 від 09.06.2023, в частині затвердження ринкової вартості однієї простої іменної акції АТ "Банк Альянс" у розмірі 28,58 грн на підставі Звіту про оцінку простих іменних акцій АТ "Банк Альянс", складеного ПП "Форвард".

У частині посилання відповідача на те, що оспорюване в даній справі рішення наглядової ради АТ "Банк Альянс" скасоване рішенням наглядової ради AT "Банк Альянс", оформленим протоколом № 35 від 09.10.2023, судом враховано, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб (постанова Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20).

Як обґрунтовано встановлено судом, предметом позову в цій справі є вимога про визнання недійсним рішення наглядової ради відповідача, яким визначено вартість акції відповідача.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 924/497/19 та від 11.03.2021 у справі № 925/510/20, які правомірно враховано судом першої інстанції, за загальним правилом, рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні ст. 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за ст. 216 ЦК України. Рішення загальних зборів учасників та інших органів господарського товариства є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Отже, якщо рішення органу юридичної особи спрямоване на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, воно може бути визнане правочином. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц (п. 104) вказала, що учасник товариства уповноважений брати участь у вищому органі товариства при вирішенні ним питання про розподіл прибутку, в тому числі при вирішенні питання про виплату за рахунок прибутку дивідендів учасникам. Зазначене повноваження не є суб`єктивним правом на одержання дивідендів, і таке повноваження належить учаснику в силу закону, тобто незалежно від вирішення спору у справі, що переглядається. Лише у разі прийняття товариством (в особі вищого органу) рішення про виплату учасникам дивідендів у певному розмірі, яке є одностороннім правочином товариства, спрямованим на виникнення прав учасників товариства, в учасників виникає суб`єктивне право вимоги до товариства щодо сплати сум дивідендів у визначеному рішенням товариства розмірі.

З урахуванням викладеного вище, оспорюване рішення наглядової ради не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України.

Разом із тим, учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов`язкові для виконання рішення.

Рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства.

За своєю правовою суттю "визнання рішення недійсним" та "скасування рішення" є альтернативними, оскільки мають різні правові наслідки, зокрема, через різницю в часі дії такого акта (рішення).

Наслідки скасування рішення не тотожні правовим наслідкам його недійсності. Визнання недійсним означає, що воно не створює правових наслідків з моменту його прийняття. Скасування означає втрату чинності на майбутнє. Скасування рішення означає, що воно скасовується з дати прийняття рішення про скасування.

Подібні висновки наведені в постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 14.09.2022 у справі № 909/298/21, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.07.2023 у справі № 911/3342/21.

Таким чином, є відмінність правових наслідків, які зумовлює "визнання рішення (правочину) недійсним" та "скасування рішення (правочину)" через різницю в часі дії акта (правочину).

Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Так, зокрема, порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Отже, порушення права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як уже зазначалось вище, в силу приписів ч. 1 ст. 103 Закону України "Про акціонерні товариства" ціна викупу акцій не може бути меншою за ринкову вартість, визначену відповідно до статті 9 цього Закону.

Відтак, затвердження ринкової вартості однієї простої іменної акції відповідача на підставі звіту суб`єкта оціночної діяльності, вчиненого з порушенням вимог нормативно-правових актів, не може вважатися дійсною ринковою ціною і, як наслідок, порушує право позивача на обов`язковий викуп акціонерним товариством належних позивачу акцій за належною ціною.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції правильно визначено, що оспорюване рішення наглядової ради, оформлене протоколом № 22 від 09.06.2023, діяло з 09.06.2023 до 09.10.2023, відповідно, права позивача як акціонера відповідача були порушеними.

Таким чином, підстави для закриття провадження у справі на підставі клопотання відповідача відсутні.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 12.07.2023 у справ № 924/641/20.

Водночас, суд зазначає, що та обставина, що під час розгляду даної справи оспорюване рішення наглядової ради АТ "Банк Альянс" скасоване рішенням наглядової ради AT "Банк Альянс", оформленим протоколом № 35 від 09.10.2023, свідчить про відсутність підстав для встановлення судом у спірних правовідносинах дійсної ринкової вартості однієї простої іменної акції АТ "Банк Альянс", що дорівнюватиме ціні обов`язкового викупу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною в постанові від 01.04.2025 у справі № 916/5009/23.

З огляду на викладене, правильним є висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог, а відтак, правомірним є задоволення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/12648/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М., Владимиренко С.В., Ходаківської І.П. з 25.08.2025 по 28.08.2025 (включно) у відпустці, повна постанова складена та підписана у перший робочий день після їх виходу з відпустки - 29.08.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська