ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

"08" вересня 2025 р. Справа № 916/3538/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши матеріали позовної заяви (вх. суду № 3632/25 від 01.09.2025), у справі

за позовом: Заступника керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Дмитрівська, 63; код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ), Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45а; ), Кілійського міжрайонного управління водного господарства (68300, Одеська обл., Ізмаїльський р-н., м. Кілія, вул. Богдана Хмельницького, 78; ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1; ),

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Кілійського міжрайонного управління водного господарства до товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" в якій просить:

- Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 31.08.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.02.2021 № 100/60, укладену між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 21.10.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.02.2021 № 100/60, укладену між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 17.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.02.2021 № 100/60, укладену між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 06.12.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.02.2021 № 100/60, укладену між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 22.12.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.02.2021 № 100/60, укладену між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 23.12.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.02.2021 № 100/60, укладену між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 27.01.2022 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.02.2021 № 100/60, укладену між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 29.03.2022 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.02.2021 № 100/60, укладену між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства та товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія";

- Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» () на користь Кілійського міжрайонного управління водного господарства () кошти в сумі 2312 912,47 гривень;

- Стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір на рахунок Одеської обласної прокуратури за наступними реквізитами: отримувач коштів Одеська обласна прокуратура (адреса: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3); код отримувача за ; рахунок отримувача: UA0000564; банк отримувача: ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820172; код класифікації доходів бюджету 22030101.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2025 справу № 916/3538/25 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" закріплено, що відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Як слідує з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія зареєстроване за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене в ч. 5 ст. 29 ГПК України є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена ч. 5 ст. 29 ГПК України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Вказана стаття застосовується до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому слід враховувати, що правила цієї статті не застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці.

Разом з тим, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі і у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

При цьому, за загальним правилом місцем виконання зобов`язання вважається місце, в якому мають бути вчинені дії боржника, яких вправі вимагати від нього кредитор.

Разом з тим, правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст. 532 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Правила ст. 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Предметом Договору про постачання електричної енергії від 18.02.2021 № 100/60 передбачено, що Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія (електрична енергія з врахуванням послуги з передачі електроенергії), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити електричну енергію на умовах договору. Перелік точок обліку та їх розташування зазначається в додатку № 2 до Договору.

Відповідно до умов п. 5.1. Договору від 18.02.2021 № 100/60 споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії згідно з обраною Споживачем Комерційною пропозицією.

При встановленні підсудності позовної заяви, у даному випадку, визначальним є підстава позову - стягнення коштів за Договором про постачання електричної енергії від 18.02.2021 № 100/60, у зв`язку з порушенням відповідачем його умов, щодо підвищення ціни за одиницю товару, що відповідно до приписів ГПК України передбачає виключну підсудність справи.

Отже, обов`язком відповідача є оплата коштів по Договору про постачання електричної енергії від 18.02.2021 № 100/60, тоді як позовні вимоги заявлено не виконати обов`язок в натурі та здійснити постачання за обумовленим місцем постачання, а позовні вимоги стосуються стягнення з відповідача коштів. Тому, ця справа є спором про стягнення коштів не пов`язаним з місцем виконання Договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір щодо здійснення постачання електричної енергії на визначені точки обліку. Зобов`язання зі сплати коштів не є такими, які через їх особливість належить виконувати тільки в певному місці, а саме місці виконання договору.

За таких умов відсутні підстави стверджувати, що позов подано до зобов`язаної особи за місцем обумовленого сторонами виконання.

Окрім того, на момент подання позову Договір виконано у повному обсязі, постачання електричної енергії на точки обліку Споживача за вказаним Договором не відбувається.

З урахуванням викладеного, оскільки позовні вимоги заявлено не про фактичне виконання зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії від 18.02.2021 № 100/60, а про стягнення грошових коштів, ця справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду за місцезнаходженням відповідача.

Отже, з урахуванням відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія, ця справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Миколаївської області.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що справа № 916/3538/25 підлягає передачі на розгляд Господарського суду Миколаївської області.

Керуючись ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Передати матеріали позовної заяви (вх. суду № 3632/25 від 01.09.2025) заступника керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в електронній формі для розгляду за підсудністю до Господарського суду Миколаївської області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до частини 1 статті 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 08.09.2025.

Суддя Нікітенко С.В.