ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4292/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового Меленчук Т.М.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний судноплавний менеджмент від 07.08.2025р. вх. № ГСОО 2-1248/25 по справі №916/4292/24

За позовом: Державної митної служби України в особі Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (65062,м.Одеса, вул.Приморська, 6; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний судноплавний менеджмент (73003,м.Херсон,бульвар Мирний, буд.3, офіс 301; )

Про стягнення 194076,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Білокрила М.А., самопредставництво

від відповідача: Лігінович Н.С., ордер

Встановив: Державна митна служба України в особі Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний судноплавний менеджмент про стягнення 194076,00 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.01.2025р., яке Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.06.2025р. залишено без змін, позовну заяву Державної митної служби України в особі Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний судноплавний менеджмент на користь Державної митної служби України в особі Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі суму у розмірі 157898 грн. 77 коп., яка складається з суми 3 % річних 26063 грн. 80 коп. та інфляційних втрат 131834 грн. 97 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1894 грн. 78 коп. В іншій частині позову відмовлено.

07.08.2025р. до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний судноплавний менеджмент надійшла заява вх.№ ГСОО 2-1248/25 по справі №916/4292/24 про розстрочення виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.08.2025р. прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний судноплавний менеджмент від 07.08.2025р. вх. № ГСОО 2-1248/25 та призначено розгляд заяви на "20" серпня 2025 р. о 13:45. Повідомлено учасників справи про розгляд заяви 20.08.2025р. о 13:45.

20.08.2025р. судове засідання не відбулося, у зв`язку з проведенням працівниками правоохоронних органів оперативно-розшукових заходів з приводу анонімного повідомлення про закладення вибухового пристрою в адміністративній будівлі суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.08.2025р. судове засідання у справі №916/4292/24 по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний судноплавний менеджмент від 07.08.2025р. вх. № ГСОО 2-1248/25 призначено на "25" серпня 2025 р. о 09:30. Викликано представників учасників справи у засідання, призначене на 25.08.2025р. о 09:30.

25.08.2025р. судом було оголошено перерву по розгляду заяви по суті до 03.09.2025р. о 13:30, із викликом учасників справи в судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2025р. повідомлено Державну митну службу України в особі Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі у справі №916/4292/24 про розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний судноплавний менеджмент від 07.08.2025р. вх. № ГСОО 2-1248/25, який відбудеться "03" вересня 2025 р. о 13:30.

03.09.2025р. до суду відповідачем надано клопотання про залучення додаткових документів до справи, яке судом задоволено.

В обґрунтування поданої заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю Транспортний судноплавний менеджмент було зазначено суду, що у зв`язку із складним фінансовим становищем, яке склалося внаслідок повномасштабного російського військового вторгнення в Україну та введенням воєнного стану на всій території України, боржник не має можливості погасити свою заборгованість перед Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вчасно та в повному обсязі. Юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортний судноплавний менеджмент» є м. Херсон, бульвар Мирний, 3, офіс 301 та з березня 2022 року під час окупації міста Херсон Боржник був захоплено російською окупаційною владою. Під час захоплення на території останнього розміщувалася військові та техніка окупаційної влади Російської Федерації, в наслідок цього ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» опинилося під масованими обстрілами і потріпало від неодноразових пожеж, на підприємстві на той час існував безлад.

За поясненнями відповідача, 11 листопада 2022 року ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» було звільнено від російських окупантів після деокупації міста Херсону. Вже після звільнення правобережної Херсонщини ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент»» не раз потрапляв під масовий ракетний обстріл з боку росіян, в наслідок цього Боржник зазнало суттєвих пошкоджень та значних руйнувань. Отже, військова агресія Російської Федерації суттєво вплинули на здійснення Боржником господарської діяльності.

Як було зазначено відповідачем, з кожним роком економічна діяльність Боржника істотно зменшується внаслідок повномасштабного російського військового вторгнення в Україну, що призводить до: суттєвого скорочення обсягів надання Боржником послуг з морського та річного перевезення; - втрати частини ринків збуту так, як більшу частину водної території України заміновано або знаходиться під постійними обстрілами; зростання витрат на забезпечення безпеки працівників та збереження активів; - загального погіршення фінансово-господарського стану ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент», оскільки Боржник платить податки по заробітній платі в повному обсязі, виконує свої зобов`язання перед контрагентами, забезпечує працівників засобами захисту, виплачує в повному обсязі заробітну плату та інше.

Внаслідок вищевикладеного, розмір суми боргу ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» перед Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі є суттєвим для Боржника та останній не має можливості для виконання рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2025 р. по справі №916/4292/24 за загальними правилами, у встановлені строки, визначеними нормами законодавства України.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що здійснення дій з примусового виконання судового рішення може призвести до неплатоспроможності Боржника в цілому та невиконання рішення суду у даній справі, приймаючи до уваги воєнний стан, та керуючись при цьому ст. 331 ГПК України, відповідач просить суд надати розстрочку виконання рішення суду від 22.01.2025 р. по справі № 916/4292/24 рівними частинами щомісячно терміном на півроку починаючи з серпня 2025 року.

Додатково, за час розгляду заяви, позивачем було залучено до матеріалів справи платіжне доручення №499 від 29.08.2025р., як доказ сплати частини заборгованості у розмірі 26632,26 грн.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У свою чергу, частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №910/11949/21.

У зв`язку з тим, що розстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання розстрочення виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..., а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, у пункті 40 рішення від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" Суд зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки чи розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, враховуючи, що необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №904/5819/20, від 20.10.2022 у справі №910/3782/21, від 07.07.2021 у справі №916/2620/20, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 18.11.2019 у справі №902/761/18 та від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За рішенням суду у даній справі за боржником обліковувався борг у розмірі 157898,77грн.

За час розгляду справи судом з`ясовано, що відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за рішенням суду від 22.01.2025р. на суму 26632,26 грн., про що свідчить платіжне доручення №449 від 29.08.2025р., у зв`язку з чим наразі борг відповідача становить 131266,51 грн.

Також, позивачем надано гарантійний лист від 02.09.2025р., за яким ФОП Щербаков О.В. підтверджує, що у разі відсутності коштів у ТОВ «Транспортний судноплавний менеджмент» для оплати боргу, він зобов`язується щомісячно перераховувати кошти для повного погашення рішення суду у даній справі.

Судом було надано оцінку наданим заявником доказам у сукупності та визнано їх такими, що підтверджують викладені відповідачем обставини, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку щодо можливості задоволення заяви.

На думку суду, надання розстрочки виконання судового рішення надасть боржнику можливість поступового погашення присуджених до стягнення сум без значного одноразового фінансового навантаження, а стягувачу - можливість реального отримання грошових коштів частками із певним інтервалом у часі.

При цьому, суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість розстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін, а саме: для боржника - загроза неможливості подальшого виконання своїх зобов`язань, а для стягувача - загроза можливості неотримання одразу протягом тривалого часу присудженої до стягнення суми коштів.

Представником позивача у судовому засідання 03.09.2025р. було усно надано пояснення та зазначено суду, що враховуючи військовий стан в країні, який триває наразі, приймаючи до уваги положення відповідача, позиція Державної митної служби України в особі Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі зводиться до того, що питання про розгляд заяви відповідача позивач залишає на розсуд суду.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви та вважає за необхідне розстрочити виконання рішення суду у даній справі про стягнення з відповідача залишку боргу у розмірі 131266,51 грн. на 5 місяців.

Керуючись ст.ст. 331, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортний судноплавний менеджмент від 07.08.2025р. вх. № ГСОО 2-1248/25 по справі №916/4292/24 задовольнити.

2.Розстрочити виконання рішення господарського суду Одеської області від 22.01.2025р. по справі №916/4292/24 (сума боргу 131266,51 грн.) на п`ять місяців, а саме:

- до 30.09.2025р. 26253,31 грн.

- до 31.10.2025р. 26253,30 грн.

- до 30.11.2025р. 26253,30 грн.

- до 31.12.2025р. 26253,30 грн.

- до 31.01.2026р. 26253,30 грн.

Повну ухвалу складено 03 вересня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили 03 вересня 2025 року. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Суддя Д`яченко Тетяна Геннадіївна