ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2025 р. Справа№ 910/9863/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судових засідань : Гончаренка О.С.

за участю представників сторін

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025, повний текст якого складений 17.02.2025,

у справі № 910/9863/24 (суддя Блажівська О.Є.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркадстрой»

про стягнення 600 000, 54 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркадстрой»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна»

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркадстрой» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 600 000, 54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.04.2021 між ТОВ «СФ Україна» та ТОВ «Аркадстрой» був укладений договір поставки № 26/04-21. В рамках даного договору ТОВ «СФ Україна» взяло на себе зобов`язання поставити певний перелік товару на адресу ТОВ «Аркадстрой», додатково надати послуги з виготовлення філь`єр та послуги з переробки алюмінієвих профілів, що передбачено специфікацією № 1 від 26.04.2024. Згідно із розділом 7 специфікації постачальник на послуги переробки алюмінієвого профілю, вартість послуги 550 грн. за 1 м.п. з ПДВ. Розрахунки за поставлену продукції та за частково надані послуги проводяться відповідачем відповідно до умов договору.

03.10.2023 між сторонами був укладений акт надання послуг №УК000000941, згідно з яким вартість наданих послуг ТОВ «Аркадстрой» переробку алюмінієвого профілю в кількості 1 090,918 пог.м. становить 500 000, 45 грн та 100 000,09 грн ПДВ, загальна вартість послуг з ПДВ становить 600 000,54 грн. За фактом першої події позивачем була складена та зареєстрована податкова накладна № 4 від 03.10.2023 (зареєстрована в єдиному реєстрі накладних 30.10.2023). Розрахунок за надані послуги відповідачем проведений не був.

Позивач зазначає, що умовами договору та специфікацією не встановлений окремий порядок розрахунку за поставлений товар, надані послуги.

05.04.2024 позивач направив відповідачу вимогу щодо оплати суми заборгованості в розмірі 600 000, 54 грн з ПДВ за актом надання послуг УК000000941, але відповідачем вказаний лист та вимоги були залишені без відповіді.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркадстрой" звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СФ Україна" про визнання недійсним договору поставки від 26.04.2021 № 26/04-21.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, вказаний договір суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема положенням частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю.

У задоволені зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю " Аркадстрой " відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд зазначив, що за відсутності належним чином оформлених інших первинних документів, визначених п. 4.3, п. 4.4 договору, акт надання послуг № УК000000941 від 03.10.2023 не може вважатися беззаперечним доказом надання послуг переробки алюмінієвого профілю в кількості 1 090, 918 пог.м на загальну суму 600 000, 54 грн. з ПДВ.

Також суд вказав, що в матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ «Аркадстрой» враховано податкову накладну від 03.10.2023 № 4 у своєму податковому обліку. Таким чином, надана позивачем до матеріалів справи податкова накладна від 03.10.2023 № 4 не може свідчити про наявність заборгованості ТОВ «Аркадстрой» перед ТОВ «СФ Україна», оскільки вона не підтверджує факту отримання відповідачем товару та наявності у нього заборгованості перед позивачем за первісним позовом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна».

Крім того, суд відмовляючи у задоволенні зустрічного позову зазначив, що договір поставки від 26.04.2021 № 26/04-21 містить всі істотні умови, зокрема таку істотну умову, як строк (строки) поставки товару, на відсутність якої посилався позивач за зустрічним поовом.

Враховуючи наведене, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Аркадстрой".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №910/9863/24 в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркадстрой» про стягнення 600 000, 54 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що на підтвердження надання відповідної послуги щодо здійснення переробки профілю сторонами підписаний акт надання послуг УК000000941 від 03.10.2023 на загальну суму 500 000,45 грн та 100 000,09 грн ПДВ. За вказаним актом позивачем оформлено податкову накладну та відповідач не надав жодних заперечень щодо її реєстрації, в кабінеті платника податків позивача - вказана накладна зареєстрована, по ній відповідачем не оформлено корегування, що і є фактичним доказом використання відповідачем податкового кредиту за такою податковою накладною, відповідно до приписів чинного законодавства, виключно відповідач в цій ситуації може здійснити коригування такої податкової накладної на обсяг послуг, які не постачалися.

Також, як вбачається з вищенаведеної специфікації, окрім послуг з переробки профілю, постачальником надавалися послуги з перевезення та послуги з виготовлення фільєр, і факт надання послуг підтверджується відповідними актами, які підписані відповідачем та оплачені останнім у повному обсязі.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 залишено без руху.

27.03.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» надійшла заява про усунення недоліків з доказами оплати судового збору у розмірі 13 500,02 грн (платіжна інструкція №428015209 від 19.03.2025).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 та призначено її розгляд на 05.05.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 на 02.06.2025.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 відкладено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 на 30.07.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 відкладено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 на 01.09.2025.

Явка сторін у судове засідання

Представники позивача та відповідача у судове засідання 01.09.2025 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставлення електронного документу до електронних кабінетів сторін.

05.05.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркадстрой» надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом. Також Товариство просило апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 залишити без змін.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників судового процесу обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників позивача та відповідача.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд апеляційної інстанції переглядає справу №910/9863/24 у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині вимог первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркадстрой» про стягнення 600 000, 54 грн.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 26.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркадстрой» (покупець) укладено договір поставки № 24/04-21 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 за цим договором постачальник зобов`язується в порядку та строки, встановлені договором, передати у власність покупцеві товар в певній кількості, відповідної якості і за погодженою сторонами ціною, а покупець прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених у цьому договорі.

Згідно із п. 1.2 договору найменування, кількість, ціна товару погоджуються сторонами в специфікації та/або рахунках- фактурах, що є невід`ємною частиною цього договору. Специфікація являється окремою угодою, укладеною у рамках цього договору. Кожна наступна специфікація не відміняє та не призупиняє дію попередніх специфікацій ні повністю, ні в частині, якщо тільки в ній (них) не зазначено інше та/або якщо сторони не внесли зміни та доповнення до специфікацій шляхом укладення додаткової угоди до договору.

Пунктом. 2. договору передбачено, що ціна товару погоджується та зазначається сторонами у специфікації та/або в рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару і відповідно у видаткових накладних. Загальна вартість цього договору буде визначена як вартість всього поставленої о товару за договором відповідно до специфікацій та/або рахунках/фактурах на підставі всіх видаткових накладних на отриманий товар в період дії даного договору.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що товар за цим договором поставляється в кількості, яка зазначається сторонами в специфікації та/або рахунках-фактурах до цього договору. Товар поставляється покупцеві в тарі та/або упакована, маркірована звичайним для такого виду товару способом, передбаченим чинним законодавством України.

Відповідно до п. 4.1 договору товар поставляється на умовах ІХ)Р (місце призначення): будівельний майданчик об`єкту будівництва за адресою: м.Київ, вулиця Іоанна Павла II, 12. Базис поставки розуміється сторонами в значенні, указаному" в правилах «ПІКОТЕРМС» в редакції чинній на дату підписання цього договору, з урахуванням особливостей, пов`язаних з внутрішньодержавним характером цього договору.

Згідно із п. 4.3 договору право власності на кожну партію товару переходить від постачальника до покупця в момент передачі кожної відповідної партії товару покупцю, який визначається датою видаткової накладної, підписаними уповноваженим представником покупця.

Пунктом 4.4. договору визначено, що постачальник зобов`язується надати покупцеві наступні документи на товар, що постачає (на першу та кожну наступну партію товару):

- видаткову накладну;

- товарно-транспортну накладну або акт приймання-передачі товару;

- сертифікат якості на товар або інші документи відповідно до чинного законодавства України, які підтверджують якість товару, що поставляється за цим договором (сертифікати відповідності, якісні посвідчення, паспорти або інші документи для даного типу товару).

Під «партією» слід розуміти кількість товару, зазначену в одній видатковій накладній.

Згідно із п. 4.5 договору постачальник зобов`язується передати всю кількість товару (партії товару) протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання коштів від покупця, якщо інший строк поставки не зазначений у відповідній специфікації.

Відповідно до п. 5 договору розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів в національнім валюті України на поточний рахунок постачальника, зазначений у реквізитах цього договору. Оплата за товар здійснюється покупцем згідно умов викладених у специфікаціях до даного договору датою оплати товару є дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений реквізитах цього договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Якщо не пізніше, ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не заявить про намір його розірвати. Договір вважаються продовженим на кожен наступний календарний рік та на тих самих умовах (з можливістю внесення сторонами змін та доповнень). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час строку дій цього договору.

26.01.2021 сторонами підписано специфікацію № 1, якою затвердили характеристики, кількість, номенклатуру й загальну вартість партії Товару, що поставляється, відповідно до таблиці. Відповідно до даної специфікації загальна вартість товару за специфікацією 11 225 953,45 грн. Всі інші умови залишаються незмінними і відповідають договору поставки.

03.10.2023 між сторонами укладений акт надання послуг №УК000000941, згідно з яким вартість наданих послуг ТОВ «Аркадстрой» переробку алюмінієвого профілю в кількості 1 090,918 пог.м. становить 500 000, 45 грн та 100 000,09 грн ПДВ, загальна вартість послуг з ПДВ становить 600 000,54 грн.

05.10.2024 ТОВ «СФ Україна» на адресу ТОВ «Аркадстрой» надіслано лист з вимогою негайно сплатити вартість наданих послуг з оброблення алюмінієвого профілю, який в розмірі 600 000, 54 грн на рахунок ТОВ «СФ Україна» вказаний в договорі.

Вказаний лист ТОВ «Аркадстрой» залишено без відповіді.

Судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів оплати послуг (товару) переробку алюмінієвого профілю в кількості 1 090,918 пог.м. на загальну вартість послуг з ПДВ 600 000,54 грн, натомість матеріали справи містять акт надання послуг № УК000000941, згідно якого вартість наданих послуг ТОВ «Аркадстрой» за переробку алюмінієвого профілю в кількості 1 090, 918 пог.м становить 600 000, 54 грн з ПДВ. Даний акт підписаний директорами ТОВ «СФ Україна» та ТОВ «Аркадстрой».

Колегія суддів зауважує, що про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, зазначених у вищевказаному акті, також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення ТОВ «СФ Україна» умов даного правочину.

Проте, всупереч положенням договору відповідач вартість послуг, наданих виконавцем на підставі вказаного акту не оплатив, у зв`язку з чим, внаслідок несплати відповідачем заборгованості, згідно з актом надання послуг № УК000000941 у розмірі 600 000,54 грн з ПДВ, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Так, суд першої інстанції відмовляючи у позовні зазначив, що умовами договору поставки від 26.04.2021 № 26/04-21 чітко визначено, що право власності на кожну партію товару переходить від постачальника до покупця в момент передачі кожної відповідної партії товару покупцю, який визначається датою видаткової накладної, підписаними уповноваженим представником покупця, та додатково підтверджується товарно-транспортними накладними або актом приймання-передачі товару та сертифікатом якості на товар або інші документи відповідно до чинного законодавства України, які підтверджують якість товару, що поставляється за цим договором (сертифікати відповідності, якісні посвідчення, паспорти або інші документи для даного типу товару).

Суд першої інстанції зауважив, що формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції, якщо контролюючий орган наводить доводи, які ставлять під сумнів її здійснення, зокрема щодо неможливості здійснення поставок контрагентом з огляду на відсутність у нього матеріальних, трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, суд вказав, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податків даних податкового обліку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності належним чином оформлених інших первинних документів, визначених п. 4.3, 4.4 договору, акт надання послуг № УК000000941 від 03.10.2023 не може вважатися беззаперечним доказом надання послуг переробки алюмінієвого профілю в кількості 1 090, 918 пог.м на загальну суму 600 000, 54 грн з ПДВ.

Щодо посилання позивача за первісним позовом на складену ним та зареєстровану податкову накладну № 4 від 03.10.2023р. (зареєстрована в єдиному реєстрі накладних 30.10.2023, суд першої інстанції зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ «Аркадстрой» враховано податкову накладну від 03.10.2023 № 4 у своєму податковому обліку.

Суд зазначив, що у судовому засіданні 05.02.2025 представник відповідача за первісним позовом заперечував факт поставки за актом надання послуг № УК000000941 від 03.10.2023 за результатами якого ТОВ «СФ Україна» оформлено на зареєстровано податкову накладну від 03.10.2023 № 4.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що надана позивачем до матеріалів справи податкова накладна від 03.10.2023 № 4 не може свідчити про наявність заборгованості ТОВ «Аркадстрой» перед ТОВ «СФ Україна», оскільки вона не підтверджує факту отримання відповідачем товару та наявності у нього заборгованості.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши укладений між сторонами договір поставки №26/04-21 від 26.04.2021, колегія суддів вважає, що за своєю правовою природою є змішаним договором, що містить елементи договору поставки та договору про надання послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1.2. договору встановлено, що специфікації до договору є окремою угодою укладеною в рамках договору між сторонами. Так сторонами безпосередньо було укладено специфікацію №1 від 26.04.2021, згідно якої сторони визначили обсяг товару, що погоджений до поставки та додатково визначили певний ряд послуг, які надаються постачальником та сплачуються покупцем додатково, а саме:

- виготовлення фільєр - 7 шт. загальна вартість 300 000,00 грн;

- транспортні та складські послуги - 150 492,00 грн;

- переробка алюмінієвих профілів - 1643 м.п. - 903 650,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Таким чином, сторонами погоджено в межах договору поставки, необхідні додаткові послуги постачальника, які оплачуються покупцем товару в межах договору, що не заперечується сторонами та окремо не оспорюється відповідачем.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У зв`язку із тим, що правове врегулювання договору поставки та договорів надання послуг має певні відмінності, факт надання послуг не підтверджується видатковою накладною (послуга споживається в момент її надання), для послуги щодо здійснення транспортування - документ, що підтверджує надання послуги ТТН та акт прийому передачу послуги, для послуги з переробки профілю - це акт відповідних послуг, для послуги виготовлення фільєр - це акт надання послуг.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. До таких документів слід віднести, зокрема, акт про надання послуг, акт виконання робіт.

Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем послуг на загальну суму 500 000,45 грн без ПДВ., ПДВ - 100 000,09 грн за договором №26/04-21 від 26.04.2021, які прийнятті відповідачем та на підтвердження відповідної послуги щодо здійснення переробки профілю сторонами підписаний акт надання послуг УК000000941 від 03.10.2023. Докази висловлення відповідачем будь-яких заперечень чи зауважень при прийнятті робіт чи після них, суду надано не було. Акт підписано та скріплено печатками обох контрагентів без зауважень.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

05.10.2024 ТОВ «СФ Україна» на адресу ТОВ «Аркадстрой» надіслано лист з вимогою негайно сплатити вартість наданих послуг з оброблення алюмінієвого профілю у розмірі 600 000, 54 грн на рахунок ТОВ «СФ Україна» вказаний в договорі. Вказаний лист ТОВ «Аркадстрой» залишено без відповіді.

Отже, станом на день розгляду справи обов`язок з оплати вартості наданих послуг на загальну суму 600 000, 54 грн є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи не місять доказів оплати послуг (товару) переробку алюмінієвого профілю в кількості 1 090,918 пог.м. на загальну вартість послуг з ПДВ 600 000,54 грн.

Таким чином, відповідач прострочив виконання свого грошового зобов`язання на загальну суму 600 000,54 грн. Докази оплати коштів суду надані не були, натомість, відповідач підтвердив обставини, що кошти, які є предметом розгляду у даній справі, не були оплачені.

Стосовно твердження суду першої інстанції, що надана позивачем до матеріалів справи податкова накладна від 03.10.2023 № 4 не може свідчити про наявність заборгованості ТОВ «Аркадстрой» перед ТОВ «СФ Україна», оскільки вона не підтверджує факту отримання відповідачем товару та наявності у нього заборгованості перед позивачем за первісним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

У постанові від 04.11.2019 зі справи № 905/49/15 Верховний Суд зробив висновки, неврахування яких є підставою касаційного оскарження, що: податкова накладна як доказ може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним; оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати положення ПК України та фактичні дії як постачальника так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частини перша, друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»; в редакції, чинній у період здійснення спірної поставки товару).

За приписами частин третьої, восьмої статті 19 ГК України, обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Аналогічний висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 зі справи № 910/23097/17.

Поряд з цим, згідно із правовою позицією, викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 червня 2022 року у справі № 922/2115/19, Верховний Суд зазначає, що, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати фактичні дії як постачальника так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

Якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором поставки за податковими накладними, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, і жодним чином не пояснює свої дії та правову підставу виникнення в платника права на податковий кредит з ПДВ за цими накладними, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною. У такому випадку дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання послуг на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму, якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом.

Як було зазначено вище, на підтвердження надання відповідної послуги щодо здійснення переробки профілю сторонами підписаний акт надання послуг УК000000941 від 03.10.2023 на загальну суму 500 000,45 грн. та 100 000,09 грн ПДВ. За вказаним актом позивачем оформлено податкову накладну та відповідач не надав жодних заперечень щодо її реєстрації в кабінеті платника податків позивача - вказана накладна зареєстрована, по ній відповідачем не оформлено корегування, що є доказом використання відповідачем податкову кредиту за такою податковою накладою, відповідно до приписів чинного законодавства, виключно відповідач в цій ситуації може здійснити коригування такої податкової накладної на обсяг послуг які не постачалися.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що належними доказами в розумінні ГПК України доведено обґрунтованість позовних вимог, натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, в спростування обставин виконання робіт за договором суду надано не було.

Наразі, належними, допустимими та вірогідними доказами в розумінні ГПК України, суду доведено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості за надані послуги (виконані роботи) за договором №26/04-21 від 26.04.2021на загальну суму 600 000, 54 грн.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно із ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 600 000,54 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, наявними у матеріалах справи, а відповідач у свою чергу не надав документів, які свідчать про погашення зазначеної вище заборгованості перед позивачем, яка існує на момент розгляду справи.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції в цій частині є передчасним та зробленим без належного врахування обставин справи та оцінки належних доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 600 000,54 грн. Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 підлягає скасуванню в цій частині.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, судом першої інстанції прийняте рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 підлягає скасуванню в частині первісного позову, з прийняттям у цій частині нового рішення про задоволення первісних позовних вимог. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 слід залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 скасувати в частині первісного позову, прийняти нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркадстрой»

(01024, м.Київ, вул.Шовковична, будинок 42/44, офіс L12-В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» (04080, м.Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 18/14, ) заборгованість у розмірі 600 000 (шістсот тисяч) грн. 54 коп., 9 450 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн 00 коп судового збору за розгляд позовної заяви у суді першої інстанції та 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн 02 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/9863/24 залишити без змін.

4. Матеріали справи №910/9863/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун