ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" вересня 2025 р.м. Одеса Справа № 904/1590/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу №904/1590/25

за позовом: Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, )

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення 123745,31 грн., -

Суть спору: Акціонерне товариство Перший український міжнародний банк звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 123745,31 грн., з яких: 113159,75 грн. заборгованості за сумою кредиту та 10585,56 грн. заборгованості за простроченою комісією.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №20 від 07.08.2024.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2025 матеріали позовної заяви у справі №904/1590/25 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025, матеріали позовної заяви за вх.№1807/25 у справі №904/1590/25 розподілено судді Бездолі Ю.С.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/1590/25; визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; роз`яснено сторонам про можливість подання відповідно до ч.7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи; запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позовну заяву з доказами направлення позивачу - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та заперечення на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу відповідача, що значиться у Єдиному державному демографічному реєстрі, що підтверджується поштовим повідомленням з довідкою Укрпошти адресат відсутній за вказаною адресою. Окрім того, ухвала суду від 12.05.2025 була надіслана відповідачу на наявну в матеріалах справи електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Також судом було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до п.4 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відтак, господарський суд констатує, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи господарським судом. За таких обставин судом забезпечено відповідачу можливість вчинення дій, подання позицій по суті справи під час розгляду справи судом, оскільки судом належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи і в такий спосіб забезпечено відповідачу належні процесуальні гарантії для можливості вчинення відповідачем процесуальних дій. Натомість відповідач відзив на позов і жодних доказів суду не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином, відтак у відповідності до ч.9 ст. 165 ГПК України суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14 липня 2025 року №478/2025 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Справа №904/1590/25 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

07.08.2024 між Акціонерним товариством Перший український міжнародний банк (банк, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Шкепою Денисом Вікторовичем (позичальник, відповідач) був укладений кредитний договір Кредит всеБІЗНЕС №20 за допомогою системи Інтернет Банкінг шляхом укладення в електронному вигляді та підписання електронним цифровим підписом. Факт укладення кредитного договору підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, відповідно до якого файл Dogovir_vseBusiness_920.pdf, підписаний з боку ФОП Шкепою Денисом Вікторовичем 07.08.2024, результат перевірки підпису: підпис створено та перевірено успішно, цілісність даних підтверджено.

Стаття 1 кредитного договору передбачає, що відповідно до умов, передбачених договором, банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором та типовими умовами, зокрема (але не виключно), відповідно до наступного:

- сума кредиту: 120000 грн.;

- строк кредитування: до 07.08.2027 включно;

- комісійна винагорода за надання кредиту: тариф комісійної винагороди - 1%; комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту; комісійна винагорода сплачується одноразово за рахунок кредитних коштів відповідно до п.6.3.1 Типових умов;

- комісійна винагорода за обслуговування кредиту: тариф комісійної винагороди - 1,9% за один місяць користування кредитом; комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту відповідно до п.6.3.2 Типових умов, та сплачується щомісячно згідно графіку платежів, наведеного в п.1.4 договору;

- процентна ставка за користування кредитом: 0,00001% річних; проценти нараховуються відповідно до п.6.2 Типових умов та сплачуються згідно графіку платежів, наведеного в п.1.4 договору;

- процентна ставка на прострочену суму кредиту: 0,00001% річних; проценти нараховуються та сплачуються відповідно до п.6.2 Типових умов;

- цільове використання кредиту: на придбання основних засобів та/або поповнення оборотного капіталу в межах видів діяльності позичальника, на здійснення яких позичальник має право відповідно до законодавства України і кредитування яких не заборонено законодавством України та договором, а також на сплату комісійної винагороди, передбаченої п.1.1.4.1 договору (у разі наявності такої комісійної винагороди), в сумі, що визначається згідно п.1.1.4.1 договору;

- типові умови: типові умови кредитування в рамках кредитного договору Кредит всеБІЗНЕС, укладеного в системі інтернет-банкінг ПУМБ DIGITAL BUSINESS Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк, що розміщуються на інтернет-сайті банка (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/) та є невід`ємною частиною договору.

Пункт 1.4 кредитного договору визначає графік платежів, за яким позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за кредит, зокрема, визначено дати платежів (щомісячно з 07.09.2024 по 07.08.2027), а також суми платежів, які складаються з: основною сумою кредиту, комісійної винагороди та процентів за користування кредитом.

Згідно з п.2.3 кредитного договору позичальник уповноважує банк здійснити за рахунок кредитних коштів переказ суми комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі, визначеному відповідно до п.1.1.4.1 договору, на користь банку, згідно з п.6.3.1 типових умов; сума кредиту, що залишиться після переказу суми комісійної винагороди за надання кредиту на користь банку, зараховується на поточний рахунок позичальника, зазначений в п.1.1.5 договору.

За п.3.1 кредитного договору права та обов`язки сторін за договором регламентуються цим договором та Типовими умовами.

Відповідно до п.5.4 кредитного договору договір набуває чинності з моменту його підписання банком та позичальником шляхом накладення КЕП/УЕП позичальника (тип підпису - на розсуд позичальника) та КЕП уповноваженого представника банку (з моменту накладення останнього електронного підпису) та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно договору в повному обсязі.

В матеріалах справи наявні Типові умови кредитування в рамках кредитного договору Кредит всеБІЗНЕС, відповідно до яких:

- несприятлива подія - будь-яка з подій, перелічених в статті 4 Типових умов;

- кожна з перелічених нижче подій повинна тлумачитись як несприятлива подія, зокрема: несплата позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно з договором/Типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких інших обов`язків за договором та/або за іншими договорами, укладеними між сторонами (п.4.1 Типових умов);

- у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п.1.1.3, п.1.4 договору, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з договором, в строк не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги; у разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому договором та Типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника (п.4.2 Типових умов);

- позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і в строки, визначені в ст. 1 договору (п.5.1 Типових умов);

- позичальник зобов`язаний сплатити банку комісійні винагороди, визначені п.1.1.4 договору; комісійна винагорода за надання кредиту; позичальник зобов`язаний сплатити банку комісійну винагороду за надання кредиту, яка розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди за надання кредиту, зазначеного в п.1.1.4.1 договору, на розмір суми кредиту, визначеної в п.1.1.1 договору; комісійна винагорода нараховується банком та сплачується позичальником в день зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника; комісійна винагорода за надання кредиту сплачується за рахунок кредитних коштів; при цьому даним пунктом Типових умов позичальник уповноважує банк здійснити переказ суми комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі, визначеному відповідно до цього пункту Типових умов та п.1.1.4.1 договору, на користь банку (утримати із суми кредиту); комісійна винагорода за обслуговування кредиту; позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредиту; розмір зазначеної комісійної винагороди розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди за обслуговування кредиту, зазначеного в п.1.1.4.2 договору, на розмір суми кредиту, визначеної в п.1.1.1 договору та нараховується щомісячно; комісійна винагорода за обслуговування кредиту сплачується щомісячно згідно Графіку платежів, зазначеному в п.1.4 договору, за відповідний розрахунковий період; комісійна винагорода за обслуговування кредиту розраховується за повний місяць; під повним місяцем у цьому пункті Типових умов розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з Графіком платежів, зазначеним в п.1.4 договору, під першим повним місяцем розуміється період з дати укладення договору до дати першого платежу згідно з Графіком платежів, а у разі дострокового повного погашення заборгованості за кредитом - під повним місяцем розуміється період, який визначається від попереднього терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів до дати повного погашення заборгованості за кредитом; призупинення або припинення надання кредиту, зменшення розміру суми кредиту з підстав, передбачених договором, не створюють обов`язку банку повернути позичальнику комісійну винагороду за надання кредиту/комісійну винагороду за обслуговування кредиту або їх частину (п.6.3 Типових умов).

На виконання умов кредитного договору №20 від 07.08.2024 позивачем було перераховано відповідачу кошти у загальному розмірі 120000 грн., що підтверджується: платіжною інструкцією №TR.83339689.78127.29514 від 07.08.2024 на суму 118800 грн. (зарахування на поточний рахунок кредитних коштів) та платіжною інструкцією №TR.83339689.78126.29514 від 07.08.2024 на суму 1200 грн. (оплата комісії за рахунок кредитних коштів).

Також в матеріалах справи наявна виписка по особовому рахунку відповідача за період з 07.08.2024 по 24.02.2025.

У вимозі від 13.02.2025 №10 позивач повідомив відповідача про те, що останнім не виконуються належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з цим станом на 13.02.2025 існує кредитна заборгованість у розмірі 122768,27 грн., банк вимагав негайно погасити прострочену заборгованість у розмірі 122768,27 грн. В матеріалах справи наявні докази направлення на адресу відповідача, яка вказана у договорі, вказаної вимоги засобами поштового зв`язку.

В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №20 від 07.08.2024 станом на 24.02.2025, а саме:

- по сумі кредиту (07.09.2024-07.02.2025): сума кредиту за графіком - 20153,17 грн., фактичне погашення - 6840,25 грн. (07.09.2024, 07.10.2024), залишок непогашеної суми кредиту - 13312,92 грн.;

- по сумі кредиту (07.03.2025-07.08.2027): сума кредиту за графіком - 99846,83 грн., фактичне погашення - 0 грн., залишок непогашеної суми кредиту - 99846,83 грн.;

- по комісії (07.09.2024-24.02.2025): сума комісії за графіком - 15145,56 грн., фактичне погашення комісії - 4560 грн. (07.09.2024, 07.10.2024), сума непогашеної комісії - 10585,56 грн.;

- загальний розмір заборгованості: 113159,75 грн. заборгованості по сумі кредиту, 10585,56 грн. заборгованості по комісії.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №20 від 07.08.2024 стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець Шкепа Денис Вікторович припинив господарську діяльність 18.12.2024 (підстава: власне рішення), про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з ч.1 ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18) наведено правову позицію, що у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з відповідного реєстру) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки остання не перестає існувати; фізична особа-підприємець відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

За ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За ч.1 ст. 640 ЦК Україна договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

У відповідності до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За ст. 12 Закону України Про електронну комерцію якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №756/2996/17, у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором, в силу ст. 1050 ЦК України банк не позбавлений можливості реалізувати своє право на дострокове повернення кредиту в тому числі, як в позасудовому порядку, шляхом направлення відповідної вимоги, так і безпосередньо в судовому порядку шляхом подання відповідного позову. Відсутність або наявність письмової досудової вимоги не є перешкодою для реалізації права звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: баланс імовірностей (balance of probabilities) або перевага доказів (preponderance of the evidence); наявність чітких та переконливих доказів (clear and convincing evidence); поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зазначає, що з матеріалів справи вбачаються наступні обставини:

- позивачем, на виконання умов укладеного між сторонами кредитного договору №20 від 07.08.2024, були надані відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 120000 грн., що підтверджується: платіжною інструкцією №TR.83339689.78127.29514 від 07.08.2024 на суму 118800 грн. (зарахування на поточний рахунок кредитних коштів) та платіжною інструкцією №TR.83339689.78126.29514 від 07.08.2024 на суму 1200 грн. (оплата комісії за рахунок кредитних коштів);

- пунктом 1.4 кредитного договору визначено графік платежів, за яким позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити плату за кредит, зокрема, визначено дати платежів (щомісячно з 07.09.2024 по 07.08.2027), а також суми платежів, які складаються з: основною сумою кредиту, комісійної винагороди та процентів за користування кредитом;

- Типовими умовами передбачено, зокрема, що несприятлива подія - будь-яка з подій, перелічених в статті 4 Типових умов; кожна з перелічених нижче подій повинна тлумачитись як несприятлива подія, зокрема: несплата позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно з договором/Типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких інших обов`язків за договором та/або за іншими договорами, укладеними між сторонами; у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п.1.1.3, п.1.4 договору, виконати таку вимогу банку;

- з наявних матеріалах справи, зокрема, з виписки по рахунку та розрахунку сум заборгованостей вбачається, що: загальний розмір заборгованості по сумі кредиту становить 113159,75 грн. (прострочена - 13312,92 грн., строкова - 99846,83 грн.); 10585,56 грн. прострочена заборгованість по комісії.

При цьому, господарський суд зауважує, що при встановленні порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, зобов`язання щодо внесення щомісячних платежів, які передбачені графіком платежів, відповідач має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, що відповідає положенням ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, враховуючи вищевстановлені судом обставини, господарський суд дійшов висновку, що відповідач, в порушення умов кредитного договору та Типових умов, а також вищевказаних норм законодавства свої зобов`язання по сплаті кредитних коштів визначених договором (графіком) у повному обсязі не виконав, в результаті чого виникла заборгованість по сумі кредиту у загальному розмірі 113159,75 грн. (прострочена та строкова), яка відповідачем не спростована, докази сплати відповідачем кредитних коштів в матеріалах справи відсутні, а тому господарський суд дійшов висновку про доведеність, підставність та необхідність задоволення заявлених Акціонерним товариством Перший український міжнародний банк позовних вимог про стягнення з відповідача 113159,75 грн. загальної заборгованості по сумі кредиту.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, перевіривши розрахунки позивача простроченої комісії, сплата якої також передбачена умовами договору, господарський суд також дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених Акціонерним товариством Перший український міжнародний банк позовних вимог про стягнення з відповідача 10585,56 грн. заборгованості по комісії.

Іншого відповідачем не доведено.

Господарський суд наголошує, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором та доказів, які підтверджують своєчасне та повне повернення ним отриманого від позивача кредиту, а також доказів, які підтверджують неможливість своєчасного та повного повернення ним отриманої суми кредиту, а тому дії відповідача щодо несвоєчасного повернення позивачу отриманих коштів є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк та стягнення зі ОСОБА_1 113159,75 грн. загальної заборгованості по сумі кредиту та 10585,56 грн. заборгованості по комісії.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк - задовольнити повністю.

2.Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ) 113159 /сто тринадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять/ грн. 75 коп. заборгованості по сумі кредиту, 10585 /десять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять/ грн. 56 коп. заборгованості по комісії та 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ грн. 40 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 04 вересня 2025 р.

Суддя Ю.С. Бездоля