УХВАЛА

м. Київ

26.08.2025Справа № 910/4151/25

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛДІНГ ТІМ"

про розстрочення виконання рішення суду

у справі № 910/4151/25

за позовом Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛДІНГ ТІМ"

про стягнення 577 390,94 грн

Суддя Удалова О.Г.

Секретар судового засідання Літовка М.В.

Представники учасників справи:

від позивача (стягувача) Поліщук М.В.

від відповідача (заявника) не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулась Київська міська рада (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛДІНГ ТІМ" (далі - відповідач) про стягнення 577 390,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за період з 15.06.2021 по 07.07.2022 за користування земельною ділянкою площею 0,1718 га (кадастровий номер :79:065:0002) на вул. Великій Васильківській, 139 у Печерському районі міста Києва у сумі 577 390,94 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 відкрито провадження у справі № 910/4151/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням суду від 29.07.2025 позов було задоволено повністю.

25.08.2025 на виконання вищевказаного рішення суду видано наказ про примусове виконання.

06.08.2025 від відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців шляхом сплати грошових коштів рівними щомісячними платежами з 01.09.2025.

При цьому, як вказує відповідач, виконання рішення суду у даній справі без розстрочення призведе фактично до неможливості відновити господарську діяльність та банкрутства відповідача, вимушеному порушенню діючого договору оренди землі.

Ухвалою суду від 23.01.2025 призначено проведення судового засідання на 26.08.2025 з розгляду заяви вищевказаної заяви відповідача.

У судовому засіданні 26.08.2025 позивач заперечував проти задоволення заяви про розстрочення, відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, подану відповідачем заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Розглянувши матеріали заяви, Господарський суд міста Києва зазначає про наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України).

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини та громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена Конституційним Судом України у рішеннях від 13.12.2012 у справі № 18-рп/2012, від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 та від 30.06.2009 у справі № 16-рп/2009.

За частинами 1, 3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення суду у даній справі відповідач посилається на те, що у відповідача склалась дуже складна фінансова ситуація, що унеможливлює виконання рішення суду без розстрочення: господарська діяльність останнім часом є збитковою, що підтверджується останніми фінансовими звітами), на банківському рахунку Відповідача майже відсутні грошові кошти. При цьому у Відповідача є щомісячні витрати, в тому числі по оплаті заробітної плати, податків та обов`язкових платежів в бюджет, оплаті орендної плати.

При цьому, як вказує відповідач, заборгованість, яка виникла перед позивачем, з`явилась у відповідача після початку військової агресії на території України.

Відповідно до положень статті 331 ГПК України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вищенаведеними нормами встановлено, що розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

На підтвердження тяжкого фінансового стану відповідача останнім надано суду фінансову звітність за 2025 рік, з якої вбачається наявність збитковості діяльності відповідача у розмірі 1 220 300,00 грн.

Проте, судом не приймаються як обгрунтовані вказані доводи, оскільки збитковість діяльності відповідача згідно з даними сайту Опендатабот прослідковується з 2020 року.

Крім того, відповідач не позбавлений можливості звернутися до позивача з заявою про укладання мирової угоди в процесі виконання, що забезпечить принцип збалансованості інтересів сторін у даній справі.

Також засновники (учасники) товариства відповідача не позбавлені можливості збільшити розмір статутного капіталу.

Відповідачем не надано суду доказів загрози банкрутства товариства відповідача у зв`язку з виконання рішення суду у даній справі.

Водночас, суд наголошує на тому, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем період для нарахування безпідставно збережених коштів визначено з 15.06.2021 по 07.07.2022, тобто не вся заборгованість виникла після початку військової агресії на території України (24.02.2022), як про це стверджується в заяві про розстрочення виконання рішення.

Окрім того, статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників.

Суд звертає увагу заявника на те, що розстрочення виконання рішення суду спрямовано саме на забезпечення виконання такого рішення, проте заявником не надано доказів того, що при наданні розстрочки відповідач виконає рішення суду у даній справі.

Крім того, при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення суд має врахувати матеріальні інтереси обох сторін, у т.ч. й позивача, на якого також діють негативні процеси внаслідок військової агресії на території України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданої відповідачем заяви про розстрочення виконання рішення в даній справі.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛДІНГ ТІМ" про розстрочення виконання рішення суду від 29.07.2025 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Ухвалу може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст ухвали складено та підписано 29.08.2025.

Суддя О.Г. Удалова