ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Справа № 902/1240/21(902/1502/23)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г. , суддя Саврій В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28 липня 2025 року у справі №902/1240/21(902/1502/23) (суддя Тісецький С.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А.

до ОСОБА_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

- ОСОБА_2

- ОСОБА_3

- ОСОБА_4

- ОСОБА_5

про витребування майна з чужого незаконного володіння

в межах справи №902/1240/21

за заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія"

про банкрутство

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи відповідно до частини 13 статті 8 та частини 2 статті 271 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суд Вінницької області від 28.07.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 б/н від 18.07.2025 про поновлення строку на оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та на дії виконавця у справі №902/1240/21(902/1502/23), в межах справи №902/1240/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія". Скаргу представника ОСОБА_1 б/н від 17.07.2025 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та на дії виконавця у справі №902/1240/21(902/1502/23), в межах справи №902/1240/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Вінницької області норм процесуального права.

Ухвалою Північного-західного апеляційного господарського суду від 20.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28 липня 2025 року у справі №902/1240/21(902/1502/23). Встановлено учасникам справи строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву та доданих до нього документів протягом 7 (семи) днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, з урахуванням положень статті 263 Господарського процесуального кодексу України. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

При цьому, суд зазначає, що ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи, що предметом оскарження є ухвала про відмову в поновленні пропущеного процесуального строку (п. 9 ч. 1 ст. 255 ГПК України), колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28.07.2025 у справі №902/1240/21(902/1502/23) за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Вінницької області від 27.06.2024 у справі №902/1240/21(902/1502/23), залишеним без змін постановою Північного-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2024, позов ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння у справі №902/1240/21(902/1502/23), в межах справи №902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія", задоволено в повному обсязі. Витребувано у ОСОБА_1 на користь ТОВ "Дніпроолія" транспортний засіб ВМW Х5 2015 р.в. № двигуна НОМЕР_1 , VIN № кузова НОМЕР_2 . Cтягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 19 225,45 грн судового збору.

23.07.2024 місцевим гоподарським судом видано відповідні накази на виконання даного рішення.

08.07.2025 до Господарського суду Вінницької області від представника відповідача надійшла скарга на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та на дії виконавця; клопотання про поновлення строку на оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та на дії виконавця.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.07.2025 скаргу представника ОСОБА_1 б/н від 04.07.2025 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та на дії виконавця у справі №902/1240/21(902/1502/23), в межах справи №902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія" на 4-х аркушах разом з додатками на 20-ти арк. та поштовий конверт, повернуто заявнику без розгляду.

21.07.2025 представник відповідача повторно звернувся до суду зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та на дії виконавця, в якій просить суд:

- поновити строк на подання даної скарги;

- скаргу на дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Басюк Уляни Володимирівни у виконавчому провадженні №75655548 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 23.07.2024 у справі №902/1240/21(902/1502/23) задовольнити;

- визнати незаконними дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Басюк Уляни Володимирівни з винесення 20.06.2025 постанови про повернення виконавчого документа стягувану у виконавчому провадженні №75655548;

- скасувати постанову від 20.06.2025 про повернення виконавчого документа стягувану у виконавчому провадженні №75655548 з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 23.07.2024 у справі №902/1240/21 (902/1502/23);

- зобов`язати Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янці-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Басюк Уляну Володимирівну вжити належних і повних дій виконання рішення суду.

Крім того, представником відповідача подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та на дії виконавця, в якому скаржник просить суд поновити строк на подання скарги.

Місцевий господарський суд, розглянувши скаргу на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та на дії виконавця та клопотання про поновлення строку на її подання, дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення строку на оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та на дії виконавця у справі №902/1240/21(902/1502/23), в межах справи №902/1240/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія", і як наслідок, залишив останню без розгляду.

При цьому, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії (подання скарги у відповідні строки), що свідчить про відсутність правових підстав для поновлення пропущеного строку на подання скарги, за наведених у клопотанні обставин.

Крім того, судом зауважено, що скаржником не надано також доказів щодо відсутності доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження або ж обставин, які унеможливлювали отримання інформації про хід виконавчого провадження, в тому рахунку і щодо оскаржуваної постанови, з автоматизованої системи, де він є стороною та про існування якого відомо скаржнику, про що свідчать додані до скарги документи, зокрема постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2024 з ідентифікатором доступу та надані органу ДВС пояснення від 31.07.2024; також не надано доказів, які б свідчили про вчинення скаржником дій, спрямованих на з`ясування стану виконавчого провадження, де він є стороною.

Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ст. 339-1 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Стаття 118 ГПК України передбачає, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (частини 1, 4 ст. 119 ГПК України).

Вирішення питання щодо поновлення цього строку перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду, який згідно з ст. 341 ГПК України за заявою скаржника може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи це питання, суд у світлі конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку. Однак, при цьому, суд зауважує, що можливість поновлення цього строку не є необмеженою, оскільки право доступу до суду не є абсолютним, і відхилення від принципу правової визначеності (певності), який включає й дотримання принципу остаточності судового рішення (res judicata), що закріплені у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, можливе лише за виняткових обставин, особливо, коли це стосується процедури перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду за нововиявленими обставинами.

Тому, при розгляді питання про поновлення строку на звернення із скаргою суди мають особливо прискіпливо розглядати обставини пропуску строку, встановленого законом для вчинення відповідних дій, і обов`язково враховувати поведінку скаржника щодо вжиття ним заходів щодо подання своєчасно та належним чином оформленої скарги.

Разом з тим, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено заявником, та чи підлягає він поновленню. Тому, суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках. Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, для чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Отже, підстави пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, у встановлений законом процесуальний строк подання заяви. Тобто, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.11.2020 у справі №420/1813/19, поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Відтак, вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Як вбачається, скаржник в якості підстави для поновлення строку на подання скарги зазначає, що про оскаржувану постанову дізнався від представника стягувача (Гонти О.А.) 25.06.2025 через систему "Електронний суд"; оскаржувана постанова була долучена в додатках до додаткових пояснень по справі №902/1240/21(902/153/25).

04.07.2025 скаржником було подано скаргу до Господарського суду Вінницької області.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.07.2025 у справі №902/1240/21(902/1502/23) скаргу представника Тимчука О.Л. б/н від 04.07.2025 на постанову про повернення виконавчого документа стягувану та на дії виконавця у справі №902/1240/21(902/1502/23), в межах справи 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія" на 4-х аркушах разом з додатками на 20-ти арк. та поштовий конверт, повернуто заявнику без розгляду.

18 липня 2025 року представник відповідача повторно звернувся до суду зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувану та на дії виконавця у справі №902/1240/21(902/1502/23).

Положеннями ст. 18 Закону "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною 1 ст. 19 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до абзаців 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону Україну "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою.

На підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку.

Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами (ч. 5 ст. 28 Закону).

Враховуючи вказані положення законодавства, учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим.

У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г зазначив, що за змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях ст. 341 ГПК, він доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, Верховний Суд, зокрема у постановах від 14.08.2019 у справі №910/7221/17, від 12.01.2021 у справі №910/8794/17, від 12.10.2021 у справі №918/333/13-г, від 19.01.2024 у справі №911/1216/21, зазначив, що враховуючи положення законодавства (статей 18, 19, 28 Закону "Про виконавче провадження"), учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим. У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні (пункти 52, 53 постанови Верховного Суду від 24.10.2022 у справі №910/18480/20).

Водночас така обізнаність не виникає з дати внесення постанови виконавця (у даному випадку про повернення виконавчого документа стягувачу) до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, адже в учасника виконавчого провадження немає обов`язку щоденно відслідковувати відомості з автоматизованої системи виконавчих проваджень. Вказане відповідає висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду від 09.10.2019 та від 11.10.2019 у справі №910/22695/13, від 07.07.2022 у справі №918/539/16.

У матеріалах справи не міститься інформації про направлення державним виконавцем на належні засоби зв`язку боржнику чи його представнику постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.06.2025. Крім того, згідно п. 3 постанови визначено, що копію постанови направити стягувачу, що свідчить про те, що вказана постанова боржнику взагалі не направлялася.

Тому, обґрунтованими є доводи скаржника про обізнанність з оскаржуваною постановою органу ДВС саме 25.06.2025.

Права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій, спрямованих на надсилання документів у порядку, встановленому Законом "Про виконавче провадження" та відповідними підзаконними нормативними актами.

Також колегія суддів враховує, що строк пропуску оскарження не був значним в цілому. Про оскаржувану постанову органу ДВС заявник дізнався через п`ять днів; вперше скаргу було подано з дотриманням десятиденного строку на оскарження 04.07.2025; в подальшому, заявник не зволікав з усуненням недоліків, визначених ухвалою від 14.07.2025.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, обмежившись лише посиланням на те, що з огляду на відкритий доступ до Автоматизованої системи виконавчого провадження скаржник міг своєчасно звернутися за захистом своїх порушених прав, враховуючи відсутність обов`язку у сторін виконавчого провадження відстежувати Автоматизовану систему виконавчих проваджень та відсутність доказів направлення виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, дійшов передчасного висновку щодо відсутності підстав для визнання наведених скаржником причин пропуску процесуального строку поважними та залишення скарги без розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом частини 3 статті 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство (неплатоспроможність) без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, з огляду на що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задоволити, а ухвалу місцевого господарського суду скасувати, справу №903/122/25 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 271, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 28 липня 2025 року у справі №902/1240/21(902/1502/23) скасувати.

3. Справу №902/1240/21(902/1502/23) передати на розгляд Господарському суду Вінницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягаї касаційному оскарженню.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Саврій В.А.