РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2025Справа №910/5322/25

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей"
доФізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на
стороні відповідача:1. Фізичної особи-підприємця Сільчука Сергія Степановича 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Макартранс"
простягнення безпідставно набутих коштів у загальному розмірі 203 698,00 грн
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи:
від позивача:не з`явився
від відповідача:Бережной Д.С.
від третьої особи-1:не з`явився
від третьої особи-2:не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича про стягнення безпідставно набутих коштів у загальному розмірі 203 698,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" вказує, що ним 28.03.2024 та 05.04.2024 трьома платежами було помилково та без будь-яких правових підстав перераховано Фізичній особі-підприємцю Карапишу Мирославу Ігоровичу кошти у загальному розмірі 203 698,00 грн, проте, незважаючи на звернення позивача із вимогою, відповідачем дані кошти не були повернуті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/5322/25; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; визначено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив; призначено судове засідання на 05.06.2025.

26.05.2025 Фізичною особою-підприємцем Карапишем Мирославом Ігоровичем було сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позов, в якому відповідач вказує, що із наданих позивачем платіжних інструкцій вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" перерахувало Фізичній особі-підприємцю Карапишу Мирославу Ігоровичу кошти на оплату організації перевезення вантажу за маршрутом з Польщі до Україна на підставі рах. № 263 від 28.03.2024, виставленого ФОП Карапишем М.І. Також відповідач стверджує, що 20.03.2024 між ТОВ "Євромедіа Дисплей" та ФОП Карапишем М.І. було укладено Договір організації перевезення вантажу №ФОП-200324, предметом якого є надання відповідачем послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом. Так, відповідач зазначає, що на виконання Договору №ФОП-200324 між ТОВ "Євромедіа Дисплей" та ФОП Карапишем М.І. 20.03.2024 було укладено Договір-заявку №200324, в якій було погоджені умови перевезення за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна) у період з 27.03.2024 по 08.04.2024. Відповідач стверджує, що після подачі 28.03.2024 транспортного засобу на точку завантаження було виявлено невідповідність параметрів вантажу, які були попередньо надані зі сторони замовника ТОВ "Євромедіа Дисплей" та узгоджені сторонами у Заявці №200324 від 20.03.2024, а саме - розміри палет 1,2 м довжина і 80 см ширини. Фактичні розміри палет становлять 1,2 м довжини та 1 м ширини, що є суттєвою різницею, згідно того, що було узгоджено в Заявці №200324 від 20.03.2024. Відповідач вказує, що у зв`язку з цією ситуацією зі сторони ФОП Карапиша М.І. з огляду на п. 3.2 Договору №ФОП-200324 було надано пропозицію ТОВ "Євромедіа Дисплей" про подальше виконання даного перевезення за умови перерахунку вартості з суми 3 800 Євро на 4 800 Євро та укладення Заявки №200324/1 від 29.03.2024 з оновленою інформацією, у зв`язку з чим 29.03.2024 між ТОВ "Євромедіа Дисплей" та ФОП Карапишем М.І. було укладено Договір-заявку №200324/1 з оновленою інформацією. Таким чином, відповідач стверджує, що ФОП Карапиш М.І. отримав кошти від ТОВ "Євромедіа Дисплей" за наявності достатніх правових підстав, що спростовує завідомо безпідставні доводи позивача про необхідність повернення ФОП Карапишем М.І. коштів позивачу на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. Окрім того, відповідач звертає увагу суду, що Миронюк А.М, як директор ТОВ "Євромедіа Дисплей", особисто підписував вказаний Договір №ФОП-200324 від 20.03.2024, Договір-заявку №200324 від 20.03.2024 та Договір-заявку №200324/1 від 29.03.2024, особисто отримував на свою електронну пошту рахунок ФОП Карапиша М.І. №263 від 28.03.2024 та він же особисто здійснив оплату вказаного рахунку шляхом перерахування ФОП Карапишу М.І. грошових коштів у загальному розмірі 203 722,00 грн, відтак директор Миронюк А.М., подаючи даний позов в інтересах ТОВ "Євромедіа Дисплей", усвідомлював безпідставність та штучність такого позову та навмисно приховав факт наявності договірних правовідносин між ТОВ "Євромедіа Дисплей" та ФОП Карапишем М.І., назвавши здійснену ТОВ "Євромедіа Дисплей" оплату по Договору помилковою та здійсненою без будь-якої на те законної підстави. Наведене, на думку відповідача, є зловживанням процесуальними правами (правом на позов) подання позову у справі №910/5322/25, тому Фізична особа-підприємець Карапиш Мирослав Ігорович просить суд застосувати до ТОВ "Євромедіа Дисплей" заходи процесуального примусу у вигляді стягнення в дохід державного бюджету штрафу у розмірі 30 280,00 грн.

02.06.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що сторони не підписували Договору організації перевезення вантажу №ФОП-200324 від 20.03.2024, Договору-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом №200324 від 20.03.2024 та Договору-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом №200324/1 від 29.03.2024. Позивач заперечує ведення ним переговорів з ФОП Карапишем М.І. з приводу укладання зазначених договорів та вказує, що уповноважені представники позивача ніколи не спілкувалися та не бачили ФОП Карапиша М.І. Щодо наданих відповідачем доказів (договорів, електронного листування тощо), то позивач вважає, що вони не є належними, допустимими та достовірними. Також позивач просить суд не брати до уваги копії договорів, які додані відповідачем до матеріалів справи, оскільки ці документи викликають сумнів з приводу їх достовірності та мають ознаки підроблення.

Також 02.06.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" було сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про витребування у Фізичної особи-підприємця Карапиш Мирослава Ігоровича оригіналів документів, копії яких він подав у матеріали справи.

05.06.2025 через систему "Електронний суд" від Фізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича надійшла заява про залучення Фізичної особи-підприємця Сільчука Сергія Степановича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Макартранс" до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 задоволено клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору; залучено до участі у справі Фізичну особу-підприємця Сільчука Сергія Степановича та Товариство з обмеженою відповідальністю "Макартранс", в якості третіх осіб 1, 2, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; зобов`язано сторін направити залученим третім особам 1, 2 копії заяв по суті спору протягом п`яти днів з дня одержання ухвали; запропоновано залученим третім особам 1, 2 у строк протягом десяти днів з дня одержання ухвали надати суду письмові пояснення щодо заяв по суті спору; відкладено вирішення клопотання позивача про витребування доказів на наступне засідання; визнано явку представника позивача в наступне засідання обов`язковою; роз`яснено позивачу про неможливість вирішення спору у даній справі за його відсутності; відкладено судове засідання на 08.07.2025.

10.06.2025 через систему "Електронний суд" від Фізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує, що ФОП Карапиш М.І. часто в своїй господарській діяльності, пов`язаній з організацією перевезень вантажів, при укладенні угод, заявок (замовлень) та інших документів зі своїми контрагентами (замовниками, клієнтами, перевізниками, іншими експедиторами) використовує факсимільне відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання та здійснює обмін документами (підписаними кожною із сторін правочину зі свого боку) за допомогою засобів електронного зв`язку (електронна пошта, месенджери тощо), що відповідає вимогам ст. 207 Цивільного кодексу України щодо письмової форми правочину. При цьому, відповідач звертає увагу суду, що Договором №ФОП-200324 чітко визначено, що документи, підписані засобами факсимільного відтворення підпису, передані засобами електронного або факсимільного зв`язку мають силу оригіналу. Щодо посилань позивача на те, що на різних документах, підписаних ФОП Карапишем М.І., містяться різні факсимільні підписи, на думку відповідача, вони не заслуговують на увагу в силу того, що використання декількох факсимільних підписів (факсимільного відтворення за допомогою засобів електронного копіювання власноручного підпису) не заборонено ані ст. 207 Цивільного кодексу України, ані договором. Відповідач повідомляє, що обмін паперовими примірниками вказаних документі не відбувався між сторонами, тому у ФОП Карапиша М.І. відсутні паперові примірники вказаних документів, проте відсутність паперових примірників спірних документів, зважаючи на ст. 207 Цивільного кодексу України та п.п. 7.4, 7.6 Договору №ФОП-20032, на думку Фізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича, не може ставити під сумнів наявності договірних правовідносин між ФОП Карапишем М.І. та ТОВ "Євромедіа Дисплей". Відповідач стверджує, що саме директор ТОВ "Євромедіа Дисплей" Миронюк А.М. з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 (дана електронна пошта зазначена також як електронна пошта позивача у позовній заяві) вів комунікацію, в тому числі узгоджував умови та отримував документи, в тому числі Миронюк А.М. отримував на вказану електронну пошту договори та рахунок №263 від 28.03.2024, який і було оплачено ТОВ "Євромедіа Дисплей" трьома платежами (28.03.2024 та 05.04.2024). Крім того, відповідач вказує, що обмін паперовими примірниками договору та заявок між ТОВ "Євромедіа Дисплей" та ФОП Карапишем М.І не відбувався, тому у ФОП Карапиша М.І. відсутні паперові примірники вказаних документів (договору, заявок між ТОВ "Євромедіа Дисплей" та ФОП Карапишем М.І.), а тому клопотання позивача про витребування оригіналів документів є необґрунтованим та безпідставним, а тому не підлягає задоволенню.

23.06.2025 засобами поштового зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Макартранс" надійшли пояснення, в яких третя особа-2 повідомила суду, що обізнана із укладенням між ТОВ "Євромедіа Дисплей" та ФОП Карапишем М.І. Договору організації перевезення вантажу №ФОП-200324 від 20.03.2024 та Договорів-заявок №200324 від 20.03.2024 і №200324/1 від 29.03.2024, предметом яких була організація перевезення вантажу - моніторів та запчастин до них за маршрутом: м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна), для здійснення якого ФОП Карапишем М.І. було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Макартранс". Третя особа-2 стверджує, що ТОВ "Макартранс" у рамках укладених ним з відповідачем та ФОП Каралишем М.І. з ФОП Сільчуком С.С. договорів було організовано, а ТОВ "Макартранс" здійснено безпосереднє (автомобілем Volvo, НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ) перевезення вантажу (моніторів та комплектуючих) за маршрутом із Польщі до України на умовах, визначених у замовленнях №20032024 від 20.03.2024 та №20032024/2 від 29.03.2024, укладених між ФОП Каралишем М.І. та ТОВ "Макартранс". ТОВ "Макартранс" у своїх поясненнях просило суд відмовити повністю в задоволенні позову ТОВ "Євромедіа Дисплей" до ФОП Карапиша М.І. у справі №910/5322/25 та здійснювати розгляд справи №910/5322/25 за відсутності третьої особи-2.

23.06.2025 засобами поштового зв`язку від Фізичної особи-підприємця Сільчука Сергія Степановича надійшли пояснення, в яких третя особа-1 вказує, що йому відомо, що між ФОП Карапишем М.І. (виконавець) та ТОВ "Євромедіа Дисплей" (замовник / вантажовідправник або вантажоодержувач) на підстав Договору організації перевезення вантажу №ФОП-200324 від 20.03.2024, Договору-заявки №200324 від 20.03.2024 та Договору-заявку №200324/1 від 29.03.2024 виникли та існували договірні правовідносини щодо організації перевезення вантажу (моніторів та запчастин до них) за маршрутом: м. Малашевіче (Польща) - м. Київ (Україна). Третя особа-1 підтвердила, що між ФОП Сільчуком С.С. (експедитор-2) та ФОП Карапишем М.І. (експедитор) було укладено Договір перевезення вантажів №200324 від 20.03.2024, а також замовлення на перевезення №20032024 від 20.03.2024 та замовлення на перевезення №20032024/2 від 29.03.2024 (з оновленою інформацією). Також ФОП Сільчук С.С. підтвердив, що у вказаних договірних правовідносин між ФОП Сільчуком С.С. та ФОП Карапишем М.І. третьою особою-1 було організовано, за участю ТОВ "Макартранс", перевезення вказаного вантажу (монітори та запчастини до них) за маршрутом: м. Малашевіче (Польща) - м. Київ (Україна) на умовах, визначених у замовленні на перевезення №20032024 від 20.03.2024 та у замовленні на перевезення №20032024/2 від 29.03.2024 (з оновленою інформацією). У прохальній частині пояснень ФОП Сільчук С.С. просив суд відмовити у задоволенні позову ТОВ "Євромедіа Дисплей" у справі №910/5322/25 та здійснювати подальший розгляд справи без участі ФОП Сільчука С.С.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 долучено подані учасниками справи документи до матеріалів справи; запропоновано позивачу надати докази на підтвердження обставин, на які він посилається; роз`яснено сторонам порядок подання заяви свідка; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Митний термінал "Калинівка" інформацію щодо обставин одержання та подальшої долі товару, який надійшов за CMR 001/2024 09.04.2024 (відправник: Honkong Sanctek Co Limited; отримувач: Evromedia Display Ltd) (зокрема інформацію щодо того з ким у Товариства з обмеженою відповідальністю "Митний термінал "Калинівка" був укладений договір зберігання товару; хто розпорядився щодо подальшої долі товару; листування щодо товару); запропоновано відповідачу надати пояснення щодо обставин, на які посилається позивач; відкладено судове засідання на 22.07.2025.

Також судом у судовому засіданні 08.07.2025 було повідомлено позивачу про неможливість витребування оригіналів договорів, які заявлялись ТОВ "Макартранс" до витребування в клопотанні від 02.09.2025, у зв`язку з не існуванням таких договорів у письмовій (паперовій) формі.

21.07.2025 засобами поштового зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Митний термінал "Калинівка" надійшов лист, в якому повідомлялось, що 09.04.2024 між ТОВ "Митний термінал "Калинівка" та ТОВ "Євромедіа Дисплей" було укладено Договір "Розміщення та зберігання товарів на складі тимчасового зберігання" №73-СТЗ про надання послуг на складі тимчасового зберігання та по зоні митного контролю. В рамках даного договору ТОВ "Євромедіа Дисплей" звернулося до ТОВ "Митний термінал "Калинівка" з проханням про розміщення товару на складі тимчасового зберігання, про що оформлено Єдиний уніфікований документ (ЄУД) №UA100230/2024/18 від 09.04.2024. Того ж дня, 09.04.2024, товар ТОВ "Євромедіа Дисплей", відповідно до наданих документів, а саме: CMR 001/2024, інвойсу SC-ORG231128, пакувального листа від 05/12/2023, ЄУД №UA100230/2024/18 від 09.04.2024, товар був розміщений на СТЗ ТОВ "Митний термінал "Калинівка". ТОВ "Євромедіа Дисплей" електронною поштою 12.04.2024 на адресу ТОВ "Митний термінал "Калинівка" надіслав копію митної декларації, а також копію свого листа від 12.04.2024 №001/04-24 на адресу ВМО №1 Митного посту "Південний" про надання дозволу на видачу товару з СТЗ ТОВ "Митний термінал "Калинівка". Відповідно товар був виданий з СТЗ ТОВ "Митний термінал "Калинівка".

22.07.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи аудіозаписів телефонних розмов з представниками контрагентів; скріншоту електронного поштового повідомлення (Email від Назар Красюк від 28.03.2024.png); рахунку №263 від 28.03.2024 на суму 161 280,00 грн; скріншоту повідомлення через месенджер Viber (СкрінШот Viber Назар Красюк.jpg); рахунку №263 від 28.03.2024 на суму 203 722,00 грн.

Також 22.07.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" надійшла заява, в якій позивач просив суд допитати Фізичну особу-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича у якості свідка для з`ясування обставин укладання та підписання ним спірних правочинів.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 долучено подані позивачем докази до матеріалів справи; оголошено перерву в судовому засіданні до 22.08.2025.

20.08.2025 через систему "Електронний суд" від Фізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича надійшли пояснення, в яких відповідач вказує, що із листа ТОВ "Митний термінал "Калинівка" та доданих до нього документів фактично вбачається, що ТОВ "Митний термінал "Калинівка", діючи в інтересах позивача на підставі договору з ТОВ "Євромедіа Дисплей" від 09.04.2024, прийняло на зберігання товар (вантаж), належний ТОВ "Євромедіа Дисплей", який був доставлений на підставі CMR 001/2024, інвойсу SC-ORG231128, та організацією перевезення якого в інтересах ТОВ "Євромедіа Дисплей" займався ФОП Карапиш М.І. Щодо долучених до матеріалів справи аудіозаписів, відповідач зазначив, що оскільки законодавством не передбачено проведення, без попередження про здійснення запису телефонної розмови, аудіофіксування телефонних розмов, то такі аудіозаписи, надані позивачем не можна вважати таким, що отримані в передбаченому законом процесуальному порядку. Щодо змісту даних аудіозаписів, то відповідач вказує, що якщо прослухати дані аудіозаписи, навіть абстрагуючи від встановлення приналежності голосів конкретним особам, які присутні на цих аудіозаписах, складається однозначне враження, що це рівноправні діалоги, які стосуються просто узгодження спірних моментів виконання договору, а не будь-якого примусу позивача щодо доплати за виконання договору.

В судове засідання, призначене на 22.08.2025, з`явились представники сторін, надали пояснення по суті спору, за змістом яких позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а відповідач проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Треті особи в судове засідання 22.08.2025 явку своїх представників не забезпечили, хоча про місце, дату та час засідання були повідомлені належним чином, проте у своїх поясненнях просили здійснювати розгляд справи №910/5322/25 без участі їх представників.

Пунктами 2, 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Так, згідно повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи ухвала суду від 22.07.2025 про повідомлення місця, дати та часу засідання була доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Макартранс" 23.07.2025 о 20 год. 15 хв., про що було отримано інформацію судом 25.07.2025 о 09 год. 14 хв.

Натомість згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №982 ухвала суду від 22.07.2025 про повідомлення місця, дати та часу засідання була вручена Фізичній особі-підприємцю Сільчуку Сергію Степановичу 30.07.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вказані приписи господарського процесуального закону та враховуючи заяви третіх осіб про здійснення розгляду справи за відсутності їх представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи №910/5322/25 по суті за відсутності представників Фізичної особи-підприємця Сільчука Сергія Степановича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Макартранс".

В судовому засіданні 22.08.2025 судом завершено розгляд справи №910/5322/25 по суті, та оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, яке буде проголошено 04.09.2025 о 15:15 год.

На проголошення судового рішення по справі №910/5322/25 з`явився представник відповідача.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

При зверненні із даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" стверджувало, що 28 березня 2024 року та 05 квітня 2024 року позивач помилково перерахував із свого банківського рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ "Юнекс Банк", на банківський рахунок Фізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича НОМЕР_4 , відкритий в АТ КБ "Приватбанк", згідно платіжних доручень №43 від 28.03.2024 на суму 32 256,00 грн, №44 від 28.03.2024 на суму 48 384,00 грн, №52 від 05.04.2024 на суму 123 082,00 грн кошти в загальній сумі 203 698,00 грн.

Позивач стверджував, що дані кошти були перераховані відповідачу без будь-якої на те законної підстави.

Натомість відповідач заперечив проти таких тверджень позивача та вказав, що спірні кошти були перераховані Товариством з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" Фізичній особі-підприємцю Карапишу Мирославу Ігоровичу за організацію та виконання на замовлення позивача перевезення вантажу (моніторів та запчастин до них) за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна).

На підтвердження даних доводів відповідач надав суду:

- Договір №ФОП-200324 організації перевезення вантажу від 20.03.2024 (надалі - Договір №ФОП-200324), сторонами якого вказано Фізичну особу-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича (виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" (замовник), предметом якого є надання виконавцем замовнику послуг з організації перевезення вантажів, а також операцій, що необхідні для здійснення перевезень;

- Договір-заявку №200324 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 20.03.2024 (надалі - Договір-заявка №200324), сторонами якого вказано Фізичну особу-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича (експедитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" (замовник), згідно якого виконавець зобов`язався здійснити на замовлення замовника перевезення за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна) моніторів та запчастин до них вагою 6 550 кг, 44 СВМ, 20 палет, 1,2 м на 0,8 м автомобільним транспортом Volvo, державний номерний знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 . Вартість такого перевезення вказана 3 800, Євро по курсу НБУ на дату завантаження;

- Договір-заявку №200324/1 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 29.03.2024 (надалі - Договір-заявка №200324/1), сторонами якого вказано Фізичну особу-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича (експедитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" (замовник), згідно якого виконавець зобов`язався здійснити на замовлення замовника перевезення за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна) моніторів та запчастин до них вагою 6 550 кг, 44 СВМ, 20 палет, 1,2 м на 1 м автомобільним транспортом Volvo, державний номерний знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 . Вартість такого перевезення вказана 4 800, Євро по курсу НБУ на дату завантаження;

- роздруківку листування між користувачами з електронними адресами ІНФОРМАЦІЯ_2 (Назар Карасюк від ТОВ "Мастер Транс") та (електронна адреса ТОВ "Євромедіа Дисплей", вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Із даного листування вбачається, що Назарієм Карасюком було надіслано ТОВ "Євромедіа Дисплей" проекти договору, договору-заявки, рахунок №263 від 28.03.2024. Однак в подальшому Назарієм Карасюком було надіслано ТОВ "Євромедіа Дисплей" договір-заявку та рахунок №263 від 28.03.2024 в новій редакції та інформаційний лист від 29.03.2024, в якому Фізична особа-підприємець Карапиш Мирослав Ігорович повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей", що після подачі транспортного засобу на точку завантаження було виявлено невідповідність параметрів вантажу, які були попередньо надані зі сторони ТОВ "Євромедіа Дисплей" та узгоджені сторонами у заявці №200324 від 20.03.2024, а саме - фактичні розміри палет становлять 1.2 м довжини та 1 м ширини, в той час як сторонами у заявці було погоджено 1,2 м на 0,8 м. У зв`язку з наведеним Фізична особа-підприємець Карапиш Мирослав Ігорович надав пропозицію ТОВ "Євромедіа Дисплей" про подальше виконання даного перевезення за умови перерахунку вартості з суми 3 800,00 Євро на 4 800,00 Євро та укладення заявки №200324/1 від 29.03.2024 з оновленою інформацією.

Оскільки позивач продовжував заперечувати укладення із Фізичною особою-підприємцем Карапишем Мирославом Ігоровичем Договору-заявки №200324 та Договорів-заявок №200324 та №200324/1, відповідачем було долучено до матеріалів справи укладені ним договори із контрагентами (Фізичною особою-підприємцем Сільчуком Сергієм Степановичем та із Товариством з обмеженою відповідальністю "Макартранс"), які були залучені до виконання перевезення за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна) моніторів та запчастини до них, а також первинну документацію на підтвердження факту виконання такого перевезення.

Фізична особа-підприємець Сільчук Сергій Степанович та Товариство з обмеженою відповідальністю "Макартранс" підтвердили факт виконання на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" перевезення за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна) моніторів та запчастин до них вагою 6 555,24 кг, автомобільним транспортом Volvo, державний номерний знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 , а також надали СMR 001/2024, в якій вантажоодержувачем значиться ТОВ "Євромедіа Дисплей". Також із СMR 001/2024 вбачається, що вантаж був доставлений 09.04.2024 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Митний термінал "Калинівка".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Митний термінал "Калинівка" підтвердило, що доставка спірного товару до митний термінал "Калинівка" та його розміщення на складі тимчасового зберігання та по зоні митного контролю було здійснене на замовлення ТОВ "Євромедіа Дисплей".

Після надходження підтвердження від Товариства з обмеженою відповідальністю "Митний термінал "Калинівка" про розміщення спірного вантажу за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" представником позивача було змінено свою позицію та визнано, що відповідач виконав спірне перевезення, проте зазначив, що зміна ціни перевезення була погоджена Товариством з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" під примусом, на підтвердження чого було надано аудіозаписи розмов між представником перевізника на представником позивача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши надані позивачем аудіозаписи і пояснення сторін, суд дійшов висновку, що між сторонами мав місце наступний перебіг правовідносин:

1) Сторонами було укладено Договір-заявку №200324 та Договір-заявку №200324/1 для організації Фізичною особою-підприємцем Карапишем Мирославом Ігоровичем (як експедитором) на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" (як замовника) перевезення за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна) моніторів та запчастин до них вагою 6 550 кг, 44 СВМ, 20 палет, 1,2 м на 0,8 м автомобільним транспортом Volvo, державний номерний знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 . Вартість такого перевезення вказана 3 800,00 Євро по курсу НБУ на дату завантаження.

2) Фізичною особою-підприємцем Карапишем Мирославом Ігоровичем (як експедитором) 20.03.2024 було укладено Договір №200324 перевезення вантажу з Фізичною особою-підприємцем Сільчуком Сергієм Степановичем (як експедитором-2), згідно якого експедитор залучає експедитора-2 доставку вантажу замовника та видачі його особі, яка має право на отримання вантажу. Також Фізичною особою-підприємцем Карапишем Мирославом Ігоровичем та Фізичною особою-підприємцем Сільчуком Сергієм Степановичем було складено замовлення на перевезення №20032024 від 20.03.2024, предметом якого було перевезення за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна) моніторів та запчастин до них вагою 6 550 кг, 44 СВМ, 20 палет, 1,2 м на 0,8 м автомобільним транспортом Volvo, державний номерний знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 . Вартість такого перевезення вказана 3 500,00 Євро по курсу НБУ на дату завантаження.

3) Фізичною особою-підприємцем Карапишем Мирославом Ігоровичем (як експедитором) 20.03.2024 було укладено Договір №200324 перевезення вантажу з Товариством з обмеженою відповідальністю "Макартранс" (як перевізником), згідно якого експедитор залучає перевізника для доставки вантажу замовника. Також Фізичною особою-підприємцем Карапишем Мирославом Ігоровичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Макартранс" було складено замовлення на перевезення №20032024 від 20.03.2024, предметом якого було перевезення за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна) моніторів та запчастин до них вагою 6 550 кг, 44 СВМ, 20 палет, 1,2 м на 0,8 м автомобільним транспортом Volvo, державний номерний знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 . Вартість такого перевезення вказана 3 500,00 Євро по курсу НБУ на дату завантаження.

4) Вантаж прибув до Польщі в морському контейнері та перебував на митному терміналі Польської митниці. Після прибуття 28.03.2024 автомобіля до митного терміналу Польської митниці та завантаження вантажу в автомобіль (в матеріалах справи наявна переписка у месенджері Viber із наявними в ній фото завантаженого в автомобіль вантажу при погодженні зміни ціни) водієм було виявлено, що вантаж розмитнювався в режимі "транзит". Тобто після завантаження вантажу в автомобіль, такий автомобіль опломбовується та дана пломба має бути непорушеною до прибуття вантажу на митний термінал в Україні.

Як стверджує позивач, перевізник мав намір після завантаження товару позивача дозавантажувати інший товар (нитки) в іншому місці, проте через накладення пломби таке дозавантаження було неможливим.

Позивач вказує, що після завантаження вантажу в автомобіль на митному терміналі Польської митниці йому зателефонував представник перевізника і повідомив ці обставини та вказав, що вартість перевезення буде складати більшу суму, інакше товар буде вивантажений і перевезення не відбудеться. Як стверджує позивач, після першого дзвінка перевізника подальші розмови із перевізником позивачем записувались.

Щодо доводів Фізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича про неналежність таких доказів як аудіозаписи розмов з представником перевізника з огляду на таємницю листування та відсутність попередження / згоди осіб на запис телефонної розмови, то, по-перше, частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

По-друге, аудіозаписи телефонних розмов між приватними особами, здійснені без попередження / згоди осіб на запис телефонної розмови, неодноразово визнавались належними доказами в судових процесах (постанови Верховного Суду від 04.12.2024 у справі № 509/7127/21, від 27.08.2024 у справі №464/5648/21, від 09.02.2022 у справі №344/8701/19, від 30.09.2021 у справі №11-307сап20).

Тобто у цивільному та господарському процесі є усталеною практикою допустимості в якості доказу здійсненого одним із співрозмовників аудізапису розмови, тим більше у випадках, коли відсутні інші докази, які можуть підтвердити ті чи інші обставини. В даній справі має місце саме такий випадок - довести заявлення перевізником після завантаження вантажу в автомобіль в іншій країні вимоги збільшити вартість перевезення або ж такий товар буде вивантажений і перевезення не відбудеться в інший спосіб ніж безпосередній запис такої розмови немає.

По-третє, відповідачем було надано в якості доказу електронне листування між тими самими особами, а також переписку у месенджері Viber, на які також розповсюджується таємниця листування, проте до даного доказу не долучено попередження / згоди позивача на розкриття таємниці такого листування. Судом було прийнято подане відповідачем електронне листування та переписку у месенджері Viber в якості доказів, в той час як застосування судом іншого підходу до поданих позивачем аудіозаписів було б порушенням як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, оскільки надані позивачем аудіозаписи розмов містять дані, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування, суд вважає такі докази належними та допустимими.

5) Позивач погодився на збільшення ціни, у зв`язку з чим сторонами, а також відповідачем та його контрагентами було укладено заявки в новій редакції, в яких було погоджено збільшення вартості того самого вантажу.

6) Вантаж було доставлено за вказаною Товариством з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" адресою: 08623 смт Калинівка, вул. Індустріальна, 5 (за яким розташовується Відділ митного оформлення №1 мп "Південний" UA100230).

Подальша доля вантажу не стосується даного спору, оскільки в момент розвантаження товару за вказаним замовником місцем розвантаження перевезення вважається виконаним.

Таким чином, судом встановлено та в подальшому вже не заперечувались учасниками справи такі обставини:

- сторонами 20.03.2024 укладено Договір №ФОП-200324 та Договір-заявку №200324 на перевезення за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна) моніторів та запчастин до них вагою 6 550 кг, 44 СВМ, 20 палет, 1,2 м на 0,8 м автомобільним транспортом Volvo, державний номерний знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 . Вартість такого перевезення була погоджена у розмірі 3 800, Євро по курсу НБУ на дату завантаження.

- після завантаження товару на митному терміналі Польської митниці в автомобіль та до виїзду транспортного засобу із терміналу перевізник ініціював зміну умов перевезень (шляхом оформлення нової заявки), які позивач прийняв, на суму 4 800 Євро;

- вартість перевезення у розмірі 4 800 Євро сплачена та вантаж доставлено до місця призначення.

Правовою підставою позову позивач визначає статтю 1212 Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення Глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Перед судом постали наступні питання:

1. Чи виникли між сторонами правовідносини щодо перевезення вантажу за заявкою від 20.03.2024 (вартість перевезення 3 800,00 Євро) та чи є підстави для повернення 3 800 Євро?

2. Чи породжує правові наслідки угода про зміну вартості перевезення до 4 800,00 Євро та чи є підстави для повернення 1 000,00 Євро?

Щодо першого питання.

Позивач у судовому засідання 22.08.2024 визнано факт укладання 20.03.2024 заявки на перевезення вантажу за маршрутом м. Малашевіче (Польша) - м. Київ (Україна) та наявність волевиявлення на перевезення цього вантажу за ціною 3 800,00 Євро.

Більш того, позивач визнав і те, що передумовою виникнення спору стали недобросовісні, на його думку, дії перевізника щодо примушування його збільшити вартість перевезення. Іншими словами - якби не було такого збільшення, то не було б і претензій.

Наведене виключає можливість для висновку щодо відсутності правових підстав для одержання Фізичною особою-підприємцем Карапишем Мирославом Ігоровичем еквіваленту 3 800,00 Євро.

Щодо другого питання.

По суті, друге питання і стало причиною виникнення спору, і суд його розуміє наступним чином.

Після погодження умов перевезення та прибуття транспортного засобу під завантаження на митний термінал Польської митниці, перевізник ініціював зміну ціни перевезення.

Версії сторін щодо підстав зміни умов перевезення:

Позивач: безпідставна вимога перевізника збільшити ціну на 2 000,00 Євро в момент коли позивач не міг змінити перевізника, адже побоювався за свій вантаж та обумовлена виключно опломбуванням причепа та твердженнями перевізника про позбавлення ним перевізника можливості завантажити додатковий вантаж на складі у Польщі. Наведене змусило позивача погодитися на очевидно невигідні для себе умови щоб не втратити вантаж у Польщі на ціні 1 000,00 Євро та підписати нову заявку.

Відповідач: зміна вартості перевезення обумовлена тим, що первісно заявлений розмір палет (0,8 м на 1,2 м) виявився більшим - 1 м на 1,2 м, що об`єктивно призвело до удорожчення перевезення.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює нову заявку на перевезення як правочин щодо зміни ціни первісно погодженого перевезення та з огляду на доводи сторін надає йому оцінку.

З метою визначення більш вірогідної версії подій судом крім вислуховування позиції сторін та дослідження письмових доказів, прослухано у судовому засіданні звукозаписи розмов директора позивача із представниками перевізника в момент завантаження вантажу.

Із цих аудіозаписів вбачається:

- представник позивача визнає підписання із відповідачем договору та перерахування йому половини вартості перевезення;

- крім зазначення відмінної ширини палети, перевізник визначав підставою для збільшення вартості вантажу - неможливість завантаження на наступний день партії товару на не митному складі у Польщі, через опломбування машини;

- перевізник спочатку вимагав доплатити за перевезення 2 000,00 Євро, однак сторонами було погоджено доплату у розмірі 1 000,00 Євро.

Щодо доводів відповідача, що вартість перевезення була збільшена через збільшення ширини пелет на 20 см, то суд вважає такі доводи недостовірними (такими, що спрямовані на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи), оскільки, із заявок як укладених до 20.03.2024, так і 29.03.2025 вбачається, що вага, об`єм та кількість палет залишилась незмінною (вага 6 550 кг, 44 СВМ, 20 палет). Із СMR 001/2024 вбачається, що фактична вага вантажу складала 6 555,24 грн, тобто була більшою лише на 5,24 кг від прогнозованої ваги.

Розмір палетів не призвів до заповнення причепу повністю. Більш того, із наявних у переписці у месенджері Viber фото завантаженого в автомобіль вантажу вбачається, що в кузові залишилась вільною майже половина кузова. Також у переписці представником перевізника підтверджено, що у фури об`єм 90 СВМ, а об`єм вантажу склав 44 СВМ.

Зважаючи на незначне збільшення ваги вантажу (на менш ніж 0,08% від погодженої), незмінності кількості палет, незмінності СВМ вантажу, за відсутності потреби у залученні ще одного перевізника / зміни транспорту (оскільки вантаж було доставлено тим самим автомобілем з причепом, що і був погоджений сторонами у заявках), суд не вбачає підстав / приводів для здороження вартості перевезення вантажу більш як на 26% від погодженої сторонами 20.03.2024.

Таким чином, вартість ціни перевезення була збільшена перевізником в першу чергу не через збільшення ширини палети на 20 см, а через опломбування автомобіля, що унеможливлювало дозавантаження в автомобіль іншого вантажу від іншого перевізника в іншому місці (намір дозавантажити автомобіль підтверджено як особою на ім`я Назар, так і особою на ім`я Катерина, які в розмові фігурували як представники перевізника).

Відтак очевидним є те, що перевізник планував здійснити перевезення збірного вантажу - крім вантажу позивача, додатково завантажити вантаж іншого перевізника, і таким чином одержати бажану плату від обох замовників.

Зокрема це чітко вбачається із наданої відповідачем переписки у месенджері Viber, де абонент, який скидав фото вантажу, акцентував увагу представника позивача, що буде везти "окремо ваш вантаж під пломбою" / "ОКРЕМЕ АВТО ПІД ВАШ ВАНТАЖ", "і не влізе інший вантаж", "ніхто не повідомив, що митна пломба буде і що вам треба окрема машина".

Дозавантаження в авто вантажу від кількох різних замовників по маршруту слідування (з незначними відхиленнями від нього) є звичною практикою перевезень, проте у даному випадку за версією перевізника цьому на заваді стало опломбування причепа митниками через статус вантажу позивача транзитного. Таке пломбування для вантажу, який одержується у митному терміналі та підлягає доставці поза межами Європейського союзу, є єдино правильним законним способом перевезення вантажу.

Відтак із запропонованих сторонами версій більш вірогідною є версія позивача - перевізник планував дозаванатажити автомобіль товаром іншої особи і здійснити його перевезення, внаслідок чого отримати додатковий прибуток. Проте через опломбування вантажу (фактично автомобіля) таке дозавнатаження було унеможливлене.

Отже, виявивши, що автомобіль буде опломбований, перевізник вимагав збільшити вартість перевезення, а в інакшому випадку вказував, що не буде виконувати перевезення вантажу позивача. Поза увагою суду також не залишилась та обставина, що представник перевізника у месенджері Viber акцентував увагу, що погодив із керівником "1 500 євро доплати і ми будемо їхати, щоб не було тих простоїв і зайвих питань", а також "підганяв" представника позивача із прийняттям рішення: "водія виганяють з митної території", "Він виїде з території, і будемо стояти, до вирішення". Також представник перевізника відхиляв будь-які пропозиції позивача, наприклад, зробити замір палети не лише по ширині, а й по висоті, викликати на склад у Польщі митного працівника та повторно опломбувати автомобіль.

Із заявки вбачається, що відповідач та перевізник знали із погодженого місця завантаження вантажу - Польща, Sloneczna 150, 21-540 Malaszewicze, контейнерний термінал "Agrostop", та місця доставки вантажу - 08623 смт Калинівка, вул. Індустріальна, 5 (за яким розташовується Відділ митного оформлення №1 мп "Південний" UA100230), що відповідно до митного законодавства такий товар (причіп з ним) буде опломбований митною пломбою, що унеможливить відкриття причепа на наступний день на території немитного складу у Польщі поза участі митника.

Тобто відповідач, будучи професійним суб`єктом діяльності у сфері організації перевезень міг та повинен був бути обізнаним, що, забираючи товар із митного складу Польщі із завданням здійснити його перевезення до митного складу України (очевидно що товар підлягає розмитненню в Україні), повинен був розуміти, що автомобіль буде опломбований.

Незважаючи на це, перевізник та відповідач погодили таке перевезення за ціною 3 800,00 Євро, і, з їх слів планували, на наступний день додаткове завантаження причепа у Польщі, проте виявили, що причеп буде опломбованим, що і стало підставою для вимоги про збільшення вартості перевезення, на яку погодився позивач.

Отже, підстав вважати Договір-заявку №200324/1 нікчемною чи неукладеною у суду немає, в згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" не надало суду доказів визнання недійсним / оспорення Договору-заявки №200324/1 від 29.03.2024, як і не заявлялось такої вимоги в межах даної справи, що унеможливлює надання судом в цій справі правової оцінки даному правочину, а відтак Договір-заявка №200324/1 від 29.03.2024 є дійсним.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з пунктом частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Втім, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадання достатньої правової підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17).

Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17).

У постанові від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 Велика Палата Верховного Суду, відступивши від висновків, викладених у постанові Касаційного цивільного суду від 02.02.2021 у справі №330/2142/16-ц та постановах Касаційного господарського суду від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 17.08.2021 у справі №913/371/20 та від 27.03.2019 у справі №905/1313/18, наголосила, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 Цивільного кодексу України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" було сплачено Фізичній особі-підприємцю Карапишу Мирославу Ігоровичу кошти у загальному розмірі 203 698,00 грн на виконання своїх зобов`язань за Договором №ФОП-200324, Договору-заявки №200324 від 20.03.2024 та Договору-заявки№200324/1 від 29.03.2024, то відповідно відповідачем було набуто дані кошти на підставі даних договорів та підстави набуття цих коштів станом на дату розгляду даного спору не відпали.

Відтак відсутні правові підстави для стягнення з Фізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича коштів у загальному розмірі 203 698,00 грн як безпідставно набутих, у зв`язку з чим суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" в задоволенні позову.

Щодо розподілу витрат позивача на оплату судового збору.

Частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

В поданій до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення з відповідача коштів у загальному розмірі 203 698,00 грн.

Отже, за подання до господарського суду даної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2 444,38 грн (203 698,00 грн х 0,015 х 0,8).

В той же час, за звернення до Господарського суду міста Києва із майновою вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича коштів у розмірі 203 698,00 грн Товариством з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" сплачено судовий збір у розмірі 3 055,47 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №199 від 28.04.2025.

Тобто позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 611,09 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, судовий збір у сумі 611,09 грн не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №910/5322/25 та може бути повернутий за клопотанням особи, яка його сплатила - Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо судового збору, який підлягав сплаті позивачем за звернення до суду із даним позивом, - 2 444,38 грн, то відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України вказана сума судового збору покладається на позивача у зв`язку з відмовою в задоволенні позову повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей" (04211, м. Київ, пр. Івасюка Володимира, буд. 4, корпус 1, офіс 5; ідентифікаційний код 45304316) до Фізичної особи-підприємця Карапиша Мирослава Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) про стягнення безпідставно набутих коштів у загальному розмірі 203 698,00 грн відмовити повністю.

2. Судовий збір, який підлягав сплаті та був сплачений позивачем за звернення до господарського суду із даним позовом, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Євромедіа Дисплей".

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 04.09.2025.

Суддя Р.В. Бойко