ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/114/25

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши справу у загальному позовному провадженні,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ВНК Україна, , місцезнаходження Закарпатська область, Ужгородський район, місто Ужгород, площа Народна, будинок, 4, поштовий індекс 88008,

до відповідача: Айкон Маркетинг товариство з обмеженою відповідальністю (Icon Marketing s.r.o), місцезнаходження Словацька республіка, місто Братіслава, вулиця Прі Смальтовні, 3603/4, поштовий індекс 85101, реєстраційний номер у Словацькій республіці 51114526,

про стягнення (повернення) перерахованої попередньої оплати за договором поставки та стягнення пені, нарахованої за невиконання умов договору за непоставку товару після отриманої попередньої оплати,

Секретар судового засідання - Ігнатко О.В.

Учасники справи, що з`явились в судове засідання:

від позивача - Білоцерковець Юлій Сергійович, адвокат, представник,

від відповідача - не з`явився

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВНК Україна звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Айкон Маркетинг товариство з обмеженою відповідальністю (Icon Marketing s.r.o) про стягнення 415 783,57 доларів США грошових зобов`язань за договором поставки № 166/08 від 09.08.2024 та пені за прострочення виконання зобов`язання за договором.

Описова частина рішення.

Ухвалою суду від 04.02.2025 відкрито провадження; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; у даній справі та призначено дві дати підготовчого засідання на 10.06.2025 та на 01.07.2024 року. Визначено учасникам справи строки, у які вони повинні надати процесуальні документи.

Цією ж ухвалою суду зупинено провадження у справі № 907/114/25 до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Ухвалою суду від 20.03.2025 продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю ВНК Україна, , місцезнаходження Закарпатська область, Ужгородський район, місто Ужгород, площа Народна, будинок, 4, поштовий індекс 88008, процесуальний строк до 04.04.2025 включно для виконання вимог пункту 5 ухвали Господарського суду Закарпатської області про відкриття провадження у справі, а саме для подання до суду нотаріально засвідченого перекладу на словацьку мову визначених судом документів.

На виконання вказаної ухвали суду, 01.04.2025 на адресу суду надійшло клопотання від позивача (вх. №02.3.1-02/3096/25 від 01.04.2025 року), яким ним долучено до матеріалів справи нотаріально засвідчений переклад на словацьку мову запитуваних документів.

Судове засідання 10.06.2025 не відбулося.

Ухвалою суду від 01.07.2025 провадження у справі поновлено та підготовче засідання відкладено на 21.08.2025 року.

До початку підготовчого засідання до суду надійшли:

1) відзив на позовну заяву від представника відповідача (вх. № 02.3.1-02/6508/25 від 16.07.2025), в якому він просив суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог;

2) відповідь на відзив від представника позивача (вх. № 02.3.1-02/6597/25 від 22.07.2025);

3) заява від відповідача про закриття провадження у справі (вх № 02.3.1-02/7384/25 від 21.08.2025) року.

У підготовчому засіданні 21.08.2025 суд поставив на розгляд заяву відповідача про закриття провадження у справі, що подана представником відповідача, заслухав доводи і заперечення представників сторін, оцінивши зміст домовленості сторін про умови і порядок розгляду спорів, суд зазначив, що визначаючи матеріальне право якої держави підлягає застосуванню в зобов`язальних правовідносинах між резидентом України (Покупець) та нерезидентом України (Постачальник), суд керується приписами Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі Закон № 2709-IV), яким встановлено порядок урегулювання приватноправових відносин суб`єктів, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Сфера застосування Закону № 2709-IV визначається переліком питань, що виникають у приватноправових відносинах з іноземним елементом, зокрема щодо визначення застосовуваного права (пункт 1 частини першої статті 2 цього Закону). Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 2709-IV право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Статтею 4-1 Закону № 2709-IV встановлено, що учасники приватноправових відносин з іноземним елементом можуть укласти угоду про вибір суду, якою визначити підсудність судам певної держави або одному чи декільком конкретним судам певної держави справ у спорах, що виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з такими правовими відносинами.

У статті 5 Закону № 2709-IV розкрито суть автономії волі (lex voluntatis) як принципу міжнародного приватного права. Так, у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин (частина перша статті 5 цього Закону). Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом (частина друга статті 5 Закону № 2709-IV).

Аналіз положень статті 32 Закону № 2709-IV дозволяє дійти висновку, що зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

Отже, у правовідносинах з іноземним елементом, які виникли на підставі правочину з вибором сторонами права іноземної держави, що підлягає застосуванню до таких правовідносин, як зміст правочину, так і його тлумачення визначаються іноземним правом, що сторони обрали за принципом автономії волі.

У справі, що розглядається, між покупцем та постачальником склались приватноправові відносини за договором поставки, у яких наявний іноземний елемент (стороною договору є іноземна юридична особа). Пунктом 10.1 договору поставки № 166/08, долученого до позовної заяви, а також іншими нормами, що конкретизують питання відповідальності тощо, сторонами домовлено, що усі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із Договору, підлягають вирішенню відповідно до підсудності таких спорів згідно з чинним законодавством України, країна Україна.

Законодавець у статті 7 Закону № 2709-IV встановив, що при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом.

Відтак у спірних правовідносинах між покупцем та постачальником (боржником) підлягає застосуванню право України, а судом, повноважним розглядати цей спір є, зокрема, Господарський суд Закарпатської області.

Ухвалою суду, згідно протоколу від 21.08.2025, заяву відповідача про закриття провадження у справі залишено без задоволення.

Судом 21.08.2025 було закрито підготовче провадження у справі №907/114/25 та призначено судовий розгляд справи по суті на 02 вересня 2025 року.

В судове засідання 04.09.2025 з`явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Разом з тим, до суду надійшло клопотання від представника відповідача (вх. №02.3.1-02/7644/25 від 01.09.2025 року), в якому він просив відкласти розгляд господарської справи №907/114/25 на іншу дату, мотивуючи дану заяву своєю зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Розглянувши подане клопотання, суд своєю протокольною ухвалою залишив без задоволення вказане клопотання та перейшов до стадії з`ясування обставин справи. Відмовляючи у відкладенні розгляду цієї справи суд дійшов висновку про відсутність поважної причини неявки представника відповідача, який зазначив, що він у цей день 04.09.2025 бере участь у іншій справі - справа № 260/5497/23 у Восьмому апеляціному адміністративному суді. Перевіривши мотиви відсутності у судовому засіданні суд встановив, що в ухвалі зазначеного апеляційного суду не вказується про участь адвоката Ігнатенка С.С., а у матеріалах справи, які є в доступі за допомогою системи Електронного суду, судом встановлено, що представником у сторони у справі є інший адвокат цього самого адвокатського об`єднання, з яким укладено договір про надання правничої допомоги відповідачем Icon Marketing s.r.o.

Зважаючи на заперечення представника позивача щодо відкладення розгляду справи, відсутність поважної причини незабезпечення адвокатським об`єднанням участі представника в судовому засіданні, враховуючи приписи п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, зважаючи на поведінку відповідача, з`ясовану судом при підготовці справи до розгляду, суд залишив заяву про відкладення розгляду справи без задоволення та ухвалив розглянути справу по суті без участі представника відповідача.

Розглянувши справу по суті, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив вступну та резолютивну частину рішення суду про повне задоволення позову.

Позиція позивача у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.08.2024 між сторонами спору укладено договір поставки №166/08.

Предметом такого договору є зобов`язання відповідача поставити позивачу безпілотні літальні апарати, а позивача оплатити вартість цих апаратів відповідно до умов розділів 2,3 та 4 договору. Так, уклавши означений договір, відповідач взяв на себе обов`язок поставити безпілотні літальні апарати у кількості 600 одиниць за ціною в розмірі 1.350.00 доларів США за 1 одиницю на загальну суму 810 000.00 доларів США.

Умовами договору (п. 3.1.) сторони погодили, що поставка товару має відбутись протягом 14 днів з моменту перерахування покупцем попередньої оплати, відповідно до п. 4.1.1. договору. У свою чергу, пунктом 4.1.1. встановлено, що покупець перераховує на рахунок постачальника грошові кошти у розмірі 40 % від вартості товару у вигляді передоплати, після підписання договору.

На виконання умов пункту 4.1.1. договору, 12.08.2024 позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 324 000.00 доларів США, вказане підтверджується повідомленням SWIFT від 12.08.2024, листом банку Кліринговий дім від 30.01.2025 та платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах №3 від 12.08.2024 року.

Разом з тим, умови пункту 3.1. договору відповідачем не були виконані, товар в строки визначені умовами договору - не поставлений.

Позивач зазначає, що з огляду на вказані обставини, 21.01.2025 позивач направив відповідачу досудову вимогу - повідомлення, якою повідомив відповідача про розірвання договору шляхом відмови від договору та про необхідність сплати попередньої оплати та сплати неустойки у вигляді пені у зв`язку з невиконанням умов договору.

Позивач звертає увагу у своїй позовній заяві, що з урахуванням дати оплати позивачем попередньої оплати, зобов`язання з поставки товару протягом 14 днів у відповідача виникло 13.08.2024 та фактично є простроченим з 27.08.2024 року.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 415 783.57 доларів США, яка складається з суми основного боргу - 324 000.00 доларів США та суми неустойки у вигляді пені у розмірі 91 783.57 доларів США. Загальна сума боргу еквівалентна 17 433 555.61 грн.

Надалі, 22.07.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача (вх. №02.3.1-02/6597/25 від 22.07.2025 року), в якій він просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Позиція відповідача у справі.

Відповідач зазначає у своєму відзиві, що даний спір підсудний компетентному суді або за місцем виконання договору (Румунія) або за місцезнаходженням відповідача (Словаччина, Братислава).

Відповідач також вважає, що позивачем не доведено порушення свого права за захистом якого він звернувся до суду з позовом у даній справі; без вручення відповідачу належним чином оформленого письмового повідомлення про розірвання договору та необхідність повернення авансу зі сплатою пені позов є передчасним.

Крім того, відповідач вказує, що заявлені до стягнення штрафні санкції є не співмірними із понесеними позивачем збитками, що є підставою для їх зменшення за рішенням суду. Крім того, відповідач звертає увагу, що у розрахунку пені позивача допущена помилка.

Мотивувальна частина рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та давши їм правову оцінку, судом встановлено таке.

Судом встановлено, що 09.08.2024 між сторонами спору укладено договір поставки №166/08 (далі - договір поставки; договір).

Пунктом 1.1. такого договору передбачено, що постачальник (відповідач) зобов`язується поставити покупцю (позивачу) безпілотні літальні апарати, а покупець зобов`язується прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах цього договору. Найменування та кількість товару наступні: безпілотний літальний апарат у кількості 600 одиниць. Країна походження товару - КНР.

Базис поставки - DAP Бухарест Румунія, склад покупця згідно правил Інкотермс 2020 (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.3. договору передбачено, що ціна за одиницю товару складає 1350 доларів США. Загальна сума договору складає 810 000.00 доларів США.

У пункті 3.1. сторони визначили, що строк поставки товару - протягом 14 днів з моменту перерахування покупцем попередньої оплати, відповідно до п. 4.1.1. договору.

Сторони у п. 3.4. договору погодили, що покупець для здійснення платежу запитує у постачальника рахунок-фактуру для здійснення попередньої оплати за товар. Факт виставлення постачальником рахунку-фактури є підтвердженням зобов`язання постачальника поставити товар, при умові перерахування покупцем попередньої оплати, відповідно до п. 4.1.1. цього договору.

Пунктом 4 договору сторони погодили, що покупець сплачує за товар в валюті договору шляхом безготівкового розрахунку в наступному порядку: п. 4.1.1. - покупець п5ерераховує на розрахунковий рахунок постачальника грошові кошти у розмірі 40% від вартості товару у вигляді передоплати, після підписання договору; п. 4.1.2. - покупець перераховує на розрахунковий рахунок постачальника грошові кошти у розмірі 60 % від вартості товару, як завершальний платіж, протягом 5 календарних днів, з моменту отримання товару, відповідно до умов цього договору.

У пункті 9.1. договору сторони погодили, що у випадку порушення строку поставки товару (в т.ч. виготовлення, відвантаження, доставка), або строку заміни неякісного товару, або строку усунення недоліків неякісного товару, постачальник виплачує покупцю неустойку в розмірі чинної подвійної облікової ставки НБУ, від вартості такого своєчасно не поставленого або неякісного товару, за кожен день прострочення.

У випадку порушення строку сплати своєчасно поставленого товару належної якості покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі чинної подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення (п. 9.2. договору).

Згідно приписів п. 10.1. договору, усі спори, розбіжності та вимоги, які виникають з цього договору або у зв`язку з ним, зокрема, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню відповідно до підсудності таких спорів згідно з чинним законодавством України, місце розгляду суперечок та позовів сторін - Україна.

Відповідно до приписів п. 11.10 договору, такий договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

Судом встановлено, що такий договір підписано уповноваженими представниками сторін.

На виконання такого договору, зокрема п. 3.4. договору, відповідачем сформовано рахунок-проформу №05/24 від 09.08.2024 на загальну суму 810 000.00 доларів США.

Позивачем здійснено передоплату розмірі 324 000.00 доларів США, що підтверджується зокрема відповідною квитанцією (а.с. 20 - 21).

Здійснення передоплати у розмірі 324 000.00 доларів США підтверджується також і листом Банку "Кліринговий Дім" №01-05/503 від 30.01.2025 (а. с. 22), в якому банк зазначає, що 12.08.2024 було здійснено з поточного рахунку позивача в АБ "Кліринговий Дім" перерахування іноземної валюти на користь нерезидента (відповідача), як передоплата за договором поставки №166/08 від 09.08.2024 року, інвойсом №05/24 від 09.08.2024 в сумі 324 000.00 доларів США.

Також, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію платіжної інструкції в іноземній валюті №3 від 12.08.2024 року на загальну суму 324 000.00 доларів США.

Судом встановлено, що позивач направляв відповідачу досудову вимогу - повідомлення №03/01 від 21.01.2025, в якій повідомив відповідача про односторонню відмову від договору поставки №166/08 від 09.08.2024 року та просить вважати такий договір розірваним з моменту отримання відповідної вимоги - повідомлення. Також позивач вимагає протягом 5 робочих днів від дня отримання даної вимоги - повідомлення сплатити на офіційний ТОВ "ВНК Україна", що вказаний у договорі, суму неустойки (пені) у розмірі 86 080.28 доларів США та 324 000.00 доларів США сплачених ТОВ "ВНК Україна" в якості передоплати.

Судом встановлено, що така вимога направлена позивачем відповідачу за його юридичною адресою, а також на електронну адресу.

Також позивачем долучено до матеріалів справи розрахунки пені.

Висновки суду та норми права, що підлягають застосуванню.

Положеннями ст. 11 ЦКУ передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦКУ).

Згідно положень ст. 509 ЦКУ, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦКУ).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦКУ).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦКУ).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦКУ, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 ЦКУ, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦКУ).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ). Згідно ст. 631 ЦКУ, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Нормою ст. 638 ЦКУ передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 655 ЦКУ, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦКУ).

Приписами ст. 662 ЦКУ передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦКУ).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 ЦКУ).

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу (ст. 665 ЦКУ).

Відповідно до положень ст. 689 ЦКУ, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 691 ЦКУ, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до положень ст. 692 ЦКУ, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 693 ЦКУ, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦКУ).

Приписами ст. 712 ЦКУ передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, судом встановлено, що дійсно 09.08.2024 між сторонами спору укладено договір поставки №166/08 (далі - договір поставки; договір).

Пунктом 1.1. такого договору передбачено, що постачальник (відповідач) зобов`язується поставити покупцю (позивачу) безпілотні літальні апарати, а покупець зобов`язується прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах цього договору. Найменування та кількість товару наступні: безпілотний літальний апарат у кількості 600 одиниць. Країна походження товару - КНР.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що ціна за одиницю товару складає 1350 доларів США. Загальна сума договору складає 810 000.00 доларів США.

У пункті 3.1. сторони визначили, що строк поставки товару - протягом 14 днів з моменту перерахування покупцем попередньої оплати, відповідно до п. 4.1.1. договору.

Сторони у п. 3.4. договору погодили, що покупець для здійснення платежу запитує у постачальника рахунок-фактуру для здійснення попередньої оплати за товар. Факт виставлення постачальником рахунку-фактури є підтвердженням зобов`язання постачальника поставити товар, при умові перерахування покупцем попередньої оплати, відповідно до п. 4.1.1. цього договору.

Пунктом 4 договору сторони погодили, що покупець сплачує за товар в валюті договору шляхом безготівкового розрахунку в наступному порядку: п. 4.1.1. - покупець п5ерераховує на розрахунковий рахунок постачальника грошові кошти у розмірі 40% від вартості товару у вигляді передоплати, після підписання договору; п. 4.1.2. - покупець перераховує на розрахунковий рахунок постачальника грошові кошти у розмірі 60 % від вартості товару, як завершальний платіж, протягом 5 календарних днів, з моменту отримання товару, відповідно до умов цього договору.

У пункті 9.1. договору сторони погодили, що у випадку порушення строку поставки товару (в т.ч. виготовлення, відвантаження, доставка), або строку заміни неякісного товару, або строку усунення недоліків неякісного товару, постачальник виплачує покупцю неустойку в розмірі чинної подвійної облікової ставки НБУ, від вартості такого своєчасно не поставленого або неякісного товару, за кожен день прострочення.

У випадку порушення строку сплати своєчасно поставленого товару належної якості покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі чинної подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення (п. 9.2. договору).

Згідно приписів п. 10.1. договору, усі спори, розбіжності та вимоги, які виникають з цього договору або у зв`язку з ним, зокрема, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню відповідно до підсудності таких спорів згідно з чинним законодавством України, місце розгляду суперечок та позовів сторін - Україна.

Судом встановлено, що такий договір підписано уповноваженими представниками сторін.

На виконання такого договору, зокрема п. 3.4. договору, відповідачем сформовано рахунок-проформу №05/24 від 09.08.2024 на загальну суму 810 000.00 доларів США.

Позивачем здійснено передоплату розмірі 324 000.00 доларів США, що підтверджується зокрема відповідною квитанцією (а. с. 20 - 21).

Здійснення передоплати у розмірі 324 000.00 доларів США підтверджується також і листом Банку "Кліринговий Дім" №01-05/503 від 30.01.2025 (а. с. 22), в якому банк зазначає, що 12.08.2024 було здійснено з поточного рахунку позивача в АБ "Кліринговий Дім" перерахування іноземної валюти на користь нерезидента (відповідача), як передоплата за договором поставки №166/08 від 09.08.2024 року, інвойсом №05/24 від 09.08.2024 в сумі 324 000.00 доларів США.

Також, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію платіжної інструкції в іноземній валюті №3 від 12.08.2024 року на загальну суму 324 000.00 доларів США.

Таким чином, суд висновує, що належними і допустимими доказами у справі підтверджується, що позивачем здійснено передоплату на користь відповідача у справі у розмірі 324 000.00 доларів США. Разом з тим, відповідачем у своєму відзиві не заперечується, щодо того, що ним було укладено договір з позивачем та отримано суму передоплати.

Таким чином, суд задовольняє позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь 324 000.00 доларів США.

Суд відкидає доводи відповідача, висловлені ним у своєму відзиві, щодо того, що позов є передчасним та він не був в належний спосіб повідомлений про розірвання договору та необхідність повернення здійсненої попередньої оплати за договором.

У пункті 3.1. сторони визначили, що строк поставки товару - протягом 14 днів з моменту перерахування покупцем попередньої оплати, відповідно до п. 4.1.1. договору.

Здійснення передоплати у розмірі 324 000.00 доларів США підтверджується також і листом Банку "Кліринговий Дім" №01-05/503 від 30.01.2025 (а. с. 22), в якому банк зазначає, що 12.08.2024 було здійснено з поточного рахунку позивача в АБ "Кліринговий Дім" перерахування іноземної валюти на користь нерезидента (відповідача), як передоплата за договором поставки №166/08 від 09.08.2024 року, інвойсом №05/24 від 09.08.2024 в сумі 324 000.00 доларів США.

Враховуючи положення договору, поставка товару мала бути здійснена протягом 14 днів з моменту перерахування покупцем попередньої оплати, відповідно до п. 4.1.1. договору.

З урахуванням дати оплати позивачем попередньої оплати, зобов`язання з поставки товару протягом 14 днів у відповідача виникло 13.08.2024 та фактично є простроченим з 27.08.2024 року.

Відповідно, права позивача є порушеними з 27.08.2024, позов не є передчасним. Крім того, в матеріалах справи містяться докази надіслання означеної відповідачем досудової вимоги за юридичною адресою відповідача.

Відповідно, суд задовольняє позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача здійсненої передоплати у розмірі 324 000.00 доларів США.

Додатково позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені у розмірі 91 783.57 доларів США.

У пункті 9.1. договору сторони погодили, що у випадку порушення строку поставки товару (в т.ч. виготовлення, відвантаження, доставка), або строку заміни неякісного товару, або строку усунення недоліків неякісного товару, постачальник виплачує покупцю неустойку в розмірі чинної подвійної облікової ставки НБУ, від вартості такого своєчасно не поставленого або неякісного товару, за кожен день прострочення.

Належне виконання зобов`язання є одним із фундаментальних принципів цивільного права. Зміст цього принципу полягає в тому, що виконання має бути проведене: 1) належними сторонами; 2) щодо належного предмету; 3) у належний спосіб; 4) у належний строк (термін); 5) у належному місці.

Водночас порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені); відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК).

Сплата неустойки (штрафу) та відшкодування збитків характеризуються загальним поняттям "санкція" - визначена міра майнових чи інших невигідних для особи наслідків невиконання вимог закону та / або умов договору.

Частиною 1 ст. 549 ЦКУ передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Зобов`язання з поставки товару протягом 14 днів у відповідача виникло 13.08.2024 та фактично є простроченим з 27.08.2024 року.

Відповідно до умов договору, відповідач після проведення передоплати, як передбачено п. 4.1.1 та пунктом 3.1. договору, мав поставити ТОВ "ВНК Україна" товар на усю суму договору, тобто на 810 000.00 доларів США.

На підставі п. 9.1. з урахуванням того, що станом на 30.01.2025 у відповідача є прострочка з поставки товару на суму 810 000.00 доларів США, то ТОВ "ВНК Україна" вправі вимагати від відповідача сплати неустойки у розмірі 91 783.57 доларів США за весь період прострочення, тобто з 27.08.2024 по 30.01.2025 року.

Судом здійснено арифметичну перевірку нарахованих штрафних санкцій, які розраховані позивачем коректно. Суд відхиляє доводи відповідача, що штрафні санкції у даній справі є неспівмірними із понесеними позивачем збитками, що є підставою для їх зменшення судом.

Зменшення розміру заявлених до стягнення штрафу та пені є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, яке випливає із загальних норм процесуального права та завдань господарського судочинства, що полягає у досягненні в господарських відносинах справедливості, ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів їх учасників, необхідності забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, з власної ініціативи та на власний розсуд вправі вирішити питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Дотримуючись принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази, наведені ними аргументи, поведінку сторін та інші обставини згідно норм ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України (подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20).

Крім того, заявляючи про неправильний розрахунок штрафних санкцій, відповідач власного контррозрахунку не надав.

Суд зазначає, що дії відповідача в процесі укладання договору поставки, на підставі якого у нього виникли зобов`язання, вказують на необгрунтоване ухилення від цивільного обов`язку, що не відповідає принципам доброї совісті та торговим звичаям. Також про зловживання цивільними правами свідчить і ухиляння відповідача від вимоги щодо повернення позивачеві як покупцю грошових коштів, що були попередньо перераховані відповідачеві для здійснення поставки товару. В подальшому, навіть отримавши документи про звернення позивача до господарського суду із позовом та про відкриття справи про стягнення коштів на користь позивача, відповідач продовжує без жодних правових підстав утримувати у себе грошові кошти. Така поведінка є протиправною, суперечить не лише нормам цивільного права та звичаям ділового обороту, а також нормі ст. 19 ГПК України, як права, що встановлює стандарт належної поведінки: особа, яка порушила права і законні інтереси іншої особи, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Таким чином суд задовольняє позовну вимогу про стягнення пені в сумі 91 783.57 доларів США з відповідача на користь позивача - у повному обсязі заявлених вимог.

Щодо обґрунтованості рішення.

Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України», зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, оскільки спір виник через правопорушення Відповідача, на Відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору у розмірі 209 202,66 грн. повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача Icon Marketing s.r.o. (Повна назва Icon Marketing spolecnost s rucenim omezenym. Назва українською мовою: Айкон Маркетинг товариство з обмеженою відповідальністю) адреса: Ul Pri smaltovni 3603/4, Bratislava, 85101 Slovakia, Registration No.: ICO 51114526, на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНК УКРАЇНА", , місцезнаходження Закарпатська область, Ужгородський район, місто Ужгород, площа Народна, будинок, 4, поштовий індекс 88008, суму богу в розмірі 415 783,57 доларів США (чотириста п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят три долари 57 центів США), яка складається з суми основного боргу в розмірі 324, 000.00 (триста двадцять чотири тисячі) доларів США та суми неустойки у вигляді пені у розмірі 91 783,57 доларів США (дев`яносто одна тисяча сімсот вісімдесят три долари та 57 центів), що з врахуванням офіційного курсу НБУ гривні до долару США на день подання позову становить 17 433 555,61грн. (сімнадцять мільйонів чотириста тридцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень та 61 копійок).

3. Судові витрати покласти на відповідача.

4. Стягнути з відповідача Icon Marketing s.r.o. (Повна назва Icon Marketing spolecnost s rucenim omezenym. Назва українською мовою: Айкон Маркетинг товариство з обмеженою відповідальністю) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНК УКРАЇНА", , місцезнаходження Закарпатська область, Ужгородський район, місто Ужгород, площа Народна, будинок, 4, поштовий індекс 88008, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 209 202,66грн. (двісті дев`ять тисяч двісті дві гривень 66 копійок).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст складено та підписано 08.09.2025 року.

Суддя Пригуза П.Д.