ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.09.2025м. ДніпроСправа № 904/3393/25
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Фещенко Ю.В., розглянувши
заяву Луки-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області (с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області)
про ухвалення додаткового рішення
у справі:
за позовом Луки-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області (с.Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс-Інвест" (м. Дніпро)
про стягнення заборгованості за договором про закупівлю № 2812-1 від 28.12.2022 у загальному розмірі 92 405 грн. 53 коп.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У червні 2025 року Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс-Інвест" (далі - відповідач) заборгованість за договором про закупівлю № 2812-1 від 28.12.2022 у загальному розмірі 92 405 грн. 53 коп.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2025 позовні вимоги було задоволено частково, а саме: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс-Інвест" на користь Луки-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області - 54 060 грн. 00 коп. основного боргу, 146 грн. 63 коп. 3% річних та 1 421 грн. 02 коп. частину витрат по сплаті судового збору; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. суду № 33562/25 від 01.08.2025), в якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 534 грн. 40 коп.

Судом було відзначено, що відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Частини друга - шоста статті 250 Господарського процесуального кодексу України не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження (частина 7 статті 250 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше; за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у вказаному спорі, які вказували на незначну складність даної справи, а також враховуючи, що дана категорія справ згідно з нормами ГПК України не відноситься до тих, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, судом було визнано дану справу малозначною та розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на вищевикладені обставини, господарський суд вважав за необхідне прийняти заяву Луки-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про ухвалення додаткового рішення до розгляду в тому самому порядку, що й судове рішення, без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 05.08.2025 заяву Луки-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про ухвалення додаткового рішення було прийнято до розгляду, вирішено здійснювати розгляд заяви без виклику сторін за наявними матеріалами; роз`яснено учасникам судового процесу, що відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Крім того, вказаною ухвалою суду запропоновано відповідачу в строк до 12.08.2025 надати відзив на подану позивачем заяву про розподіл судових витрат.

Позивач та відповідач повідомлені про прийняття заяви Луки-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про ухвалення додаткового рішення до розгляду належним чином, шляхом направлення ухвали суду від 05.08.2025 до їх Електронних кабінетів в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені Довідки про доставку електронного листа, згідно з якими ухвала суду від 05.08.2025 доставлена до Електронних кабінетів позивача та відповідача - 06.08.2025 (а.с. 55-56).

Також, суд відзначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 05.08.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129343298) надіслано судом 05.08.2025, зареєстровано в реєстрі 06.08.2025 та оприлюднено 07.08.2025, тобто завчасно; отже у позивача та відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху розгляду клопотання, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Крім того, суд відзначає, що додаткове рішення ухвалено з урахуванням перебування судді Фещенко Ю.В. у відпустці з 18.08.2025 по 29.08.2025 включно, що додатково забезпечувало можливість, зокрема, відповідачу для реалізації своїх прав під час розгляду даної заяви судом та висловлення своєї правової позиції щодо викладених у ньому вимог, тому суд вважає за доцільне здійснити розгляд даної заяви за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення клопотання по суті,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс-Інвест" заборгованість за договором про закупівлю № 2812-1 від 28.12.2022 у загальному розмірі 92 405 грн. 53 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2025 позовні вимоги було задоволено частково, а саме: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс-Інвест" на користь Луки-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області - 54 060 грн. 00 коп. основного боргу, 146 грн. 63 коп. 3% річних та 1 421 грн. 02 коп. частину витрат по сплаті судового збору; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У відповідності до вказаних положень, позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 534 грн. 40 коп.

З приводу заяви суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2025 між Приватним підприємством - юридичною фірмою "Адвокатська контора "Вежа" (далі - виконавець) та Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області (далі - клієнт) був укладений договір про надання юридичних послуг (далі - договір, а.с. 49-50), за умовами пункту 1.1. якого виконавець зобов`язується надати клієнту юридичні послуги в повному обсязі та на умовах, передбачених договором з метою здійснення правового забезпечення інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується прийняти їх та провести своєчасну оплату.

У пункті 8.1. договору сторони визначили, що договір набуває чинності з моменту підписання і діє протягом 3-х календарних місяців до 30.06.2025, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що предметом договору є надання юридичних послуг клієнту, консультування з правових питань, що виникають в клієнта, надання оперативних усних та підготовка письмових юридичних консультацій , висновків щодо захисту клієнта, а також здійснення представництва клієнта, інші види юридичних послуг щодо захисту прав та інтересів клієнта у всіх органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах0 установах та організаціях, судах усіх рівнів та інстанцій з питань, пов`язаних із захистом прав та інтересів клієнта та виконання інших завдань згідно з потребами клієнта при умові, що доручення на виконання дій не виходять за межі професійних прав та обов`язків виконавця.

У розділі 4 договору сторонами були визначені умови щодо оплати послуг виконавця, а саме:

- розмір гонорару встановлюються за взаємною домовленістю сторін в розмірі не менше 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину надання послуг. Кількість затрачених годин виконавця визначається в Актах здачі-приймання наданих послуг, (пункт 4.1. договору);

- в підтвердження того, що виконавець належним чином надав клієнту юридичні послуги, сторонами складається та підписується Акт здачі-приймання наданих послуг. Сторони зобов`язуються в кінці кожного календарного місяця дії договору підписувати Акти здачі-приймання наданих послуг. Акт здачі-приймання наданих послуг підписується сторонами не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним (пункт 4.2. договору);

- оплата послуг за даним договором здійснюється протягом 5-ти днів з дня підписання Акту здачі-приймання наданих послуг за відповідний період наданих послуг (пункт 4.3. договору);

- загальна вартість договору складає 90 000 грн. 00 коп. (пункт 4.4. договору);

- послуги, що не передбачені договором, підлягають окремій оплаті (пункт 4.5. договору);

- у разі дострокового розірвання договору, оплата наданих виконавцем послуг здійснюється за фактично надані послуги, розрахунки між сторонами проводяться в триденний термін.

У подальшому, 27.06.2025 між Приватним підприємством - юридичною фірмою "Адвокатська контора "Вежа" (далі - виконавець) та Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області (далі - клієнт) був підписаний Акт приймання-передачі юридичних послуг (далі - акт наданих послуг, а.с. 50, на звороті), за умовами якого виконавець надав клієнту наступні юридичні послуги:

1.1) надання юридичних консультацій клієнту з проблемних питань діяльності Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області (витрачений час - 2 год. 30 хв.);

1.2) підготовка документів щодо досудового врегулювання спору, а також позовної заяви по господарській справі № 902/859/25 (витрачений час - 12 год. 00 хв.);

1.3) підготовка документів щодо досудового врегулювання спору, а також позовної заяви по господарській справі № 904/3393/25 (витрачений час - 12 год. 00 хв.);

2) відповідно до пункту 4.1. договору, сторони погодили, що оплата за надані виконавцем юридичні послуги клієнту розраховується в розмірі 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого, встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину надання послуг. Згідно із статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня встановлено в розмірі 3 028 грн. в місяць, а тому вартість наданих послуг згідно з даним Актом складає 26 год. 30 хв., х (3028 х 40%) = 32 096 грн. 80 коп. Вартість описаних послуг складає 32 096 грн. 80 коп. без ПДВ;

3) жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг клієнт до виконавця немає.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також, у постановах від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи, що у даній справі відповідачем не доведено неспівмірність заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, суд оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, та дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 534 грн. 40 коп., яка заявлена до стягнення позивачем.

Разом з тим, з урахуванням результату розгляду справи та часткового задоволення позовних вимог, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані витрати на професійну правничу допомогу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 8 526 грн. 12 коп. витрат на професійну правничу допомогу; інша частина витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 008 грн. 28 коп. покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Луки-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс-Інвест" (вулиця Мандриківська, будинок 47, офіс 206/2, м. Дніпро, 49600; ідентифікаційний код 39821153) на користь Луки-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області (вулиця Центральна, будинок 2А, с. Лука-Мелешківська, Вінницький район, Вінницька область, 23234; ідентифікаційний код 04329856) 8 526 грн. 12 коп. - частину витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складене та підписане - 01.09.2025.

Суддя Ю.В. Фещенко