ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/556/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ремез Іванни Іванівни, АДРЕСА_1

про стягнення штрафу у розмірі 48864 грн,

встановив: Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ремез Іванни Іванівни про стягнення штрафу у розмірі 48864 грн.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про закупівлю №13/4732-мтр від 08.11.2024 в частині порушення строку поставки 3 партії товару. Внаслідок чого, позивачем на підставі п. 6.1 договору нараховано відповідачу 5% штрафу в сумі 48864 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву (вх.№3131/25 від 30.05.2025), заперечення на відповідь на відзив (вх.№10104/25 від 16.06.2025), в яких позовні вимоги заперечує.

Зазначає, що порушення строку поставки відбулось саме через бездіяльність позивача, який вчасно не підписав договір, допустив прострочення не вчинив дій, що встановлені тендерною документацією та умовами закупівлі, до вчинення яких відповідач не міг виконати свого обов`язку. Без укладення договору про закупівлю відповідач не міг здійснювати поставку товару у строки та об`ємах, як зазначено у Специфікації. Оскільки строк укладення договору було продовжено до 60-ти днів за бажанням позивача, виконання договірних зобов`язань також продовжено на 60-ть днів.

Також вказує, що штраф в розмірі 48864 грн позивач стягнув із відповідача за банківською гарантією в позасудовому порядку, і фактично вдруге просить стягнути з відповідача штраф за один і той же випадок, чим порушує ст. 61 Конституції України.

Обставини справи, дослідження доказів.

Протокольним рішенням №01/01/13/10/21/02-01/01/783/3 від 08.10.2024 уповноваженої особи з організації та проведення процедур закупівель/спрощених закупівель/використання електронного каталогу, відповідача визнано переможцем щодо Закупівлі "Поверхнево-активна речовина для депарафінізації гарячою нафтою згідно коду ДК 021:20-6 Органічні поверхнево активні речовини", ідентифікатор UA-2024-09-04-011439-а (далі Закупівля). Вказаним рішенням визначено строк для укладення договору про закупівлю із переможцем з 14.10.2024 по 23.10.2024.

Протокольним рішенням №01/01/13/10/21/02-01/01/783/4 від 23.10.2024 уповноваженої особи з організації та проведення процедур закупівель/спрощених закупівель/використання електронного каталогу, продовжено строк на укладення договору про закупівлю з учасником-переможцем до 60 днів.

За результатами публічної закупівлі ID UА-2024-09-04-011439-а між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (як покупцем) та фізичною особою-підприємцем Ремез Іванною Іванівною (як постачальником) 08.11.2024 укладено договір про закупівлю №13/4732-МТР.

Предмет закупівлі: Поверхнево-активна речовина для депарафінізації гарячою нафтою відповідно до коду ДК 021:2015:39820000-6 Органічні поверхнево активні речовини (надані за текстом товар). На умовах цього договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. договору передбачено, що номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки товару визначені у специфікації до даного договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін, що є додатком №1 до цього договору та є його невід`ємною часі мною (надалі - специфікація).

Відповідно до п. 6.1. договору, при недотриманні постачальником строків поставки, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% за прострочення до 30 днів та 10% - за прострочення 30 днів і більше.

Відповідно до специфікації сторони узгодили номенклатуру, кількість, строк поставки та вартість товару, який відповідач зобов`язався передати позивачу, а саме Темирол марки А, виробництва ТОВ "Газнафтохім", у кількості 58 т. загальною вартістю 2952200 грн.

Відповідно до п. 1.8. додатку № 1 до договору сторони погодили строк поставки: партіями, за погодженим графіком:

- 1 партія: товар у кількості 18т у строк до 30 к.д. з моменту підписання договору;

- 2 партія: Товар у кількості 18 т - у строк від 01.10.2024 до 31.10.2024;

- З партія: Товар у кількості 20 т - у строк від 01.11.2024 до 30.11.2024;

- 4 партія: Товар у кількості 2 т - у строк до 30 к.д. з моменту підписання договору.

Поставку третьої партії товару у кількості 19,2 т на суму 977280 грн, відповідачем здійснено із порушенням строку 25.12.2024, що підтверджується відміткою представника ПАТ "Укрнафта" на видатковій накладні № РН-0000010 від 17.12.2024.

Також, судом встановлено, що з метою участі у закупівлі відповідач уклав з АТ "АЛЬТБАНК" договір про надання гарантії № 114749/V-3083 від 16 жовтня 2024 року.

12.03.2025 позивач звернувся з вимогою до АТ "АЛЬТБАНК" про сплату коштів за банківською гарантією №114749/V-3083 від 16.10.2024 у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання відповідачем за договором про закупівлю №13/4732-МТР від 08.11.2024, зокрема, щодо прострочення терміну поставки товару за видатковою накладною № РН-0000010 від 17.12.2024.

19.03.2025 АТ "АЛЬТБАНК" надіслав відповідачу вимогу платежу за вих. № 12-1/812 "Щодо сплати коштів за Гарантією".

25.03.2025 відповідач оплатив кошти в повному обсязі згідно платіжної інструкції №76.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення. Висновок суду.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідач здійснив поставку товару з порушенням строку, визначеного умовами договору.

Щодо доводів відповідача про порушення строку поставки через прострочення позивача в частині укладенні (підписання) договору, суд зазначає про те, що укладення договору відбувалося у порядку передбаченому Законом України Про публічні закупівлі.

Згідно ч. 4 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії; 3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача до позивача щодо продовження строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, в порядку передбаченому Законом України Про публічні закупівлі.

На момент оголошення закупівлі, на порталі https://prozorro.gov.ua розмішено тендерну документація процедури закупівлі ID UА-2024-09-04-011439-а, яка серед іншого, містила технічну специфікацію у якій, виходячи із виробничих потреб ПАТ Укрнафта визначено очікувані строки поставки товару, які є ідентичними строкам, визначеним умовами укладеного сторонами договору про закупівлю №13/4732-МТР від 08.11.2024.

Отже, при поданні тендерної пропозиції відповідач погодився на запропоновані позивачем строки поставки товару та чітко усвідомлював, що зазначені строки будуть міститися в умовах договору що укладатиметься за результатами закупівлі.

Щодо доводів відповідача про стягнення штрафу в розмірі 48864 грн із відповідача за банківською гарантією в позасудовому порядку, суд зазначає про те, що стягнення банківської гарантії та штрафу є окремими механізми забезпечення виконання зобов`язань.

Так, відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Незважаючи на те, що загальною фактичною підставою виникнення права кредитора на отримання коштів як господарської санкції та за банківською гарантією є порушення боржником своїх зобов`язань, неустойка і банківська гарантія вважаються різними способами захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання, різними засобами забезпечення виконання господарських зобов`язань. Зазначені способи мають різну правову природу і не є взаємовиключними. Сплата коштів кредитору гарантом і сплата штрафних санкцій боржником не належать до одного виду відповідальності.

Отже, можливість стягнення з відповідача штрафу за порушення строків поставки товару за договором не залежить від реалізації позивачем свого права на звернення стягнення за банківською гарантією.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 6.1. договору, при недотриманні постачальником строків поставки, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% за прострочення до 30 днів та 10% - за прострочення 30 днів і більше.

Враховуючи наведені судом обставини, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу штраф.

З огляду на арифметичну правильність проведених розрахунків позовні вимоги про стягнення 48864 грн штрафу є обґрунтованими.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до фізичної особи-підприємця Ремез Іванни Іванівни про стягнення 48864 грн задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Ремез Іванни Іванівни, АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053 (ідентифікаційний код 00135390) 48864 (сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн штрафу, 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.08.2025.

Суддя Неверовська Л. М.