РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2025Справа № 910/7748/25

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «ІТРАКО»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ ФОРМ»

про стягнення 129 606,74 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Підприємства з іноземними інвестиціями «ІТРАКО» (далі - ПІІ «ІТРАКО») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ ФОРМ» (далі - ТОВ «ЕКСПЕРТ ФОРМ») про стягнення 129 606,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати отриманого на підставі договору поставки №УС/ДП-22-02 від 20.01.2022 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 93 996,84 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 10 474,00 грн. та інфляційних (курсової різниці) у розмірі 25 135,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Вказана ухвала суду направлена на адресу місцезнаходження ТОВ «ЕКСПЕРТ ФОРМ» рекомендованим листом з повідомленнями про вручення №371, проте таке поштове відправлення не вручене під час доставки із зазначенням причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день отримання судом повідомлення про відсутність ТОВ «ЕКСПЕРТ ФОРМ» за адресою місцезнаходження, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду у даній справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись із ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В той же час, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких пояснень щодо суті спору до суду не подав.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

20.01.2022 між ПІІ «ІТРАКО» (постачальник) та ТОВ «ЕКСПЕРТ ФОРМ» (покупець) укладено договір поставки №УС/ДП-22-02 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставляти покупцеві поліграфічні матеріали, а покупець зобов`язується приймати та вчасно оплачувати товар, що поставляється в терміни та на умовах, визначених даним договором.

Пунктом 3.1 Договору сторони дійшли згоди про те, що оплата товару проводиться покупцем у гривнях на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7 (семи) календарних днів із дня поставки товару в порядку визначеному пунктами 3.2, 3.3 цього договору.

Згідно із п. 3.2 Договору підставою для оплати є рахунок-фактура, з урахуванням домовленосте визначених п. 3.3 цього договору.

Сума, що підлягає сплаті покупцем постачальнику у гривнях, за поставлений (відвантажений) товар визначається за курсом продажу Євро, встановленому УМВБ на момент закриття валютних торгів дня, що передує дню проведення оплати за товар (інтернет-сайт)http://www.udinform.com/index.pho?option=comdealingquotation&task=closeukr) та розраховується за формулою: (Сс = Цр : KI х К2), де: - Сс - сума, що підлягає сплаті покупцем на рахунок Постачальника за відвантажений (поставлений) товар згідно відповідного рахунку-фактури; - Цр - загальна сума вартості товару, вказана у відповідному рахунку-фактурі в графі - «всього до сплати»; - К1 - курс продажу Євро, встановленому УМВБ на момент закриття валютних торгів дня, що передує дню виставляння рахунку-фактури (інтернет-сайт http://www.udinfoim.com/index.php?option=com_dealingquotation&task=closeukr), який також зазначається в рахунку фактурі; - К2 - курс продажу Євро, встановленому УМВБ на момент закриття валютних торгів дня, що передує дню проведення оплати за товар (інтернет-сайт http://www.udinfonn.com/index.php?option=com_dealingquotation&task=closeukr); сторони визначили, що покупець має право самостійно проводити розрахунок розміру суми що підлягає сплаті постачальнику відповідно до методики наведеній в пункті 3.3. даного договору або звернутися щодо такого розрахунку до постачальника.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 262 874,04 грн., що підтверджується видатковою накладною №UA00000980 від 23.02.2022. Також, позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №UA00001161 від 23.02.2022 на суму 262 874,04 грн.

Відповідачем частково сплачено позивачу за отриманий на підставі Договору товару суму у розмірі 168 877,20 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати отриманого на підставі Договору товару, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 93 996,84 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі, Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткова накладна №UA00000980 від 23.02.2022) підтверджується передача позивачем і прийняття відповідачем товару на підставі Договору на загальну суму 262 874,04 грн.

В свою чергу, відповідачем частково оплачено отриманий на підставі Договору товар на суму 168 877,20 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.1 Договору, у відповідача виникло грошове зобов`язання із оплати отриманого на підставі Договору товару у розмірі 93 996,84 грн., а строк виконання такого зобов`язання настав.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті позивачу 93 996,84 грн. за поставлений на підставі Договору товар. Відповідачем факту наявності заборгованості не спростовано, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 93 996,84 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 10 474,00 грн. та інфляційних (курсову різницю) у розмірі 25 135,90 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 03.03.2022 до 18.06.2025.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача, враховуючи відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 10 474,00 грн. та інфляційні (курсову різницю на підставі п. 3.3 Договору) у розмірі 25 135,90 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ТОВ «ЕКСПЕРТ ФОРМ» на користь ПІІ «ІТРАКО» заборгованості у розмірі 93 996,84 грн., 3% річних у розмірі 10 474,00 грн. та інфляційних (курсової різниці) у розмірі 25 135,90 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Підприємства з іноземними інвестиціями «ІТРАКО» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ ФОРМ» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, будинок 9; ідентифікаційний код 34967829) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «ІТРАКО» (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 18/14, корпус 2; ідентифікаційний код 24930652) заборгованість у розмірі 93 996 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 84 коп., 3% річних у розмірі 10 474 (десять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 00 коп., інфляційні (курсову різницю) у розмірі 25 135 (двадцять п`ять тисяч сто тридцять п`ять) грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий