18.08.2025Справа № 910/4492/22
Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши матеріали
заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна"
про розподіл судових витрат
у справі №910/4492/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна"
до Акціонерного товариства "Київгаз"
про визнання неправомірним та скасування рішення.
Представники учасники справи:
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: Мельник О.Г.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" (далі - ТОВ з іноземними інвестиціями "Вольво Україна") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Київгаз" (далі - АТ "Київгаз") про визнання неправомірним та скасування рішення постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення АТ "Київгаз" про задоволення акта про порушення від 02.11.2021 № 822 в повному обсязі та донарахування позивачу необлікованих об`ємів природного газу на загальну суму 1 951 613, 53 грн, що оформлено рішенням від 09.12.2021 № 1/9-12/822 засідання постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення АТ "Київгаз" та актом-розрахунком № 1/9-12/822 б/д необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості з 29.10.2021 07:00 по 16:00 01.12.2021 на загальну суму 1 951 613,53 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає складений відповідачем акт про порушення від 02.11.2021 № 822 неправомірним, оскільки його складено за відсутності уповноваженого представника позивача, а рішення про задоволення зазначеного акта прийнято неповноважним складом комісії відповідача. Позивач зазначає, що не був обізнаний про місце, дату та орієнтовний час засідання комісії з розгляду актів про порушення, на якому мав розглядатися акт про порушення від 02.11.2021 № 822, внаслідок чого він не був присутнім при розгляді питання, що стосується його прав.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.07.2024 позов задоволено, а додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2024 стягнуто з АТ "Київгаз" на користь ТОВ з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000, 00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 апеляційну скаргу АТ "Київгаз" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2024 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2024 залишені без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.02.2025 скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2024 у справі № 910/4492/22, справу № 910/4492/22 передано до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу № 910/4492/22 передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2025 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" до Акціонерного товариства "Київгаз" про визнання неправомірним та скасування рішення; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" (адреса: 03680, місто Київ, вулиця Кільцева дорога, 20, корпус 1А; ) на користь Акціонерного товариства "Київгаз" (адреса: 01103, місто Київ, вулиця Михайла Бойчука, 4-б; ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 977 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) грн 20 коп, який сплачено на підставі платіжної інструкції № 50968 від 01.08.2024 та судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 3 969 (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 60 коп., який сплачено на підставі платіжної інструкції № 54146 від 13.11.2024.

23.07.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 призначено судове засідання по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" про розподіл судових витрат 18.08.2025.

Представник позивача 18.08.2025 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведене та керуючись вказаними приписами господарського процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача 18.08.2025 у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" про розподіл судових витрат.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, частинами 4-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно п. 2 ч. 4, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 4, 9 ч. 1 ст. 1. Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»: договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно із ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального Кодексу України для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не має значення, чи сплачені фактично ці кошти адвокату на час вирішення по них питання судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 26, ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», п. 1, 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, а розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами такого договору та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Крім цього, в силу положень ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як було вказано вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2025 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" до Акціонерного товариства "Київгаз" про визнання неправомірним та скасування рішення.

З огляду на викладене, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

За вказаних обставин, підстави для стягнення понесених позивачем судових витрат відсутні, оскільки ці витрати повністю покладаються на позивача.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача, у тому числі і понесені відповідачем витрати судового збору за подачу апеляційної та касаційної скарг у цій справі.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" про розподіл судових витрат відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» (адреса: 03680, місто Київ, вулиця Кільцева дорога, 20, корпус 1А; ) на користь Акціонерного товариства «Київгаз» (адреса: 01103, місто Київ, вулиця Михайла Бойчука, 4-б; ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 977 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) грн 20 коп, який сплачено на підставі платіжної інструкції № 51029 від 05.08.2024.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано: 26.08.2025.

Суддя М.Є. Літвінова