номер провадження справи 3/52/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 Справа №908/915/25

м. Запоріжжя, Запорізька область

Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І.,

за участю секретаря судового засідання Данилейко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (вул. Героїв полку «Азов», 137, м. Запоріжжя, 69091; ідентифікаційний код юридичної особи 32121458)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяни Григорівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення коштів у розмірі 67 091,09 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: Шикун Валерія Олександрівна, довіреність №910/20-25 від 19.12.2024;

від відповідача: не з`явився.

вільний слухач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 від 25.02.1997, виданий Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області;

РУХ СПРАВИ.

09.04.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» (скорочене найменування Концерн «МТМ») до відповідача Фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяна Григорівна (далі ФОП Хомченко Т.Г.) про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії №73202591 від 01.11.2021 за період 01.11.2021-30.06.2024 в розмірі 67 091,09 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 справу №908/915/25 передано на розгляд судді Педоричу С.І.

Ухвалою суду від 11.04.2025 позовну заяву залишено без руху, надано Концерну «МТМ» строк для усунення недоліків терміном десять днів з дня отримання вказаної ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

17.04.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі платіжна інструкція №2530 від 25.03.2025 на суму 2422,40 грн. Судовий збір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 21.04.2025 відкрито провадження у справі №908/915/25; присвоєно справі номер провадження 3/52/25; постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

05.05.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 03.05.2025) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначає, що спір, який виник між сторонами, вже був предметом розгляду в інших справах (№908/1901/19, №908/1633/20, №908/363/24), а даний позов повністю дублює позовні вимоги, які вже розглядались неодноразово в інших справах х тими з сторонами, з того самого предмету позову. Не погоджується із твердженнями позивача про продовження дії договору оренди, на підставі якого відповідач користується приміщення №130. Вказує, що жодних додаткових угод про його продовження відповідач не укладала. Також відповідач вважає, що позивачем не надано належних доказів обліку спожитої теплової енергії об`єктом постачання (акти зняття показань), відсутні докази направлення відповідачу актів приймання-передачі теплової енергії та рахунків до них. Заявляє про застосування строків позовної давності.

Також просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Ухвалою суду від 14.05.2025 постановлено здійснювати розгляд справи №908/915/25 за правилами загального позовного провадження; розгляд справи здійснювати зі стадії відкриття провадження у справі; підготовче судове засідання у справі №908/915/25 призначено на 04.06.2025 10:00 год. Учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Ухвалою суду від 04.06.2025 відкладено судове засідання до 26.06.2025 о 10:00 год.

25.06.2025 через систему «Електронний суд» до суду від представника відповідача надійшла заява про перенесення розгляду справи.

25.06.2025 через систему «Електронний суд» до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

Ухвалою суду від 26.06.2025 відкладено судове засідання на 08.07.2025 об 11:00 год.

08.07.2025 через систему «Електронний суд» до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалою суду від 08.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 23.07.2025 о/об 11:30 год.

23.07.2025 через систему «Електронний суд» до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.07.2025 відкладено розгляд справи до 29.07.2025 о 14:00 год.

У судовому засіданні 29.07.2025 технічна фіксація здійснювалась за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

У судове засідання 29.07.2025 прибув повноважний представник позивача, відповідач та його повноважний представник адвокат Іващенко Мирослава Віталіївна.

В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечив повністю з мотивів, викладених у відзиві.

Після заслуховування вступного слова учасників справи, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 27.08.2025 з метою надання сторонами пояснень, щодо розбіжностей в сумах, які сплачені відповідачем за спірний період.

26.08.2025 через систему «Електронний суд» до суду від представника відповідача надійшла порівняльна таблиця зарахувань і оплат коштів між МТМ та ФОП Хомченко Т.Г.

27.08.2025 через систему «Електронний суд» до суду від представника відповідача надійшла заява, з проханням перенести судове засідання, призначене на 27.08.2025 , у зв`язку з неможливістю прийняти участь у засіданні за станом здоров`я.

У судове засідання 27.08.2025 прибув повноважний представник позивача. Повноважний представник відповідача в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні представник позивача не заперечував проти перенесення судового засідання, та просив надати додатковий час для перевірки квитанцій про сплату коштів, сплачених відповідачем за теплову енергію.

Суд розглянув заяву представника відповідача про перенесення розгляду справи, та ухвалив відмовити у її задоволенні та продовжити розгляд справи за відсутності відповідача, виходячи з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд зазначає, що за заявою представника відповідача судове засідання, призначене на 25.06.2025, вже відкладалося, тому неявка в судове засідання представника відповідача є повторною і суд має право продовжити розгляд справи незалежно від причини неявки.

Щодо заяви представника позивача про необхідність перевірки квитанцій про сплату коштів сплачених відповідачем за теплову енергію, суд зазначає, що відповідачем спірні квитанції були долучені до матеріалів справи разом з відзивом 03.05.2025, а також з цією метою суд оголошував перерву в судовому засіданні 29.07.2025 до 27.08.2025.

Таким чином, суд констатує, що у позивача було достатньо часу для перевірки і аналізу доказів, наданих відповідачем, і за необхідності надання своїх заперечень, чи контррозрахунків, що позивачем зроблено не було.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»).

Таким чином, у судовому засіданні 27.08.2025 суд продовжив розгляд справи та надав можливість представнику позивача доповнити свою позицію висловлену у вступному слові.

Представник позивача підтримала позовні вимоги, та, з урахуванням наданих відповідачем квитанцій про сплату послуг за теплову енергію, просила стягнути з відповідача суму 62 450,09 грн.

У судовому засіданні 27.08.2025 судом безпосередньо досліджені докази, які наявні в матеріалах справи.

В судовому засіданні 27.08.2025 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини) та повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Концерн «Міські теплові мережі» (позивач) звернувся до господарського суду з позовом до ФОП Хомченко Т.Г. (відповідач) про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії №73202591 від 01.11.2021 за період 01.11.2021-30.06.2024 в розмірі 67 091,09 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач є орендарем нежитлового приміщення приміщенням №130 за адресою: вул. Цитрусова, 6 у м. Запоріжжі.

З 01.11.2021 набув чинності типовий індивідуальний договір №7222551про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 6, прим. № 130 між Позивачем та ФОП Хомченко Т.Г.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії Відповідачу за період з 01.11.2021 30.06.2024 рр. на загальну суму 67 091,09 грн, що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості.

Відповідач за період з 01.11.2021 30.06.2024 рр. не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у Відповідача виникла грошова заборгованість у розмірі 67 091,09 грн, що сталою підставою для звернення до суду з даним позовом.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач надав відзив на позову заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає.

Відповідач заперечує посилання позивача на продовжений договір оренди нежитлового приміщення за адресою6 м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 6, як на підставу позовних вимог.

Відповідач не погоджується з розрахунком позивача суми заборгованості, оскільки позивач у розрахунку орієнтовної вартості обсягу спожитої теплової енергії виходив не з теплового навантаження, а з площі приміщення.

До позовної заяви Позивачем не надані докази обліку спожитої теплової енергії об`єктом постачання (акти зняття показань, відсутні належні докази направлення позивачем на адресу відповідача актів приймання-передачі теплової енергії та рахунків до них).

Відповідач вважає, що позивачем пропущений строк на звернення з відповідним позовом, оскільки пропущений строк позовної давності, про застосування якого заявляє у відзиві.

Водночас, відповідач зазначає, що спір який виник між сторонами вже неодноразово був предметом дослідження під час розгляду господарської справи №908/1901/19, та справ №908/1633/20, №908/363/24, в яких рішеннями господарського суду відмовлено в задоволенні позовних вимог Концерну «МТМ».

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення вартості поставленої теплової енергії у розмірі 67 091,09 грн за період 01.11.2021-30.06.2024 за договором №73202591 від 01.11.2021.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був укладений договір на постачання теплової енергії, чи була поставлена теплова енергія, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлена теплова енергія мала бути оплачена), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи була оплачена відповідачем теплова енергія), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Фізична особа-підприємець Хомченко Тетяна Григорівна на підставі Договору оренди №262/3 від 10.06.2016 користується нежитловим приміщенням №130 площею 108,9 кв.м за адресою: вул. Цитрусова, 6.

Відповідно до п.п. 11.1., 11.8. Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 10 червня 2016 року до 10 травня 2019 року. У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

Додатковою угодою від 01.11.2021 до договору оренди від 10.06.2016 №262/3 нежитлового приміщення по вул. Цитрусовій, 6 термін дії договору продовжено на 5 років по 31.10.2026 включно (п. 1).

Доказів розірвання договору оренди матеріали справи не містять.

Пунктом 5.13 договору до обов`язків орендаря (відповідача у справі) віднесено укладення, в тому числі, відповідних договорів з постачальниками комунальних послуг та своєчасна оплата їх послуг.

02.10.2021 на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», концерн «Міські теплові мережі» розмістив на офіційному вебсайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (за посиланням в мережі Інтернет http://teploseti.zp.ua).

Відповідне повідомлення про розміщення 02.10.2021 на сайті Концерну «МТМ» публічних договорів опубліковано також на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (https://zp.gov.ua/uk).

Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Житловий будинок по вул. Цитрусова, 6 оснащений приладами комерційного обліку теплової енергії.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2020 у справі №908/1901/19 встановлено такі обставини:

«Відповідно до п. 2.1. Статуту Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

У своїй виробничій та фінансовій діяльності Концерн підпорядкований, підзвітний Запорізькій міській раді (п. 1.4. Статуту).

Згідно пояснень позивача Концерн «Міські теплові мережі» здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді у належне ФОП Хомченко Т.Г. на праві оренди нежитлове приміщення № 130 (літ. А-5), загальна площа якого складає 107,2 м2, що розташоване на цокольному поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6 (договір оренди нежитлового приміщення № 262/3 від 10.06.2016) за відсутності укладеного письмового договору про надання комунальних послуг. Зазначене нежитлове приміщення є частиною житлового будинку та має єдину, невідокремлену систему теплопостачання з будинком.

Матеріали справи свідчать про намагання сторонами врегулювати правовідносини, що між ними виникли. Так, 13.10.2016 у зв`язку з укладенням договору оренди № 262/3 від 10.06.2016 ФОП Хомченко Т.Г. звернулася до Шевченківської районної філії Концерну «МТМ» з заявою про укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді на об`єкт, розташований за адресою: вул. Цитрусова, 6, нежитлове приміщення № 130. Концерном «МТМ» було підготовлено проект договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 345269 від 01.10.2017 та надано його нарочно відповідачу разом з додатками № 1, 2, 3, 4 та супровідним листом від 25.10.2017. Згодом, 12.10.2018 позивач супровідним листом за вих. № 2804/09-1 від 11.10.2018 надіслав два примірники договору купівлі-продажу теплової енергії на адресу відповідача поштою (а. с. 35-39, т. 1).

Станом на момент розгляду спору судом першої інстанції, договір купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладено.

Позивач вказує на те, що незважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору, з метою недопущення порушення прав інших мешканців житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 6, у період: з листопада 2016 по квітень 2019 він здійснював відпуск теплової енергії, у тому числі й відповідачу, а останнім спожито теплову енергію на загальну суму 30245,07 грн. З урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати, залишок боргу за надані послуги теплопостачання складає 17116,57 грн.

Також позивач зазначає, що на житловому будинку за адресою: вул. Цитрусова, 6 встановлено прилад обліку теплової енергії на опалення. Система опалення спірного нежитлового приміщення по вул. Цитрусова, 6 є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку, а тому при подачі теплової енергії в централізовану систему опалення будинку в опалювальні періоди одночасно опалювалось нежитлове приміщення, яким користувався відповідач.

В підтвердження факту здійснених поставок теплової енергії позивач посилається на рішення Запорізької міської ради: «Про початок опалювального сезону 2016-2017 років у м. Запоріжжя» від 13.10.2016; «Про початок опалювального сезону 2017-2018 років у м. Запоріжжя» від 20.10.2017; «Про початок опалювального сезону 2018-2019 років у м. Запоріжжя» від 06.11.2018.

На підтвердження обсягу відпущеної відповідачу теплової енергії позивачем надано до матеріалів справи акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період та розрахунок відпущеної теплової енергії по договору № 345269 (а. с. 12, 61-96, т. 1).

Відповідач не заперечує проти того, що позивачем здійснювалось постачання теплової енергії до орендованого ним приміщення по вул. Цитрусова, 6 у м. Запоріжжя у спірний період, однак зазначає, що у приміщенні, яке перебуває у нього на праві оренди, відсутні радіатори опалення, тож вважає, що позивачем необґрунтовано розраховано обсяг відпущеної ФОП Хомченко Т.Г. теплової енергії з урахуванням 34-х неіснуючих секцій радіаторів, відповідно до максимального теплового навантаження на опалення за формулою визначеною в договорі № 345269 від 01.10.2017 (Qoмакс = 0,004639 Гкал/годину).

На підтвердження відсутності в приміщенні відповідача радіаторів опалення, останнім надано до суду акт обстеження нежитлового приміщення за адресою: вул. Цитрусова, 6 від 10.07.2016, складеного комісією у складі майстра дільниці № 3 Базарової О.С., майстрів: Монько А.О. та Степанюка А.І. в присутності орендаря Хомченко Т.Г. у зв`язку з передачею приміщення в користування, яким встановлено, що на час обстеження приміщення знаходиться у задовільному санітарному та технічному стані, на стояках опалення відсутні радіатори, тривалий час вказане приміщення було вільним (а.с. 11, т. 2).

Відповідач звертав увагу суду, що в акті допущена технічна помилка щодо дати його складення, акт обстеження був складений комісією 10.06.2016, у день укладення договору оренди, а дата 10.07.2016 припадає на неділю. Позивач не заперечує наявність вказаного акту.

Також, в матеріалах справи наявні акти обстеження системи теплопостачання нежитлового приміщення, розташованого на цокольному поверсі п`ятиповерхового житлового будинку по вул. Цитрусова, 6 від 10.02.2016 та від 17.11.2016, складені працівниками філії Концерну «МТМ» Шевченківського району. Так, актом від 10.02.2016 (т. 1 а.с. 45) встановлено, що в приміщенні встановлені радіатори чавунні в кількості 34-х секцій. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє не має підведення. Актом від 17.11.2016 (т. 1 а.с. 46) встановлено, що опалювальні пристрої централізованої системи опалення демонтовані. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє немає підводу. Проекту реконструкції не надано.

Відповідач стверджує, що приміщення ним отримано в оренду без приладів опалення, а тому ФОП Хомченко Т.Г. замовила у фахівця ФОП Журавель Ю.М. (кваліфікаційний сертифікат серія АР № 004942 від 16.11.2012) виготовлення розрахунку витрат тепла на опалення за фактичним теплоспоживанням.

Згідно складеного фахівцем розрахунку, теплове навантаження на опалення за фактичним споживанням має визначатись за формулою: Q = Q1 = 357 ккал/год.

Отже, протягом спірного періоду відповідач здійснювала оплати на користь позивача за теплову енергію відповідно до теплового навантаження на опалення по фактичному споживанню, згідно вказаного розрахунку. Копія розрахунку міститься в матеріалах справи (а.с. 6-10 т. 2).

Спір між сторонами виник стосовно розміру нарахованого позивачем обсягу спожитої ФОП Хомченко Т.Г. у період: з листопада 2016 по квітень 2019 теплової енергії і відповідно її вартості».

Вказаною постановою апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.10.2019 у справі № 908/1901/19 залишено без змін. Рішенням Господарського суду Запорізької області було відмовлено у позові Концерну «Міські теплові мережі» до Фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяни Григорівни про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 17116,57 грн, за період листопада 2016 року квітня 2019 року, 3% річних в сумі 950,96 грн та втрат від інфляції в сумі 2754,40 грн, а всього 20821,93 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2020 у справі №908/1633/20 встановлено такі обставини:

«В червні 2016 року, між Департаментом комунальної власності та приватизації ЗМР, як орендодавцем, та МКП «Основаніє», як балансоутримувачем, та ФОП Хомченко Т.Г., як орендарем, укладено договір оренди №262/3 нежитлового приміщення №130, цокольний поверх (літ А-5), загальною площею 107,2 кв.м, що знаходиться в м. Запоріжжя по вул. Цитрусовій в буд. 6 (далі майно), а.с.10-13.

Майно використовується орендарем на правах оренди для розміщення майстерні з ремонту взуття, одягу (п.1.2. договору).

Орендар вступає у строкове платне користування комунальним майном з моменту підписання сторонами договору та акту приймання передачі майна (додаток №2), п.2.1 договору.

Розмір орендної плати та порядок проведення розрахунків між сторонами визначені розділом 3 договору.

Згідно п.5.13. договору орендар зобов`язаний укласти відповідні договори з постачальниками комунальних послуг. З балансоутримувачем договір про надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території та своєчасно вносити плату за ці послуги.

У двомісячний термін від дати укладання цього договору письмово повідомити орендодавця про виконання зокрема п. 5.13. договору (п.5.16. договору).

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 10.06.2016 року по 10.05.2019 року (п.11.1. договору).

Рішенням Запорізької міської ради від 24.10.2019 року №441 вирішено, зокрема, розпочати підприємству позивача опалюваний період з 28.10.2019 року (а.с.43).

Водночас, Концерн «Міські теплові мережі», основною метою діяльності якого є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Рішенням Запорізької міської ради від 06.04.2020 року №147 вирішено, зокрема, Концерну «Міські теплові мережі» відключення споживачів теплової енергії з 07.04.2020 року (а.с.43 на звороті).

У своїй виробничій та фінансовій діяльності Концерн підпорядкований, підзвітний Запорізькій міській раді (п. 1.4. Статуту, а.с.36-37).

Позивач здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді у належне відповідачу на праві оренди нежитлове приміщення № 130 (літ. А-5), загальна площа якого складає 107,2 кв.м, що розташоване на цокольному поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6. Нежитлове приміщення є частиною житлового будинку та має єдину, невідокремлену систему теплопостачання з будинком.

Договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладався.

За надані послуги з постачання теплової енергії до приміщення № 130 (літ. А-5), що розташоване на цокольному поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6, позивач було відпущено теплову енергію:

- за листопад 2019 року на суму 992,20 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 30.11.2019 року (а.с.16) та сформовано відповідний рахунок (а.с.17);

- за грудень 2019 року на суму 2 228, 75 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 31.12.2019 року (а.с.18) та сформовано відповідний рахунок (а.с.19);

- за січень 2020 року на суму 365,32 грн., про складено акт приймання передачі теплової енергії від 31.10.2020 року (а.с.20) та сформовано відповідний рахунок (а.с.21);

- за лютий 2020 року на суму 1731,83 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 29.02.2020 року (а.с.22) та сформовано відповідний рахунок (а.с.23);

- за березень 2020 року на суму 708,28 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 31.03.2020 року (а.с.24) та сформовано відповідний рахунок (а.с.25);

- за квітень 2020 року на суму 381,34 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 30.04.2020 року (а.с. 26) та сформовано відповідний рахунок (а.с. 27).

Зазначені акти та рахунки направлені засобами поштового зв`язку відповідачу. Відповідач здійснював часткові плати за отримані житлово-комунальні послуги з відпуску гарячої води (опалення).

В подальшому, листом від 04.06.2020 року позивач, враховуючи часткові оплати споживача за спірним приміщенням, вимагав від відповідачки проведення термінового розрахунку за надані ним послуги з відпущення теплової енергії у сумі 4197,40 грн. та 9,93 грн. 3% річних, що нараховані на підставі ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Також зазначив про недотримання споживачем вимог законодавства в частині неукладання договору з надання послуг централізованого опалення (докази направлення додаються, а.с. 28, 29).

Відповідачка визнає факт обов`язку з проведення розрахунків за теплопостачання в незалежності від відсутності договору між сторонами.

Листом від 18.06.2020 року відповідачка повідомила про те, що не погоджується з зазначеною вимогою Концерну, оскільки не є зрозумілим які показники використовувались в формулі при розрахунку теплового навантаження спірного об`єкта (а.с. 103-107).

Також, ФОП Хомченко Т.Г. наголошує, що листом від 15.11.2019 року (а.с.101-102) пропонувала позивачу укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з застосуванням показника теплового навантаження на об`єкті оренди 357 ккал/год (Q=Q1).

Підстави застосування зазначеного показник теплового навантаження відповідачка мотивую наступним.

Оскільки в орендованому приміщенні відсутні радіатори на стояках опалення, про що було складено акт від 10.06.2016 року (а.с.91), ФОП Хомченко Т.Г. звернулась до ФОП Журавель Ю.Н. (кваліфікаційний сертифікат АР№004942 від 16.11.2012 року, а.с.93) з метою проведення розрахунку теплового навантаження на опалення по фактичному теплопостачанню орендованого об`єкта (відсутність радіаторів також визнається позивачем з посиланням на акт обстеження від 17.11.2016 року, який в матеріалах справи відсутній).

За результатами дослідження експертом встановлено, що при розрахунку теплового навантаження на опалення по фактичному теплопостачанню підлягає використанню формула Q=Q1=357 ккал/час (а.с. 96). Про що було повідомлено позивача.

Отже, між сторонами склались спірні правовідносин з питання:

- факту поставки теплової енергії;

- проведення розрахунку за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в орендованого приміщення;

- застосування показника при розрахунку теплового навантаження по спірному об`єкту».

За наслідками апеляційного перегляду, апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» на Рішення господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 у справі №908/1633/20 залишити без задоволення.

Згідно із ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, відповідно до частини 7 статті 75 Господарського процесуального кодексу України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Житловий будинок по вул. Цитрусова, 6 оснащений приладами комерційного обліку теплової енергії.

Приміщення № 130 по вул. Цитрусова, 6, яке перебуває в оренді у відповідача, окремим приладом обліку не оснащене.

Обсяг спожитої у будинку теплової енергії та її розподіл між споживача здійснено позивачем відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315.

Позивач зазначає, що ним було надано послугу з постачання теплової енергії Відповідачу за період з 01.11.2021 30.06.2024 рр. на загальну суму 67 091,09 грн, що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. (а.с. 17). За розрахунком позивача за вказаний період відповідачу нарахована вартість усіх складових з постачання теплової енергії на загальну суму 80 016, 82 грн. При цьому відповідачем сплачено 12 925,73 грн. Різниця складає 67 091,09 грн.

Відповідач, протягом спірного періоду, здійснювала оплати на користь позивача за теплову енергію відповідно до розрахунку теплового навантаження на опалення по фактичному споживанню, згідно розрахунку (а.с. 76 80).

При цьому суд враховує, що відповідачем надані до матеріалів справи платіжні інструкції по сплаті на користь позивача умовно-постійної частини теплового навантаження на опалення по теплоспоживанню, а також абонентського обслуговування приміщення № 130 по вул. Цитрусова, 6 за період з листопада 2021 року по червень 2024 року на загальну суму 17 566,73 грн (а.с. 65-75).

Спір між сторонами виник стосовно розміру нарахованого позивачем обсягу спожитої ФОП Хомченко Т.Г. у період: з листопада 2021 року по червень 2024 року теплової енергії і відповідно її вартості, а також суми заборгованості, з урахуванням різниці врахованих оплат за платіжними інструкціями наданими відповідачем.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Стосовно укладення договору.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 Закону України «Про теплопостачання» відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст.ст. 24, 25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону.

За змістом ст. 25 вказаного Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону).

Положеннями ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що:

споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Аналіз наведених вище термінів дозволяє дійти висновку про те, що споживачем теплової енергії у розумінні цього Закону може бути особа (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі.

З огляду на зазначене вище (за умови технічної можливості для приєднання внутрішньобудинкових мереж, теплоспоживчого устаткування до місцевої (розподільчої) теплової мережі) до споживачів теплової енергії відносяться, зокрема, власники/балансоутримувачі/користувачі будинків (споруд), будинки яких приєднані до місцевої (розподільчої) теплової мережі.

Як встановлено судом, об`єкт споживання відповідача нежитлове приміщення №130 площею 108,9 кв.м розташоване у багатоквартирному житловому будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 6, а тому відповідач є споживачем комунальних послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Термін дії договору оренди від 10.06.2016 № 262/3 нежитлового приміщення по вул. Цитрусовій, 6 продовжено на 5 років Додатковою угодою від 01.11.2021 по 31.10.2026 включно (п. 1).

Відповідач не заперечує проти споживання теплової енергії в орендованому приміщенні, та сплачує послуги теплопостачання в частині абонентської плати та умовно-постійної частини згідно з розрахунком теплового навантаження на опалення по фактичному теплоспоживанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Ураховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та сплив 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, фактичне споживання теплової енергії та часткову її оплату Типовий індивідуальний договір №73202591 про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 6, прим. 130 між Концерном «Міські теплові мережі» та ФОП ХомченкоТ.Г. є укладеним з 01.11.2021. Договір розміщено на сайті Концерну «МТМ».

Щодо обсягів споживання та оплати послуг з теплопостачання.

Основне питання, яке вирішується судом при вирішенні цього спору, стосується обсягу спожитої ФОП Хомченко Т.Г. у період: з листопада 2021 року по червень 2024 року теплової енергії та її вартості.

Вирішуючи дане питання суд враховує наступне.

Пунктом 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Відповідні рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок опалювального періоду 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 років у м. Запоріжжя розміщені в загальному доступі в мережі «Інтернет» на офіційному вебсайті Запорізької міської ради, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальні сезони в м. Запоріжжі.

Позивач надавав, а Відповідач отримував послугу з постачання теплової енергії, яка надавалась позивачем, протягом листопада 2021 рокучервень 2024 року до нежитлового приміщення за адресою: Запоріжжя, вул. Цитрусова, 6, прим. 130.

Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.19), який визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Враховуючи знаходження спірного приміщення у багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, вказане приміщення, орендоване відповідачем, є опалювальним.

Згідно з п. 5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Пунктом 24 Правил № 830 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Відповідно до п. 11 Типового договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика).

Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.

У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги.

Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг.

Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.

Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та(у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Пунктом 12 розділу 4 Методики передбачено: обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/ нежитлових приміщень.

За приписами п.5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п. 31 Договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу визначається на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця http://teploseti.zp.ua.

Як встановлено судом та не спростовується учасниками справи, житловий будинок по вул. Цитрусова, 6 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії СВТУ 10 М, зав. № 11294.

Прилад комерційного обліку теплової енергії СВТУ 10 М, зав. № 11294 прийнято на абонентський облік після державної метрологічної повірки, що підтверджується Актом про зняття приладу обліку на державну метрологічну повірку від 02.06.2022 та Актом про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік (а.с. 35-36).

Архів показів приладу обліку теплової енергії додано до матеріалів справи (а.с. 17).

Приміщення № 130 по вул. Цитрусова, 6, яке перебуває в оренді у відповідача, окремим приладом обліку не оснащене.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень, які є невід`ємною частиною житлового будинку.

Відповідач вказує, що у приміщенні, яке перебуває в Відповідача на праві оренди відсутні радіатори опалення.

Згідно акта обстеження нежитлового приміщення за адресою: вул. Цитрусова, 6 від 10.07.2016 (а фактично складеного 10.06.2016 в день передачі приміщення в оренду відповідачу), та складеного в зв`язку з передачею приміщення в користування комісією у складі майстра дільниці № 3, майстрів у присутності орендаря, встановлено, що на час обстеження приміщення знаходиться у задовільному санітарному та технічному стані, на стояках опалення відсутні радіатори, тривалий час вказане приміщення з 2013 по 2016 роки було вільне.

Працівниками філії Концерну «МТМ» Шевченківського району складені акти обстеження системи теплопостачання нежитлового приміщення, розташованого на цокольному поверсі п`ятиповерхового житлового будинку по вул. Цитрусова, 6 від 10.02.2016 та від 17.11.2016. Так, актом від 10.02.2016 встановлено, що у приміщенні встановлені радіатори чугунці в кількості 34 секцій. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє не має підведення. Актом від 17.11.2016 встановлено, що опалювальні пристрої централізованої системи опалення демонтовані. Проекту реконструкції не надано. Гаряче водопостачання відсутнє.

Вказані обставини були встановлені рішенням суду від 29.10.20219 у справі №908/1901/19 та не оспорюються сторонами.

Тобто на момент передачі в оренду спірного приміщення радіатори опалення у кількості 34 штук були відсутні.

Ким саме були демонтовані радіатори та в який час, сторони спору пояснити не змогли.

У той же час, судом встановлено, що приміщення Відповідача приєднані до внутрішньобудинкової системи теплопостачання житлового будинку. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається.

У матеріалах цієї справи відсутні докази правомірності переобладнання системи теплопостачання.

У зв`язку з викладеним, суд зауважує, що відповідно до п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ №1198 від 03.10.2007, споживач теплової енергії зобов`язаний погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплопостачання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії.

Пунктом 41 Постанови № 1138 передбачено, що Споживач несе відповідальність за самовільне переобладнання системи теплоспоживання.

Самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання - будь-яка зміна проектного рішення теплопостачання об`єкта, виконана споживачем або будь-якою іншою організацією без погодження з теплопостачальною організацією.

Слід зазначити, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження законності переобладнання системи теплопостачання в орендованому приміщенні, що свідчить про факт неузгодженості такого переобладнання системи опалення у встановленому законом порядку.

У зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження законності системи теплопостачання, суд висновує, що система теплопостачання нежитлового приміщення №130 за адресою вул. Цитрусова, 6, була переобладнана самовільно (протиправно).

На переконання суду, жодна особа не повинна отримувати додаткові вигоди від власної протиправної поведінки або протиправної поведінки інших осіб.

У даній справі відсутні докази переобладнання системи теплопостачання саме відповідачем, проте на відповідача, як на орендаря спірного приміщення покладено обов`язок врегулювати відносини з постачальниками комунальних послуг (п. 5.13 договору оренди), а отже і користуватися системою теплопостачання в межах правового поля.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для здійснення розрахунку за формулою, яку відповідач використовує при проведенні розрахунку з постачальником, а застосуванню підлягають Правила надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, та Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315, відповідно до яких розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача.

Таким чином судом не приймаються посилання відповідача на Розрахунок теплового навантаження на опалення по фактичному тепло споживанню, здійсненому ФОП « Журавель Ю.Н.» в 2016 році, як на підставу для здійснення оплат за спожиту теплову енергію.

Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

На підтвердження вартості наданих послуг Позивачем надано розрахунок нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за договором № 73202591 за адресою: м. Запоріжжя, вул. вул. Цитрусова, 6, прим. 130 (а.с. 16), архів показів опалення за договором (а.с. 17), розрахунок основного боргу за договором №73202591 (а.с. 17 зворотня сторона), рахунки за надані послуги за договором №73202591 (а.с. 18-33) за спірний період: з листопада 2021 по червень 2024, які містять посилання на договір, загальну площу будівлі, опалювальну площу відповідача, показники вузла комерційного обліку, тип приладу, що у своїй сукупності дозволяють встановити кількість спожитої теплової енергії відповідачем та її вартість.

Жодного доказу на спростування наведених позивачем у рахунках нарахувань чи контррозрахунку заявленої позивачем суми нарахувань відповідач суду не надав.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що не отримував від позивача Акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки на оплату.

Рахунки за спірний період направлені Відповідачу поштовим відправленням 30.07.2024, що підтверджується реєстром відправки простих листів та фіскальним чеком «Укрпошти» (а.с. 34).

В судовому засіданні відповідач підтвердив, що частково отримував рахунки на оплату та не отримував Актів приймання-передачі.

Щодо надсилання відповідачеві Актів приймання-передачі, суд зазначає, що такий обов`язок не передбачений умовами Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

Також суд враховує, що ненадання рахунків не є підставою для звільнення від обов`язку оплати, оскільки відповідно до чинного законодавства та умов договору, обов`язок оплатити спожиту послугу виникає незалежно від способу вручення рахунка. З моменту публікації договору, споживач повинен був забезпечити отримання рахунків, або заявити про намір не приєднуватися до договору, чого не було зроблено.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №920/1343/21 від 27.03.2023).

Наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку і в контексті обставин даної справи, стягнення заборгованості обумовлено безпосередньо зверненням до суду з даним позовом.

Суд відхиляє твердження відповідача про ненадання йому Актів приймання-передачі теплової енергії та рахунків на оплату, як підставу для відмови в задоволені позовних вимог, оскільки вважає їх помилковими з огляду на вищевикладене.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт надання відповідачу послуги з постачання теплової енергії за спірний період на загальну суму 80 016,82 грн, обсяг та вартість, якої вказані у розрахунку заборгованості (а.с. 17).

При цьому суд враховує, що відповідачем надані до матеріалів справи платіжні інструкції по сплаті на користь позивача умовно-постійної частини теплового навантаження на опалення по теплоспоживанню, а також абонентського обслуговування приміщення № 130 по вул. Цитрусова, 6 за період з листопада 2021 року по червень 2024 року на загальну суму 17 566,73 грн (а.с. 65-75).

При цьому частина платежів на загальну суму 3045,00 грн здійснена відповідачем платіжними інструкціями 24.04.2025, тобто після відкриття провадження у справі (ухвала про відкриття провадження у справі від 21.04.2025).

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі №908/915/25 в частині вимог щодо стягнення суми 3045,00 грн (три тисячі сорок п`ять гривень 00 коп.) заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії за відсутністю предмету спору.

При цьому, оскільки Відповідачем не надано доказів оплати наданої позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.06.2024 в повному обсязі, з урахуванням встановленої судом правомірності нарахування послуг з постачання теплової енергії на загальну суму 80 016, 82 грн, та встановленої часткової оплати відповідачем за спірний період на суму 17 566,73 грн, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача обґрунтованими у розмірі 62 450,09 грн, а позов таким що підлягає задоволенню в цій частині.

Щодо заяви відповідача про пропуск строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ст. 257, ч. 2 ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

У ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 на всій території України був установлений карантин з 12.03.2020, який неодноразово продовжувався.

Відповідно до Закону України № 540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (Закон набрав чинності 02.04.2020), розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р.

Також, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому відповідними Указами Президента України було неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який триває на даний час.

Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Відповідно до Закону України № 3450-IX від 08.11.2023, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України викладено в такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяна Григорівна про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 73202591 від 01.11.2021 за період 01.11.2021-30.06.2024.

У зв`язку із продовженням строку, визначеного у ст. 257 Цивільного кодексу України, станом на час подання позовної заяви (09.04.2025) строк позовної давності не закінчився, а звернення з даним позовом відбулось у межах позовної давності.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором оренди нежитлового приміщення №262/3 від 10.06.2016 (а.с. 9-15), розрахунком нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за договором № 73202591 за адресою: м. Запоріжжя, вул. вул. Цитрусова, 6, прим. 130 (а.с. 16), архівом показів опалення по договору (а.с. 17), розрахунком основного боргу за договором № 73202591 (на звороті а.с. 17), рахунками за надані послуги за договором № 73202591 (а.с. 18-33), реєстром відправки простих листів та фіскальним чеком «Укрпошти» (а.с. 34), Актами обстеження системи теплоспоживання (а.с. 35, 37), Актами прийомки в експлуатацію засобу обліку теплової енергії (а.с.36, 38), Типовим індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії (а.с. 39- 40), Рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону (а.с 41-43).

Обставини, на які посилається відповідач, доводяться платіжними інструкції (а.с. 65-75), розрахунком теплового навантаження на опалення по фактичному споживанню, згідно розрахунку (а.с. 76 80), актами обстеження системи теплопостачання (а.с. 84-87).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).

Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини доказами (статті 13, 74 ГПК).

За змістом ст. 14 ГПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище встановлені обставини, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково у розмірі у розмірі 62 450,09 грн.

У частині вимог щодо стягнення суми 3045,00 грн провадження слід закрити за відсутністю предмету спору.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію про сплату суми 2 422,40 грн судового збору

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог у розмірі 97,62% від заявлених сум, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 364,75 грн витрат по сплаті судового збору (2 422,40 грн х 97,62%=2 364,75 грн).

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі №908/915/25 в частині вимог щодо стягнення суми 3045,00 грн (три тисячі сорок п`ять гривень 00 коп.) заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії за відсутністю предмету спору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяни Григорівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (вул. Героїв полку «Азов», 137, м. Запоріжжя, 69091; ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) суму 62 450,09 грн (шістдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят гривень 09 коп.) заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 р. по 30 червня 2024 р. Видати наказ.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяни Григорівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (вул. Героїв полку «Азов», 137, м. Запоріжжя, 69091; ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) суму 2 364,75 грн (дві тисячі триста шістдесят чотири грн. 75 коп.) витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний 01.09.2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.І. Педорич