РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.09.2025Справа № 910/7663/25
За позовом Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в особі Філії ГАЗОПРОМИСЛОВЕ УПРАВЛІННЯ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ" Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОІМПУЛЬС 2016"

про повернення майна

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

О.Ю. Мороз

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (далі - позивач, АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ") в особі Філії ГАЗОПРОМИСЛОВЕ УПРАВЛІННЯ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ" Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (далі - Філія) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОІМПУЛЬС 2016" (далі - відповідач, ТОВ "АГРОІМПУЛЬС 2016") про зобов`язання ТОВ "АГРОІМПУЛЬС 2016" повернути АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в особі Філії майно, а саме: трубу сталеву 219х12 б/ш г/д СТ20В в кількості 0,468 тонн, отриману за Договором будівельного підряду №749/19 від 20.06.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов Договору будівельного підряду №749/19 від 20.06.2019 не повернув позивачу залишки невикористаних матеріалів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 позовну заяву Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7663/25, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/7663/25.

01.07.2025 до суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено подані позивачем заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 далі - ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

20.06.2025 між Акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в особі Філії ГАЗОПРОМИСЛОВЕ УПРАВЛІННЯ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ" Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОІМПУЛЬС 2016" (далі підрядник) було укладено Договір будівельного підряду № 749/19 (на виконання будівельно-монтажних робіт з укомплектуванням необхідним устаткуванням) по об`єкту "Облаштування Краснокутського ГКР. Підключення свердловини № 22 (IІ черга). Будівельно-монтажні роботи "під ключ"" (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, а також необхідними матеріалами виконати роботи з "Облаштування Краснокутського ГКР. Підклочения свердловини № 22 (Ц черга). Будівельно-монтажні роботи "під ключ" (далі об`єкт), побудувати та укомплектувати необхідним устаткуванням за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документації, умов Договору та здати у встановлений строк об`єкт, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити закінчений будівництвом та обладнаний об`єкт.

Вид робіт - будівельно-монтажні роботи з укомплектуванням необхідним устаткуванням (далі роботи) (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 3.2 Договору, підрядні роботи виконуються з матеріалів, устаткування і засобами підрядника.

Положеннями п. 3.10 Договору визначено, що матеріали (устаткування) передаються замовником підряднику згідно акта приймання-передачі матеріалів (устаткування) в монтаж без права їх використання в будь-якій іншій господарській діяльності, крім будівництва по цьому Договору. Передані матеріали (устаткування) є власністю замовника, після їх використання (монтажу) підрядником на будівництві об`єкта повертаються замовнику згідно акта приймання-передачі використаних (змонтованих) матеріалів (устаткування).

Відповідно до п. 3.11 Договору підрядник щомісяця звітує перед замовником про використання одержаних матеріалів, шляхом складання акта приймання-передачі матеріалів (устаткування) замовника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України).

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору свідчить про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором будівельного підряду, який є окремим видом договорів підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1,2 ст. 840 ЦК України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок. Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.

Листом № 03-03/3 від 03.03.2020 відповідач звернувся до позивача щодо надання труби 219х12 б/ш г/д СТ20В у кількості 38 м, для виконання будівельно-монтажних робіт на об`єкті "Облаштування Краснокутського ГКР. Підключення свердловини № 22 (IІ черга). Будівельно-монтажні роботи "під ключ" згідно Договору № 749/19 від 20.06.2019.

06.03.2020 позивач передав, а відповідач прийняв для виконання будівельно-монтажних робіт за Договором № 749/19 від 20.06.2019 трубу 219х12 б/ш г/д СТ20В у кількості 2,155 т, що підтверджується Актом приймання-передачі давальницьких матеріалів.

Судом встановлено, що у зв`язку з завершенням будівництва об`єкту "Облаштування Краснокутського ГКР. Підключення свердловини № 22 (IІ черга)" 18.06.2020 сторонами був підписаний Акт готовності об`єкта до експлуатації.

Крім того, Наказом Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" № 648 від 28.07.2020 затверджено акт комісії по об`єкту: "Облаштування Краснокутського ГКР. Підключення свердловини № 22 (IІ черга)".

Також судом встановлено, що 31.07.2020 сторонами було підписано:

- Акт приймання-передачі змонтованих матеріалів замовника, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв змонтовані матеріали, а саме: труби сталеві 219х12,0 б/ш г/д СТ20В у кількості 1,238 т;

- Акт приймання-передачі змонтованих матеріалів замовника, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв змонтовані матеріали, а саме: труби сталеві 219х12,0 б/ш г/д СТ20В у кількості 0,449 т.

Відповідно до п. 3.12 Договору, після вводу об`єкту в експлуатацію підрядник зобов`язаний в місячний термін повернути замовнику залишки невикористаних матеріалів (устаткування).

Згідно Інвентаризаційного опису, складеного позивачем та підписаного відповідальною особою відповідача, на зберіганні у ТОВ "АГРОІМПУЛЬС 2016" обліковується труба 219х12 б/ш г/д СТ20В, в кількості 0,468 т, яка не повернута позивачу.

Відтак судом встановлено, що у відповідача залишились неповернутими матеріли, а саме: труба сталева 219х12,0 б/ш г/д СТ20В у кількості 0,468 т.

14.10.2024 позивач направив відповідачу Лист №ПГВ004.1.21-3122 з проханням повернути матеріальні цінності на склад АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в особі Філії.

15.11.2024 на адресу ТОВ "АГРОІМПУЛЬС 2016" позивачем була направлена вимога №ПГВ004.1.21-3614 про повернення матеріалів, зокрема труби 219х12 б/ш г/д СТ20В у кількості 0,468 т.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд звертає увагу, що на підставі п. 3.12 Договору, відповідач зобов`язаний повернути залишки невикористаних матеріалів в місячний термін після вводу об`єкту в експлуатацію. Отже, враховуючи вищевикладене, строк повернення невикористаних матеріалів є таким, що настав.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, у матеріалах справи відсутні та не були надані відповідачем належні та допустимі, у розумінні ст.ст. 76-77 ГПК України, докази виконання відповідачем положень укладеного Договору будівельного підряду № 749/19 від 20.06.2019 в частині повернення невикористаних матеріалів замовника.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28.01.2020 у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19.05.2020 у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55); див. також постанову Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі № 6-32цс14).

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17).

Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК).

Зазначені норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права.

Право на звернення до господарського суду в установленому ГПК України порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (частина 1 статті 4 ГПК України).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина 2 статті 4 ГПК України).

З огляду на положення статті 4 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Водночас, питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права або законного інтересу підлягає вирішенню судами після повного встановлення усіх фактичних обставин справи, а також після з`ясування того, чи існує у позивача право або законний інтерес та чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем (близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 у справі № 922/2529/19).

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді повернення позивачу майна, а саме: труби сталевої 219х12 б/ш г/д СТ20В в кількості 0,468 тонн, отриманої за Договором будівельного підряду №749/19 від 20.06.2019 є ефективним способом захисту порушених прав.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, надавши оцінку наявним в матеріалах справі доказам, суд дійшов висновку про те, що вимога про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОІМПУЛЬС 2016" повернути Акціонерному товариству "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в особі Філії ГАЗОПРОМИСЛОВЕ УПРАВЛІННЯ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ" Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" майно, а саме: трубу сталеву 219х12 б/ш г/д СТ20В в кількості 0,468 т, отриману за Договором будівельного підряду №749/19 від 20.06.2019 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається з суми судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Оскільки, позов задоволено повністю, судовий збір у сумі 2 422,40 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 81, 86, 165, 123, 124, 129, 165, 236-238, 241, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОІМПУЛЬС 2016" (Україна, 04053, місто Київ, вул.Січових Стрільців, будинок 79; ідентифікаційний код: 40802249) повернути Акціонерному товариству "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (Україна, 04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ КУДРЯВСЬКА, будинок 26/28; ідентифікаційний код: 30019775) в особі Філії ГАЗОПРОМИСЛОВЕ УПРАВЛІННЯ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ" Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (Україна, 36008, Полтавська обл., місто Полтава, ВУЛИЦЯ ЄВРОПЕЙСЬКА, будинок 173; ідентифікаційний код: 00153100) майно, а саме: трубу сталеву 219х12 б/ш г/д СТ20В в кількості 0,468 т, отриману за Договором будівельного підряду №749/19 від 20.06.2019.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОІМПУЛЬС 2016" (Україна, 04053, місто Київ, вул.Січових Стрільців, будинок 79; ідентифікаційний код: 40802249) на користь Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (Україна, 04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ КУДРЯВСЬКА, будинок 26/28; ідентифікаційний код: 30019775) в особі Філії ГАЗОПРОМИСЛОВЕ УПРАВЛІННЯ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ" Акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (Україна, 36008, Полтавська обл., місто Полтава, ВУЛИЦЯ ЄВРОПЕЙСЬКА, будинок 173; ідентифікаційний код: 00153100) 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 05.09.2025.

Суддя Оксана ГУМЕГА