РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.09.2025Справа № 910/7843/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (вул. Теліги Олени, буд. 6, літ В, м. Київ, 04112; ідентифікаційний код 20033533)

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер - Поліс» (вул. Володимирська, буд. 69, м. Київ, 01033; ідентифікаційний код19350062)

про стягнення 165 777 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі за текстом - ПрАТ «СК «Уніка», Позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер - Поліс» (далі за текстом - ПрАТ СК «Інтер - Поліс», Відповідач) про стягнення 165 777 грн страхового відшкодування за полісом № ЕР/226977160.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 030106/4605/0000549 від 07.05.2024 здійснено виплату суми страхового відшкодування за пошкоджене майно внаслідок неправомірних дій страхувальника Відповідача в силу чого до нього у порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 108 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги до Відповідача (відповідальної особи за спричинену шкоду).

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення заявлених вимог Відповідач зазначає, що Позивач не отримав згоду Відповідача на проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу у ТОВ «Автомир», а відтак ним порушено порядок, визначений частиною 4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, Позивач позбавив Відповідача можливості в порядку, визначеному статті 31 вказаного закону визначити розмір шкоди.

Також Відповідач звертає увагу суду на завищений Позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

16.07.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між ПрАТ «СК «Уніка» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 030106/4605/0000549 від 07.05.2024, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску, та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням.

Строк дії вказаного договору з 31.05.2024 по 30.05.2025.

15.02.2025 о 15 год. 30 хв. по вулиці Київській в місті Броварах Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Mitsubishi ASX», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mitsubishi ASX», державний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована Відповідачем за полісом № 226977160 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхова сума за шкоду майну - 250 000 грн., франшиза - 0 грн.).

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2025 у справі №361/1886/25 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно рахунку ТОВ «Автомир» № В000054571 від 19.02.2025 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 склала 165 777 грн.

24.02.2025 Позивачем складено страховий акт №9, в якому Позивач визнав подію страховим випадком і прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 165 777 грн. шляхом перерахування безготiвкових коштiв на реквізити ТОВ «Автомир».

Виплата страхового відшкодування розмірі 165 777 грн. підтверджується платіжною інструкцією № 018678 від 24.02.2025.

Позивач зазначає, що ним в силу положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 108 Закону України «Про страхування» до нього перейшло право вимоги в межах виплаченої за договором страхування суми в розмірі 165 777 грн.

Також Позивачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу, у якості доказів понесення яких Позивачем до матеріалів справи надано:

- договір № 1/20ю про надання правової допомоги від 31.12.2020 та додаткова угода № 4 від 07.01.2025;

- додаток № 1 від 17.03.2025 до договору № 1/20ю про надання правової допомоги від 31.12.2020, яким закріплено фіксовану плату у розмірі 7 000 грн за надання правової допомоги у суді першої інстанції;

- рахунок № 91 від 18.03.2025 на суму 7 000 грн;

- акт надання послуг № 91 від 21.06.2025 на суму 7 000 грн, підписаний сторонами без зауважень та претензій.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 108 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Враховуючи те, що вина водія ОСОБА_2 встановлена в судовому порядку та підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2025 у справі №361/1886/25 суд погоджується з доводами Позивача та зазначає, що до нього перейшло право вимоги до особи відповідальної за збитки, тобто до Відповідача.

Відповідно до частини 6 статті 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

З огляду на викладене вище, враховуючи те, що сума страхового відшкодування виплачена Позивачем в розмірі 165 777 грн, суд дійшов висновку, що Позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення з Відповідача вказаних коштів, як з особи відповідальної за шкоду спричинену ОСОБА_2 за полісом № 226977160.

Спростовуючи заперечення Відповідача, суд зазначає, що посилання Відповідача на положення частини 4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставним, оскільки ТОВ «Автомир» обрано особою потерпілою в ДТП, а вимоги в даному випадку заявлені до відшкодування в порядку суброгації та підлягають відшкодуванню на загальних підставах, при тому, що норми вказаного закону у спірних правовідносинах не розповсюджуються на сторону Позивача та його страхувальника, які в свою чергу регулюються Законом України «Про страхування» та положеннями укладеного між сторонами договору добровільного страхування.

Статтею 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено порядок дій водія у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, водій причетний до дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди повідомити про дорожньо-транспортну пригоду страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу, яким він керував (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), а також надати відомості про місцезнаходження такого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та адресу, у тому числі електронну, для листування. Якщо водій з поважних причин не мав змоги виконати такі дії, він має підтвердити це документально.

Частиною 4 статті 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого (знищеного) майна зобов`язані зберігати пошкоджене (знищене) майно, у тому числі транспортні засоби, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, до того часу, поки його не огляне представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ), а також забезпечити можливість проведення огляду пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, представниками страховика (МТСБУ).

Страховик (МТСБУ) зобов`язаний провести огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом 10 робочих днів з дня повідомлення страховика (МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду чи в більший строк за зверненням осіб, зазначених у цій частині, щодо належного їм майна. Зазначені особи звільняються від обов`язку зберігання пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортних засобів, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, якщо з причин, що не залежать від них, їхніх дій чи бездіяльності, представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, у строк, передбачений цим абзацом.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом визначеного абзацом другим цієї частини строку, після повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, такий страховик (МТСБУ) відшкодовує потерпілій особі здійснені витрати на визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна.

В силу викладеного вище, суд презюмує, що саме на водія транспортного засобу, причетного до ДТП (в даному випадку страхувальника Відповідача) покладено обов`язок вчасно інформувати страховика про настання події, що може бути страховим випадком.

Підстави для розповсюдження такого обов`язку на страхувальника Позивачем перед Відповідачем відсутні.

Враховуючи те, що доказів існування у Відповідача наміру здійснити огляд пошкодженого транспортного засобу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що Відповідачем не доведено, що саме дії Позивача (страхувальника) призвели до унеможливлення розслідування щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування та унеможливилися здійснити огляд пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страховик (МТСБУ) має право для визначення (з`ясування) причин, обставин настання страхового випадку та визначення розміру шкоди, а особа страхувальника зобов`язані сприяти страховику.

Докази вчинення потерпілою особою чи страхувальником Відповідача зворотних дій матеріали справи не містять.

Відтак, зазначені Відповідачем у відзиві обставини не можуть бути підставою для не виплати суми страхового відшкодування Позивачу в порядку суброгації, який набув право вимоги в результаті виконання умов договору добровільного страхування.

Зазначеним вище доводи та аргументи Відповідача є спростованими, а заявлена до стягнення сума є обґрунтованою та встановлено стороною Позивача на підстав достатніх доказів.

Що стосується заявленої Позивачем до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із критеріями визначеними в частині 4 статті 126 ГПК України.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 колегією судді здійснено висновок, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

З огляду на зазначене вище, враховуючи фіксований розмір витрат на професійну правничу допомогу, фактично вчинені адвокатом дії щодо підготовки та подання позову, заявлені до відшкодування витрати у розмірі 7 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню стороною Відповідача.

Заперечення Відповідача в частині витрат на професійну правничу допомогу є узагальненими та формальними, а звернення Позивача в досудовому порядку в даній категорії справ не є обов`язковим.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи те, що Позивачем виплачено суму страхового відшкодування за шкоду спричинену страхувальником Відповідача та з огляду на перехід до Позивача права вимоги до Відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 ГПК України покладається на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер - Поліс» (вул. Володимирська, буд. 69, м. Київ, 01033; ідентифікаційний код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (вул. Теліги Олени, буд. 6, літ В, м. Київ, 04112; ідентифікаційний код 20033533) суму страхового відшкодування - 165 777 (сто шістдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят сім) грн, судовий збір - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять) дві грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу - 7 000 грн (сім тисяч) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 01.09.2025

Суддя Антон ПУКАС