ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2025 р. Справа№ 910/16012/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 31.07.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Моторно (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025

у справі №910/16012/24 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства Провагроінвест

до Моторно (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 14 665 351, 30 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Провідна (далі за текстом ПрАТ СК Провідна, позивач) з позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі за текстом МТСБУ, відповідач, скаржник) про стягнення 14 665 351, 3 грн частки сплачених позивачем гарантійних внесків до Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що з огляду на припинення його членства в МТСБУ в силу положень Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у нього виникло право на отримання частки базового та додаткового гарантійних внесків зі спливом 1 року з дня припинення такого членства.

Оскільки відповідачем кошти в розмірі 14 665 351, 30 грн, що становить 50 % від різниці залишку сплаченого гарантійного внеску та резерву збитків, не сплачено в позасудовому порядку Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/16012/24 позов Приватного акціонерного товариства Провагроінвест задоволено. Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь Приватного акціонерного товариства Провагроінвест частку коштів сплачених гарантійних внесків 14 665 351 грн 30 коп. та судовий збір 219 980 грн 27 коп.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку щодо настання у відповідача обов`язку здійснити виплату частки сплачених позивачем гарантійних внесків до Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах у вигляді базового та гарантійного внесків, а тому вимоги позивача є правомірними у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд прийняти до розгляду дану апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження по справі. Розгляд апеляційної скарги проводити з викликом сторін. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 року у справі №910/16012/24 та прийняте нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення ухвалено з порушенням ст. 236 ГПК України, судом першої інстанції здійснено формальний підхід до розгляду справи, ухвалено рішення на підставі не повно і не всебічно з`ясованих обставин, не дослідження в судовому засіданні обставин на які посилався скаржник, без врахування обставин, які акцентовані та аргументовані скаржником; не наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зокрема скаржник зазначає, що заявлені кошти не підлягають поверненню оскільки позивачем не дотримано умов пункту 3.3 Порядку повернення страховику базового гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих від 18.06.2015, а саме наявні скарги на дії позивача та наявна кредиторська заборгованість за нарахованими страховими виплатами за внутрішніми договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на дату звернення позивача із заявою.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

16.05.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що твердження скаржника про поширення дії мораторію на правовідносини у даній справі, не узгоджуються з нормами чинного законодавства, оскільки: (1) дія мораторію, запровадженого п.9 Прикінцевих та перехідних положень до Закону №3720- ІХ поширюється виключно на залишок гарантійного внеску, а не частку сплаченого гарантійного внеску, адже можливість застосування мораторію у випадку позивача було б можливим у разі або дострокового повернення залишку гарантійних внесків, або на третьому етапі повернення внесків частинами, за якого повертається повна сума залишків гарантійних внесків, що узгоджується з п. 3.13 Положення про ЦСР ФЗП від 19.12.2019 року; (2) зважаючи на висновок, викладений у рішенні КСУ від 09 лютого 1999 року у справі № 1-рп/1999 щодо застосування ст. 58 Конституції України, п.9 Прикінцевих та перехідних положень до Закону № 3720-ІХ не містить прямої вказівки про поширення дії мораторію на правовідносини, які виникли та регулюються Законом №1961-IV та рішеннями МТСБУ прийнятих на його виконання; (3) якщо і припустити слушність тверджень скаржника щодо мораторію, то у такому разі відбувається порушення принципу правової визначеності щодо позивача по справі, адже здійснення розрахунку залишків гарантійних внесків було здійснено у відповідності до Закону №1961-IV та рішень МТСБУ прийнятих на його виконання, в той час як саме повернення вже регулюється приписами Закону № 3720-ІХ.

09.07.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшли письмові судові дебати.

17.07.2025 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшли письмові судові дебати.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/16012/24. Призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/16012/24. Повідомлено, що судове засідання відбудеться 03.07.2025. Витребувано невідкладно матеріали справи №910/16012/24 з суду першої інстанції.

03.07.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 31.07.2025.

Позиції учасників справи, явка представників сторін у судове засідання

Представники позивача та відповідача з`явилися у судове засідання 31.07.2025 та надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 28.12.2012 року між МТСБУ (далі також - Бюро) та ПрАТ Провідна (далі також - Страховик) укладено договір про співпрацю № 066 (далі за текстом Договір), предметом якого визначено співробітництво сторін у сфері організації та провадження обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами страхування (пункт 1 Договору).

Підпунктом 2.1.2 пункту 2.1 Договору визначено, що Страховик зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати щомісячні членські внески до цільового фонду фінансування діяльності Бюро.

Бюро зобов`язується повернути на умовах, що визначені Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, положенням про фонд захисту потерпілих та цим Договором, гарантійні внески, сплачені Страховиком до цього фонду (підпункт 2.2.8 пункту 2.2 Договору).

Розділом 5 Договору закріплено умови повергнення гарантійного внеску шляхом врегулювання страхових випадків, а саме:

- у разі припинення членства Страховика в Бюро та настання не врегульованих Страховиком подій, які мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, Дирекція Бюро має право прийняти рішення про повернення Страховику залишку гарантійного внеску у фонд захисту потерпілих шляхом врегулювання таких подій (пункт 5.1);

- для здійснення повернення гарантійного внеску шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків згідно з укладеними Страховиком внутрішніми договорами страхування, Бюро від імені Страховика та за рахунок його гарантійного внеску до фонду захисту потерпілих має повноваження приймати та опрацьовувати повідомлення про страхові події, заяви про виплату страхового відшкодування, рішення про виплату страхового відшкодування чи відмову у виплаті страхового відшкодування та виплачувати страхове відшкодування (пункт 5.2).

Правлінням Національного банку України прийнято рішення № 113-рш від 23.03.2023 Про анулювання ПрАТ СК Провідна ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, що набрало чинності.

18.05.2023 рішенням загальних зборів членів МТСБУ, оформленого протоколом № 65/2023, припинено членство ПрАТ СК Провідна в МТСБУ на підставі поданої заяви (відповідно до підпункту а пункту 52.2 статті 52 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та підпункту 6.7.1 пункту 6.7 статті 6 Статуту МТСБУ).

Вказане рішення набуло чинності 19.05.2023, а зазначені вище обставини визнаються сторонами.

08.05.2024 Позивачем направлено до Відповідача запит №21-11/1090 щодо: суми гарантійних внесків, належних до повернення Позивачу та її розрахунок; строків повернення першої частини коштів гарантійних внесків Позивача.

У зв`язку з відсутністю відповіді відповідача на зазначений лист, 30.05.2024 позивач повторно звернувся до відповідача з листом № 21-11/2106, в якому повторно просив надати інформацію щодо: суми гарантійних внесків, належних до повернення Товариству та її розрахунок; строків повернення першої частини коштів гарантійних внесків Товариства. Також затребувано інформацію про форму заяви для повернення коштів.

31.05.2024 позивачем отримано відповідь відповідача від 16.05.2024 №5-31/21269, в якій серед іншого відповідачем повідомлено про неможливість повернення коштів Позивачу у зв`язку з існуванням кредиторської заборгованості позивача перед відповідачем, а також перебуванням на розгляді у відповідача 3 скарг щодо позивача.

При цьому судом першої інстанції враховано, що відповідачем ні до відповіді, ні до відзиву не надано докази існування у нього на розгляді 3-ох скарг.

11.06.2024 позивачем надіслано відповідачу лист № 22-19/2645, в якому втретє просив надати затребувану інформацію.

14.06.2024 відповідачем надано відповідь № 1-06/25528, в якій повідомлено, що: залишки гарантійних внесків позивача становлять 49 298 070,71 грн, однак подальше повернення внесків неможливе, у зв`язку з існуванням скарг щодо позивача.

Не погоджуючись із зазначеними висновками відповідача, 06.07.2024 позивачем направлено відповідачу лист № 22-19/4029, в якому викладено заперечення на твердження висловлені відповідачем у листі від 14.06.2024 №1- 06/25528.

У відповідь, 19.07.2024 відповідачем направлено позивачу лист № 1-06/30377, в якому Відповідач повідомив, про неможливість повернення коштів позивачу, у зв`язку із введенням з 20.06.2024 мораторію у зв`язку із прийняттям Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.05.2024.

01.11.2024 позивач звернувся до МТСБУ із заявою № 03-17/6681/7831 про повернення частки сплачених гарантійних внесків до Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах у розмірі 14 665 351,30 грн., з яких 8 236 612,05 грн. частина сплаченого базового гарантійного внеску, 6 428 739,25 грн. частина сплачених додаткових гарантійних внесків.

Листом № 4-03/49214 від 18.11.2024 відповідачем відмовлено у задоволенні зазначеної заяви позивача із посиланням на наступні причини: існує кредиторська заборгованість, що обліковується у єдиній централізованій базі даних МТСБУ та наявність на розгляді у відповідача трьох скарг.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом оскільки станом на дату його подачі кошти позивачу в розмірі 14 665 351, 30 грн залишаються несплаченими.

Обґрунтовуючи правомірність заявлених вимог позивач посилається на:

- положення підпункту 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 та пункту 51.9 статті 51 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 (далі за текстом - Закон № 1961-IV), зважаючи на добровільне припинення 19.05.2023 Позивачем членства в МТСБУ, позивач вважає, що в нього виникло право на повернення усього залишку сплачених гарантійних внесків до централізованих страхових фондів, в тому числі ФЗП (фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах). При цьому, здійснити повернення такого залишку МТСБУ зобов`язано протягом 3 років;

- положення підпункту 3.13.2 пункту 3.13 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо транспортних пригодах (далі за текстом Положення) від 19.12.2019 та пункту 3.4 Порядку повернення страховику базового гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих від 18.06.2015 (далі за текстом Порядок) оскільки у зв`язку зі спливом одного року з дня припинення членства в МТСБУ, у позивача виникло право на повернення частки із залишку сплачених до ФЗП базових гарантійних внесків, у розмірі, що визначається згідно з внутрішніми актами МТСБУ;

- на положення пункту 3.5 Положення про визначення розміру та порядку використання додаткових гарантійних внесків до централізованого страхового резервного Фонду захисту потерпілих МТСБУ (далі за текстом Положення від 23.04.2020), згідно з яким повернення сплачених до ФЗП додаткових гарантійних внесків здійснюється у такому ж порядку, що й сплачених базових гарантійних внесків, зі спливом 1 року з дня припинення членства в МТСБУ в силу чого у Позивача виникло також право на повернення частки сплачених до ФЗП додаткових гарантійних внесків.

Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач зазначає, що відповідно до пункту 6.14 Статуту МТСБУ порядок повернення гарантійних внесків до централізованого страхового резервного фонду визначається законодавством, положеннями про фонди та договором про співпрацю між страховиком і МТСБУ.

Однак, закон не містить процедури такого повернення.

У зв`язку з надходженням запиту позивача щодо строків повернення першої частини коштів гарантійних внесків страховика, то листом вих. № 5-31/21259 від 16.05.2024 позивачу наведено норми Порядку, а саме пункту 3.3, яким визначено, що заява страховика приймається до розгляду при виконанні страховиком наступних умов, зокрема:

відсутня кредиторська заборгованість за нарахованими страховими виплатами за внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на дату заяви (при цьому не приймається до розгляду заборгованість за виплатами, які, за поясненнями страховика, не можуть бути здійснені за форс-мажорними обставинами або за причинами, не пов`язаними з діяльністю страховика);

за останні 6 місяців до дати заяви в МТСБУ відсутні скарги на дії або бездіяльність страховика від потерпілих або страхувальників.

Однак, відповідач зазначає, що під час перевірки зазначеної інформації МТСБУ встановлено наступні невідповідності позивача зазначеному Порядку:

1) у ПрАТ СК Провідна наявна кредиторська заборгованість за нарахованими страховими виплатами за внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на дату запиту 5 011 440,61 грн.;

2) з 01.11.2023 у відділі правового забезпечення Юридичного управління МТСБУ перебувало на розгляді 3 (три) скарги на дії/ бездіяльність ПрАТ СК ПРОВІДНА за договорами ОСЦПВВНТЗ.

Так, відповідач стверджує, що на момент подання запиту у МТСБУ не могло виникнути обов`язку з повернення першої частини коштів гарантійних внесків страховика у зв`язку з наявністю скарг на Позивача та наявності в ЦБД МТСБУ кредиторської заборгованості.

Заперечуючи щодо таких доводів Відповідача, Позивач посилається на положення пункту 51.9 статті 51 Закону № 1961-IV, який передбачає право страховика на отримання сплачених ним гарантійних внесків і таке право виникає саме з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ, а даною нормою чітко окреслено як саме право на повернення гарантійних внесків, так і момент його виникнення - з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ.

Позивач звертає увагу суду на те, що наведеними положеннями Закону №1961-IV, а також внутрішніми актаим МТСБУ (Положення від 19.12.2019 року) визначено, що страховик, який має право на повернення гарантійних внесків, отримує гарантійні внески частинами з певною періодичністю, при цьому право на отримання першої частки виникає не раніше ніж через 1 рік після припинення членства страховика в Бюро, тобто момент виникнення права на отримання частки настає не раніше ніж через 1 рік після припинення членства страховика в Бюро, що відбулося у спірних правовідносинах.

Повернення гарантійних внесків позивач пов`язує з подачею ним заяви від 01.11.2024 року, однак зазначає, що подача цієї заяви є лише формою реалізації вже набутого права, що була здійснена Позивачем у відповідності до всіх вимог.

Позивач у відповіді на відзив звертає увагу суду на те, що відповідач у відзиві помилково стверджує, що терміни залишок сплачених гарантійних внесків та частка коштів, що підлягає поверненню є тотожними.

Так, на переконання позивача залишок сплачених гарантійних внесків - це поняття, що охоплює увесь обсяг коштів, що підлягає поверненню на користь страховика, що припинив членство в МТСБУ. При цьому, залишок сплачених гарантійних внесків, зважаючи на пункт 3.4 Порядку, використовується як розрахункова величина для визначення частки коштів, що підлягає поверненню, у випадках коли стягненню підлягає не увесь розмір залишку сплачених гарантійних внесків.

До того ж, залишок сплачених гарантійних внесків є змінною величиною, яка залежить від кількості повернутих МТСБУ коштів на користь страховика.

Частка коштів, що підлягає поверненню - це поняття, що охоплює частину залишку сплачених гарантійних внесків і становить 50% від його розміру, і яка підлягає поверненню в порядку визначеному Порядком. При цьому, частка коштів, що підлягає поверненню є сталою величиною, що визначається кожного року, в порядку визначеному пунктом 3.4 Порядку від 19.12.2019, протягом 3 років з моменту припинення страховиком членства в МТСБУ.

Згідно доводів позивача, запроваджений згідно пункту 9 Розділу VI Закону №3720-IX мораторій стосується саме повернення страховикам залишку сплачених гарантійних внесків, а не тієї частки, яку Позивач наразі просить суд стягнути.

Крім того, спірні правовідносини виникли між сторонами до моменту набрання чинності Закону № 3720-IX, а відтак дія останнього не може на них поширюватися.

Доводи відповідача, викладені у запереченнях на відповідь на відзив є аналогічним у відзиві.

Також судом досліджено долучений відповідачем до матеріалів справи висновок науково-правової експертизи від 18.02.2025 № 126/20-е, виконаного на запит МТСБУ та який на переконання суду не є доказом, а має допоміжний (консультативний) характер при тому, а також не є обов`язковим для суду відповідно до частини 1 статті 109 ГПК України оскільки фактично є джерелом неофіційного тлумачення пункту 9 розділу VI Прикінцеві та Перехідні положення Закону № 3720-ІХ від 21.05.2024, а можливість застосування вказаної норми при вирішення даної справи наразі входить до виключної компетенції даного складу суду із врахуванням суті спірних правовідносин.

Окрім викладеного, відповідачем долучено до матеріалів справи інформаційну довідку від 05.02.2025 № 5-31/3726, в якій МТСБУ зазначено, що сума в розмірі 19 740 914, 64 грн підлягала б поверненню позивачу в разі відсутності мораторію, введеного Законом № 3720-ІХ від 21.05.2024.

Також відповідачем у вказаній довідці зазначено розмір базового та додаткового гарантійних внесків страховика станом на 31.12.2023, а саме: кошти ФЗП 52 237 132, 75 грн; залишок базового гарантійного внеску 26 530 202, 84 грн; залишок додаткового гарантійного внеску 25 706 929, 91 грн.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно положень статті 39 Закону № 1961-IV та статті 40 Закону № 3720-IX МТСБУ є єдиним обов`язковим об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності.

Як зазначалось колегією суддів вище, що 23.03.2023 Правлінням Національного банку України Позивачу (найменування якого в ході розгляду справи змінено на ПрАТ Провагроінвест) анульовано ліцензію на провадження надання фінансових послуг, а 18.05.2023 рішенням загальних зборів членів МТСБУ, яке оформлено протоколом № 65/2023 припинено членство Позивача в МТСБУ.

Починаючи з 19.05.2023 Позивач не є членом МТСБУ.

Враховуючи період виникнення спірних правовідносин (2023-2024) колегія суддів вважає необхідним застосовувати чинну на той час редакцію Закону № 1961-IV.

Відповідно до пункту 51.9 статті 51 Закону № 1961-IV гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених МТСБУ, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства.

Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ, з фонду страхових гарантій - п`ять років з дня припинення його повного членства в МТСБУ, але не раніше наступного дня після виконання зобов`язань за договорами міжнародного страхування та перестрахування або передачі зобов`язань іншому страховику - повному члену МТСБУ.

Відповідно до статті 43 Закону № 1961-IV для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються такі централізовані страхові резервні фонди:

- фонд страхових гарантій, призначений для забезпечення платоспроможності МТСБУ під час взаєморозрахунків з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, з якими МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування та взаємне врегулювання питань стосовно відшкодування шкоди. Мінімальний розмір фонду страхових гарантій встановлюється на рівні встановленого Законом України Про страхування мінімального розміру статутного фонду страховика, що займається видами страхування іншими, ніж страхування життя;

- фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом.

Джерелами формування централізованих страхових резервних фондів є, зокрема, базовий та додаткові гарантійні внески у розмірі, визначеному МТСБУ (пункт 43.2 статті 43 Закону № 1961-IV).

Порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів встановлюються положенням про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів, що затверджується президією МТСБУ та погоджується з Координаційною радою МТСБУ (пункт 43.3 статті 43 Закону № 1961-IV).

Відповідно до пункту 43.4 статті 43 Закону № 1961-IV кошти, сплачені страховиками як базовий гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих, використовуються виключно для здійснення регламентних виплат, передбачених підпунктом ґ пункту 41.1 статті 41 цього Закону. У першу чергу використовується гарантійний внесок того страховика, для виконання зобов`язань якого він здійснюється.

Кошти, сплачені страховиком як додатковий гарантійний внесок до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, використовуються для виконання зобов`язань такого страховика перед МТСБУ. Кошти, сплачені страховиком як додатковий гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих, також можуть використовуватися для виконання зобов`язань такого страховика за внутрішніми договорами страхування перед членами МТСБУ, а сплачений як додатковий гарантійний внесок до фонду страхових гарантій - для виконання зобов`язань цього страховика за договорами міжнародного страхування та правочинами, пов`язаними з перестрахуванням його відповідальності за договорами міжнародного страхування.

Відповідно до пункту 51.9 статті 51 Закону № 1961-IV гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених МТСБУ, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ, з фонду страхових гарантій - п`ять років з дня припинення його повного членства в МТСБУ, але не раніше наступного дня після виконання зобов`язань за договорами міжнародного страхування та перестрахування або передачі зобов`язань іншому страховику - повному члену МТСБУ.

Відповідно до пункту 6.14 Статуту МТСБУ, затвердженого загальними зборами членів, оформленого протоколом від 18.10.18 № 55/2018 порядок повернення гарантійних внесків до централізованих страхових резервних фондів визначається положенням про такі фонди.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, що Положення від 19.12.2019 встановлює порядок і умови формування, використання та розміщення централізованого страхового резервного фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах.

Так, відповідно до підпункту 3.13.2 пункту 3.13. Положення від 19.12.2019 при виході страховика зі складу Бюро у зв`язку із виключенням з членів Бюро, втратою статусу асоційованого члена або позбавленням членства в Бюро повернення такому страховику його базового гарантійного внеску здійснюється у строк, визначений Законом.

При цьому частка коштів страховика, що підлягає поверненню, щорічно визначається в розмірі 50 % від різниці залишку сплаченого базового гарантійного внеску та резерву збитків цього страховика за договорами внутрішнього страхування станом на 31 грудня. Розмір розрахованого резерву збитків затверджується Президією Бюро. Повернення першої частини здійснюється не раніше ніж через 1 рік після припинення членства страховика в Бюро. Кожне наступне повернення коштів здійснюється не раніше ніж через 1 рік після попереднього повернення. Після закінчення другого року з початку таких повернень, у випадку відсутності зобов`язань страховика за договорами внутрішнього страхування, Дирекція Бюро приймає рішення про повернення страховику повної суми залишку коштів базового гарантійного внеску. Дострокове повернення залишку базового гарантійного внеску можливе на підставі договору про співпрацю або окремого договору зі страховиком, шляхом виплати страхових відшкодувань у результаті врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за внутрішніми договорами страхування такого страховика, в порядку, визначеному Президією Бюро.

Аналогічні норми щодо повернення страховику базового гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих містяться в пункті 3.4 Порядку.

Що стосується порядку повернення гарантійного внеску, то відповідно до пункту 3.5 Положення від 23.04.2020 у разі виходу (виключення) страховика зі складу членів МТСБУ, кошти додаткових гарантійних внесків використовуються відповідно до цього Положення, а залишок таких коштів повертається страховику відповідно до порядку повернення коштів централізованого страхового резервного фонду захисту потерпілих, якщо інший порядок пришвидшеного повернення коштів такому страховику не буде встановлено Президією МТСБУ.

Дослідивши зазначені вище норм, колегія суддів погоджується із доводами скаржника, що чинним законодавством не врегульовано питання повернення страховику його базового та додатково гарантійного внеску в силу чого дане питання підлягає регулюванню внутрішніми актами МТСБУ.

Водночас, як вірно зазначає позивач, після спливу одного року з моменту припинення членства в МТСБУ (19.05.2023) у нього виникло право з 19.05.2024 на стягнення саме частки із залишку сплачених до централізованого страхового резервного фонду захисту потерпілих у вигляді базових та додаткових гарантійних внесків, повернення яких відбувається однаково, а саме відповідно до затвердженого Порядку та на підставі заяви страховика.

Згідно пункту 3.3 Порядку заява страховика приймається до розгляду при виконанні страховиком визначених таким пунктом умов, зокрема, за відсутності кредиторської заборгованості за нарахованими страховими виплатами за внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на дату заяви; за останні 6 місяців до дати заяви в МТСБУ відсутні скарги на дії або бездіяльність страховика від потерпілих або страхувальників.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що відмова скаржника у виплаті позивачу частки сплачених гарантійних внесків оформлена листом від 18.11.2024 № 4-03/492114, в обґрунтування якої відповідач послався лише на існування мораторію, введеного пунктом 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 3720-IX.

Натомість як у відзиві на позов, так і у своїй апеляційній скарзі відповідач/скаржника також посилається про недотримання позивачем вказаних вище вимог пункту 3.3 Порядку.

Колегія суддів погоджується з аргументами позивача в частині розмежування термінів залишок сплачених гарантійних внесків та частка коштів, що підлягає поверненню згідно доводів, викладених у відповіді на відзив.

Наразі предметом даного спору є вирішення правомірності вимог позивача на повернення саме частки сплачених гарантійних внесків, яка є складовою поняття залишок сплачених гарантійних внесків та становить 50 % від його розміру, право на отримання якої виникає через 1 рік після припинення членства.

У силу досліджених доказів та вищевикладених обставин, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем належним чином реалізовано надане йому право в частині повернення коштів шляхом звернення із заявою від 01.11.2024 № 03-17/6681/7831, яке в свою чергу виникло 19.05.2024.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, у контексті відсутності доказів існування на розгляді у скаржника трьох скарг щодо діяльності ПрАТ СК Провідна та існування у позивача кредиторської заборгованості в розмірі 5 011 440, 61 станом як на дату звернення до суду з даним позовом, так і на момент апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, колегія суддів визнає дані заперечення скаржника необґрунтованими, та такими, що не спростовують обов`язок відшкодувати позивачу частку сплачених гарантійних платежів.

Що стосується посилань скаржника на неможливість задоволення вимоги позивача з огляду на дію мораторію на підставі пункту 9 Розділу VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №3720-IX, то суд апеляційної інстанції зазначає таке:

- п.9 Розділу VI Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 №3720-IX (далі Закон №3720-IX) - на два роки з дня набрання чинності цим Законом вводиться мораторій на повернення страховикам, які припинили членство в МТСБУ, залишку базового та додаткового гарантійних внесків, сплачених такими страховиками до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, розрахованого МТСБУ відповідно до цього Закону та рішень органів управління та контролю МТСБУ;

- п.9 Розділу VI Закон №3720-IX поширює свою дію виключно на відносини з повернення залишку, який буде розрахований за новими правилами Закон №3720-IX, про що прямоо зазначено в нормі «розрахованого МТСБУ відповідно до цього Закону та рішень органів управління та контролю МТСБУ», де новий розрахунок має бути здійснений за правилами ст. 54 Закону №3720-IX, де того в ч. 4 ст. 54 Закону №3720-IX передбачено, що розрахунки між МТСБУ та страховиком, якого позбавлено статусу повного члена МТСБУ або виключено з членів МТСБУ, здійснюються у порядку, встановленому відповідно радою МТСБУ з міжнародних питань чи радою МТСБУ із загальних питань;

- п.9 Розділу VI Закон №3720-IX в формулювані «розрахованого МТСБУ відповідно до цього Закону та рішень органів управління та контролю МТСБУ» - наявний саме сполучник «та», а не «або», який вчергове підтверджує висновок про те, що - п.9 Розділу VI Закон №3720-IX поширює свою дію виключно на відносини з повернення залишку, який буде розрахований за новими правилами, які ще тільки мають бути розроблені у відповідності до п. 12 Розділу VI Закон №3720- IX, тому власне і виправданим був мораторій саме на повернення залишку за новими правилами, які ще тільки мають бути розроблені;

- 03.02.2025 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, де абз. 3 арк. 6 вказано: «…на виконання вказаного п.9 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону №3720-IX поки не вчинено дії з приведенням у відповідність всіх нормативних актів…». Отже, спірні відносини не виникли з приводу повернення залишку, розрахованого МТСБУ відповідно до Закону №3720-IX та рішень органів управління та контролю МТСБУ, а тому норма - п.9 Розділу VI Закон №3720-IX не підлягає застосуванню;

- Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, затверджене Протоколом Президії МТСБУ №461/2019 від 19.12.2019 року та Порядок повернення страховику базового гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих, затвердженому Протоколом Президії МТСБУ від 18.06.2015 року №355/2015 розрізнюють поняття та порядок повернення залишку та частки гарантійних внесків, де п. 3.13 та п. 3.4. відповідно передбачають повернення частики через 1 рік, а повернення залишку через 2 роки або достроково, однак в п.9 Розділу VI Закон №3720-IX вказано лише про мораторій на повернення залишку, тому навіть, якщо й припустити можливість його застосування, то він все одно не регулює предмет спору, а саме повернення частки, а не залишку, де повернення частки окремим самостійним елементом та окремим самостійним правом Позивача на отримання.

- Застосування п.9 Розділу VI Закон №3720-IX суперечило б ст. 58 Конституції України, адже право на повернення внесків виникло 19.05.2023, право на отримання частки виникло 19.05.2024, розрахунок частки здійснено МТСБУ станом на 19.05.2024 року, а тому норми п.9 Розділу VI Закон №3720-IX, які прийняті 07.06.2024 не регулюють відносини із зворотною дією в часі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, заявлених до стягнення сум, колегія суддів погоджується із висновоком суду першої інстанції щодо його обґрунтованості, а відтак і правомірності заявлених вимог.

Також колегія суддів звертає увагу, що згідно наданої відповідачем інформаційної довідки від 05.02.2025 № 5-31/3726 МТСБУ зазначено, що сума, яка підлягала б повернення у випадку відсутності мораторію є більшою ніж заявлена, а заперечення Відповідача в частині правильності здійснених позивачем розрахунків відсутні оскільки доводи сторони фактично гуртуються на відсутності у позивача права на її отримання.

Підсумовуючи все викладене вище в сукупності, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції щодо настання у відповідача обов`язку здійснити виплату частки сплачених позивачем гарантійних внесків до Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах у вигляді базового та гарантійного внесків, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вимоги позивача є правомірними у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних рішень в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених у апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скаргзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/16012/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/16012/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/16012/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Моторно (транспортним) страховим бюро України.

4. Матеріали справи №910/16012/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 02.09.2025. (після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О.з лікарняного та суддів Суліма В.В., Гаврилюка О.М. з відпустки)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк