ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відвід судді

08.09.2025 р. Справа № 7/127

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., розглянувши матеріали

заяви ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича (№ 04/127-сзвс від 04.09.2025 року)

про відвід судді у справі № 7/127

за заявою 1. Закритого акціонерного товариства "Лазірківський елеватор", с. Лазірки, Оржицького району

2. Приватного підприємця Михайлика Сергія Володимировича, м. Лубни

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", с. Остапівка, Лубенського району

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Полтавської області знаходиться справа про банкрутство сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", с. Остапівка, Лубенського району ().

Ухвалою суду від 01.04.2025 року прийнято до відома звіт ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича № 31/127-сз від 31.03.2025 року та відкладено розгляд справи з приводу заслуховування звіту ліквідатора на 13.05.2025 р. на 10:00.

У зв`язку з перебуванням судді Білоусова С.М. у відпустці засідання суду в цей день не відбулося.

Враховуючи вихід з відпустки судді Білоусова С.М., ухвалою від 02.06.2025 року призначено розгляд справи з приводу заслуховування звіту ліквідатора на 08.07.2025 р. на 10:00.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.07.2025 року звіт ліквідатора Іващука Валентина Анатолійовича вих. № 11/127-сз від 11.05.2025 року (вх. № 8942 від 07.07.2025 року) прийнято до відома та відкладено розгляд справи на 09.09.2025 року на 10:45.

05.09.2025 року до господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла заява (вх. № 11429) про приєднання до справи заяви № 04/127-сзвс від 04.09.2025 року про відвід судді.

В обгрунтування заяви про відвід судді заявник вказує на те, що рішенням судді Господарського суду Полтавської області Білоусовим С.М. від 02.09.2024 р. по справі № 7/127(917/649/24) відмовлено повністю в позові ліквідатора банкрота СТОВ "Нива" (код 30380232, с. Остапівка, Лубенського району, Полтавської області) до ФГ "КАРАТ АТ" (код 43633826) про витребування майна боржника з чужого незаконного володіння.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2024 р. апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА", в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.09.2024 р. у справі №7/127(917/649/24) задоволено, рішення Господарського суду Полтавської області від 02.09.2024 р. у справі № 7/127(917/649/24) скасовано, прийнято нове рішення у справі № 7/127(917/649/24), яким позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича до Фермерського господарства "КАРАТ АТ" про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено. Витребувано з незаконного володіння Фермерського господарства "КАРАТ АТ" (37543, Полтавська область, Лубенський район, с. Остапівка, вул. Калинова, буд.11А, кВ.1, ідентифікаційний номер 43633826) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА» (37500, Полтавська область, Лубенський район, с. Остапівка, ідентифікаційний код 30380232) нерухоме майно:

- «критий тік №2», загальною площею: 723,0 м2, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Лубенський район, с. Остапівка, вул. Калинова (вул.Калиніна), буд.30

- «зерносховище №1», загальною площею: 787,1 м2, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Лубенський район, с. Остапівка, вул. Калинова (вул.Калиніна),30.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Білоуса В. В. головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В. Я. постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2024 року у справі № 7/127(917/649/24) залишено без змін.

А тому скаржник вважає, що суддя Білоусов С.М. виявляє неналежне ставлення до розгляду справи, упередженість, діє не в інтересах кредиторів, а заінтересованих осіб, та можливий місцевий вплив на нього, ігноруючи вимоги діючого законодавства, тому не може в подальшому проводити розгляд даної справи.

Суд , розглядаючи заяву про відвід судді, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу .

Згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах Фей проти Австрії (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія A, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та Веттштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10.06.1996, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Згідно із ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Керуючись завданнями та принципами господарського судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, змагальності сторін, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Однією з основних засад господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

В Коментарі до Кодексу суддівської етики зазначено, що суддя повинен дбати про те, щоб його поведінка була бездоганною з точки зору стороннього спостерігача. Дії та поведінка судді повинні підтримувати впевненість громадськості у чесності й непідкупності судових органів. Не досить лише вершити правосуддя; потрібно, щоб його звершення було очевидним для загалу.

В Коментарі також зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес .

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі Хаушільдт проти Данії (Заява № 10486/83) від 24.05.1989). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Бочан проти України (Заява № 7577/02) від 03.05.2007 року суд нагадує, що у питанні визначення безсторонності суду, навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Відповідно до рішення у справі "Газета "Україна-центр" проти України" (Заява № 16695/04) від 15.10.2010 року, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи вищевикладене та пункт п`ятий частини першої статті 35 ГПК України, наведені рішення ЄСПЛ, Бангалорські принципи та висновок Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи, не дивлячись на відсутність у судді будь-якого прямого чи опосередкованого інтересу до результатів розгляду даної справи, з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості судді Господарського суду Полтавської області та задля забезпечення довіри до судової влади в Україні, суд дійшов до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Білоусова С.М. від участі у розгляді справи № 7/127.

Керуючись ст. ст. 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву № 04/127-сзвс від 04.09.2025 року про відвід судді Білоусова С.М. від розгляду справи № 7/127.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню (ст. ст. 235, 255 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Білоусов С. М.