ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 року м.Дніпро Справа № 908/217/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники сторін:

від позивачів: Солнцев П.Б. (власні засоби);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2024 (суддя Давиденко І.В., повний текст якого підписаний13.09.2024) у справі № 908/217/24

позивач-1: ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

позивач-2: ОСОБА_2 , м. Запоріжжя

позивач-3: ОСОБА_3 , м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна м. Запоріжжя

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна про стягнення 882 910,78 грн на підставі Договору № 21210454 від 20.10.2021, що є спадщиною, з урахуванням часток кожного позивача.

Позовна заява мотивована тим, що 20.10.2021 чоловік позивача 1 та батько позивачів 2, 3 уклав Договір з відповідачем про виконання робіт, відповідно до якого відповідач не виконав своїх зобов`язань належним чином з оплати виконаних робіт. 29.03.2022 чоловік позивача 1 та батько позивачів 2, 3 помер, позивачі 1, 2, 3 прийняли спадщину від померлого. Відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати виконаних робіт за Договором не виконав. Позивачі 1, 2, 3 вважають, що з відповідача на їх користь підлягає до стягнення сума трьох процентів річних від простроченої суми, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання та втрат від інфляції, що передбачено частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

08.07.2024 представником позивачів 1, 2, 3, на підставі ч. 3 ст. 184 ГПК України, ст. 216 ЦК України, подано заяву про застосування наслідків недійсного правочину у певній частині (вх. № 13748/08-08/24 від 08.07.2024).

06.08.2024 представник позивачів 1, 2, 3 підтримав заяву про уточнення позовних вимог, шляхом зменшення та підтримав заяву про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Господарський суд, розглянувши заяву представника позивачів 1, 2, 3 про уточнення позовних вимог, шляхом їх зменшення, прийшов до висновку, що така заява відповідає ст. 46 ГПК України та прийняв до розгляду зменшені позовні вимоги.

З огляду на що, судом розглядалися позовні вимоги про:

- стягнення з відповідача на користь позивача 1: 134 158,175 грн інфляційних втрат, 19 584,65 грн 3 % річних, 74 029,00 грн пені;

- стягнення з відповідача на користь позивача 2: 67 079,00 грн інфляційних втрат, 9 792,00 грн 3 % річних, 37 014,00 грн пені;

- стягнення з відповідача на користь позивача 3: 67 079,00 грн інфляційних втрат, 9 792,00 грн 3 % річних, 37 014,00 грн пені.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.09.2024 у справі № 908/217/24 позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 м. Запоріжжя 19 389 грн 22 коп. 3 % річних, 134 158 грн. 17 коп. втрат від інфляції.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна м. Запоріжжя на користь ОСОБА_2 м. Запоріжжя 9 694 грн.61 коп. 3 % річних, 67 079 грн 00 коп. втрат від інфляції.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна м. Запоріжжя на користь ОСОБА_3 м. Запоріжжя 9 694 грн. 61 коп. 3 % річних, 67 079 грн. 00 коп. втрат від інфляції.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 м. Запоріжжя 3 817 грн. 21 коп. витрат зі сплати судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна м. Запоріжжя на користь ОСОБА_2 м. Запоріжжя 1 908 грн. 61 коп. витрат зі сплати судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна м. Запоріжжя на користь ОСОБА_3 м. Запоріжжя 1 908 грн. 61 коп. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням у задоволеній частині вимог, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Приватне акціонерне товариство Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна, в якій просить скасувати оскаржуване рішення.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтвердили те, що позивачі успадкували право вимоги виконання зобов`язань на суму 217 290,45 грн. за актом від 03.12.2021, на суму 298 820,00 грн. за актом від 05.12.2021, на суму 451 256,00 грн. за актом від 10.12.2021, а також право нараховувати на ці суми 3% річних та втрати від інфляції, оскільки у свідоцтвах про право на спадщину за законом від 29.09.2023 № 2545, № 2549 та № 2553, які були надані позивачами для підтвердження обсягу успадкованих прав, зазначається лише про отримання права вимоги на суму 367 366,00 грн., яка оплачена Відповідачем ще до відкриття провадження у справі № 908/217/24.

Зазначає, що документом, який підтверджує обсяг майнових прав, які перейшли від спадкодавця до спадкоємців, і межу вартості майна, одержаного у спадщину, є свідоцтво про право на спадщину. Саме свідоцтво про право на спадщину є належним і допустимим доказом наявності та обсягу права вимоги спадкоємців до інших осіб. Одних лише тверджень Позивачів, без документального підтвердження, недостатньо для того, щоб встановити факт отримання Позивачами у спадщину відповідних прав.

Згідно свідоцтв від 29.09.2023 № 2545, № 2549, № 2553 Позивачі набули право вимоги виконання ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» зобов`язання за договором № 21210454 від 20.10.2021, акт від 10.12.2021, залишок вартості робіт до сплати складає 367 366,00 грн.

У витягах про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ 74151177, № 74150571 та №74151772) вказується, що загальна вартість майна всіх спадкоємців становить 367 366,00 грн.

Отже, Позивачі у відносинах з Відповідачем оформили та набули від ОСОБА_4 наступне спадкове право: право вимоги виконання ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» зобов`язання за договором № 21210454 від 20.10.2021 вартістю 367 366,00 грн. (акт від 10.12.2021). Загальна сума отриманого Позивачами майна складає 367 366,00 грн.

Позивачами від Відповідача отримано все спадкове майно, яке передбачено у Свідоцтвах від 29.09.2023: ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» перерахувало Позивачам 367 366,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 91509 та № 91510 від 07.03.2024.

Наявність у Позивачів права вимоги інших сум, окрім 367 366,00 грн., та за іншими актами по договору №21210454 від 20.10.2021, окрім акту від 10.12.2021, належним чином не підтверджено.

З огляду на вказане, Позивачами не доведено, а господарським судом необґрунтовано визнано встановленим факт набуття ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права вимоги щодо стягнення з ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» 3 % річних та втрат від інфляції, нарахованих на суму 217 290,45 грн. за актом від 03.12.2021, на суму 298 820,00 грн. за актом від 05.12.2021, на суму 451 256,00 грн. за актом від 10.12.2021.

29.06.2023 ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» сплатило ФОП Арабаджи Д.К. грошові кошти у розмірі 367 366,00 гри., що підтверджується платіжною інструкцією № 80061.

29.06.2023 о 14:45:08 вказана платіжна інструкція була виконана банком Відповідача, про що міститься відмітка у платіжній інструкції № 80061. Грошові кошти у розмірі 367 366,00 грн. надійшли до надавала платіжних послуг ФОП ОСОБА_4 для їх зарахування на його рахунок.

Таким чином, 29.06.2023 ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» виконало зобов`язання зі сплати 367 366,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 80061 від 29.06.2023. Тому у Позивачів відсутні правові підстави для нарахування, а у суду для стягнення втрат від інфляції та 3% річних за період з 29.06.2023 (з дня оплати) по 29.01.2024.

Позивачі не є виконавцями за договором № 21210454 від 20.10.2021, а є лише спадкоємцями кредитора, які успадкували від ОСОБА_4 певний обсяг прав та обов`язків у правовідносинах з ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ». Обсяг прав Позивачів у правовідносинах з ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» зазначений у Свідоцтвах про право на спадщину.

Оскільки Позивачі не є виконавцями за договором № 21210454 від 20.10.2021, то положення договору, зокрема строки оплати, на взаємовідносини Позивачів та ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» не розповсюджуються.

Право на стягнення 3% річних та втрат від інфляції може бути успадковане спадкоємцями лише у разі, коли їх сплата була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. В іншому випадку таке право до спадкоємців не переходить і до складу спадкового майна не входить.

Оскільки ОСОБА_4 за життя право на стягнення з ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» заявлених Позивачами сум не реалізував, такий спір судом не вирішувався та санкції з Відповідача не стягувались, то й Позивачі не успадкували таке право і не можуть претендувати на їх отримання.

Судом при розрахунку розміру судового збору, який покладено на Відповідача, не враховано те, що при поданні позову Позивачами невірно розрахована ціна позову і розмір судового збору, який мав бути ними оплачений.

Позивачі у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що згідно свідоцтв про право на спадщину від 29 вересня 2023 року до Позивачів перейшло право вимоги зобов`язань за Договором № 21210454 від 20.10.2021, таким чином відбулась заміна кредитора у зобов`язанні на підставі закону.

Отже, Позивачі у встановленому законодавством порядку прийняли спадщину після смерті позивача ФОП ОСОБА_4 , і є його правонаступниками в матеріальному правовідношенні, а саме Кредиторами у зобов`язанні, договорі № 21210454 від 20.10.2021.

Позивачі по справі є правонаступниками по Договору на підставі закону, та згідно ст. 1218 ЦК України, успадкували усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Правонаступництво на підставі спадщини не може бути обмежено умовами господарського Договору, так як обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права, а саме право на спадщину, передбачені ст. 1216-1218 ЦК України.

На підставі викладеного, пункт 11.3 Договору №21210454 від 20.10.2021 є недійсним (нікчемній правочин) у силу ст.ст. 27, 215 ,216, 217 ЦК, у зв`язку з тим, що обмежує права спадкодавців, які прямо передбачені Законом , а саме статтею 1218 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 09.10.2024 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

18.10.2024 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

09.10.2024 представником Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна Петрушенко Л.Л. подано суду клопотання про скасування протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (08.10.2024 15:43:43) та здійснення автоматизованого розподілу судової справи (апеляційної скарги ПрАТ Днапроспецсталь на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2024 у справі № 908/217/24).

Клопотання з посиланням на п.4 ч.1 ст.35 ГПК України обґрунтовано тим, що визначення складу суду протоколом від 08.10.2024 є порушенням процесуального законодавства, оскільки визначення судді-доповідача та колегії суддів для розгляду апеляційної скарги ПрАТ Дніпроспецсталь відбулося без застосування автоматизованого розподілу судової справи.

Заявник наголошує, що пункт 21 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30, про який зазначено у Протоколі передачі судової справи раніше визначеному складу суду, не підлягає застосуванню, оскільки попереднє апеляційне провадження у складі колегії суддів Іванова О.Г., Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. за апеляційною скаргою Позивачів було завершено шляхом ухвалення Центральним апеляційним господарським судом Постанови від 20.03.2024 у справі № 908/217/24.

З урахуванням нормативного обґрунтування, подане клопотання фактично є заявою про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді, доповідача Іванова О.Г., суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. від розгляду цієї справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2024 у даній справі заяву представника Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна Петрушенко Ліани Леонідівни про відвід суддів Іванова О.Г., Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. визнано необґрунтованою. Для вирішення питання про відвід вирішено передати заяву судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу і визначається в порядку, встановленому ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.10.2024р. вирішення заяви про відвід суддів Іванова О.Г., Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. передано на розгляд судді Кощеєву І.М.

Ухвалою суду від 21.10.2024 (суддя Кощеєв І.М.) відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна про відвід суддів Центрального апеляційного господарського суду Іванова О.Г., Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. у справі №908/217/24.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2024 (у складі колегії суддів: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.) відкрито апеляційне провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2024 у справі №908/217/24; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 03.02.2025.

13.01.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

16.01.2025 надійшло аналогічне клопотання від представника відповідача.

В судовому засіданні 03.02.2025 оголошено перерву до 19.06.2025.

В судовому засіданні 19.06.2025 оголошено перерву до 25.06.2025.

В судовому засіданні 25.06.2025 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

20.10.2021 між Приватним акціонерним товариством Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Арабаджи Дмитром Костянтиновичем (Виконавець) укладено Договір № 21210454 (Договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати монтажні та пусконалагоджувальні роботи системи ІР відео спостереження в СПЦ-2, згідно проекту Система ІР відео спостереження Сталеплавильного цеху № 2, АКР, ДПШ, ділянки підготовки виливниць. ПрАТ Дніпроспецсталь м. Запоріжжя. Нове будівництво. Об`єм робіт, що виконується в рамках цього Договору вказані у Специфікації робіт (Додаток № 1 до Договору).

Відповідно до підписаної сторонами Договору Специфікації, що є Додатком 1 до Договору, загальна вартість робіт складає 967366,45 грн, а саме: прокладка трубної розводки, монтажні роботи, пуско-налагоджувальні роботи.

Пунктом 2.3 Договору встановлено, що Замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи згідно з умовами цього Договору.

Виконавець зобов`язується приступити до виконання робіт у обумовлений з Замовником термін (п. 2.5.1 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору, загальна сума Договору становить 967 366,45 грн без ПДВ і включає в себе витрати на: виконання монтажних, пусконалагоджувальних робіт і прокладку трубної розводки. Загальна сума договору складається з вартості робіт 298 820,00 грн без ПДВ, пуско-налагоджених робіт 451256,00 грн без ПДВ та прокладки трубної розводки 217 290,45 грн без ПДВ.

Оплата суми Договору за роботи, зазначені у Додатку № 1 (Специфікація робіт та послуг) сплачується Замовником протягом 60 календарних днів після підписання Замовником Акту приймання-передачі виконаних робіт, згідно п. 5.1 Договору (п. 3.2 Договору).

Пунктом 3.4 Договору узгоджено, що оплата виконаних робіт здійснюється на підставі оформлених і підписаних сторонами актами приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.5 Договору, оплата послуг за фактично виконані роботи здійснюється на розрахунковий рахунок виконавця з відстрочкою оплати 60 днів від дати підписання сторонами акту приймання виконаних робіт.

Приймання-передача виконаних робіт здійснюється з актом приймання виконаних робіт (п. 5.1 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору, Виконавцем надані Замовнику обумовлені послуги на загальну суму 967 366,45 грн без ПДВ, що підтверджується:

- актом здачі-приймання виконаних робіт від 03.12.2021 (підписаний сторонами 08.12.2021) по Договору № 21210454 від 20.10.2021 на суму 217 290,45 грн;

- актом здачі-приймання виконаних робіт від 05.12.2021 (підписаний сторонами 08.12.2021) по Договору № 21210454 від 20.10.2021 на суму 298 820,00 грн;

- актом здачі-приймання виконаних робіт від 10.12.2021 (підписаний сторонами 14.12.2021) по Договору № 21210454 від 20.10.2021 на суму 451 256,00 грн.

Відповідач здійснив оплати по актам на загальну суму 600 000,45 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: № 70609 від 30.10.2022, № 74439 від 28.02.2023, № 77217 від 21.04.2023, № 74438 від 28.02.2023, № 77218 від 21.04.2023.

Несплачена Замовником Виконавцю сума виконаних робіт склала 367 366,00 грн.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 30.03.2022, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Свідоцтв від 29.09.2023 № 2545, № 2549, № 2553 про право на спадщину за законом, посвідчених приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О., спадщина, на яку видані свідоцтва складається з: права вимоги виконання зобов`язань за Договором № 21210454 від 20.10.2021, акт від 10.12.2021, залишок вартості робіт до сплати складає 367 366,00 грн, укладеного померлим ФОП ОСОБА_4 (чоловіком позивача 1 та батьком позивачів 2, 3) та Приватним акціонерним товариством Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна, що підтверджується листом Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна № 132/45 від 18.07.2023.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є: ОСОБА_1 (дружина померлого), ОСОБА_2 (син померлого), ОСОБА_3 (донька померлого).

ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом № 2545 від 29.09.2023 на 1/2 частку вказаного майна.

ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом № 2549 від 29.09.2023 на 1/4 частку вказаного майна.

ОСОБА_3 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом № 2553 від 29.09.2023 на 1/4 частку вказаного майна.

Отже, позивачі 1, 2, 3 успадкували від ОСОБА_4 право вимоги щодо стягнення суми боргу з боржника Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна за Договором № 21210454 від 20.10.2021.

26.10.2023 ОСОБА_1 , в тому числі в особі ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 подано заяви до Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна про перерахування невиконаних зобов`язань за Договором № 21210454 від 20.10.2021 спадкоємцям.

22.12.2023 ОСОБА_1 подано Приватному акціонерному товариству Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна лист-претензію № 1 до Договору № 21210454 від 20.10.2021 з вимогою оплатити зобов`язання по Договору.

Матеріали справи не містять відповіді Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна на вказаний лист-претензію.

07.03.2024 відповідачем здійснено оплату на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадкових частин в розмірі 367 366,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 91510 від 07.03.2024 в сумі 275 524,50 грн та № 91509 від 07.03.2024 в сумі 91 841,50 грн.

Отже, суму основного боргу за зобов`язанням по Договору відповідачем на користь спадкоємців оплачено в повному обсязі.

Несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за Договором стало підставою для звернення позивачів 1, 2, 3 до суду з даним позовом про: стягнення з відповідача на користь позивача 1: 134 158,175 грн інфляційних втрат, 19 584,65 грн 3 % річних, 74 029,00 грн пені; стягнення з відповідача на користь позивача 2: 67 079,00 грн інфляційних втрат, 9 792,00 грн 3 % річних, 37 014,00 грн пені; стягнення з відповідача на користь позивача 3: 67 079,00 грн інфляційних втрат, 9 792,00 грн 3 % річних, 37 014,00 грн пені.

Частково задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що з огляду на те, що Відповідач порушив грошове зобов`язання з повернення заборгованості за Договором, у позивачів 1, 2, 3 виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3%, втрат від інфляції, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України у визначеному судом розмірі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, господарський суд виходив з того, що предметом спадкування може бути неустойка у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві. Оскільки матеріали справи не містять та представником позивачів 1, 2, 3, не доведено, що спадкодавцю (ФОП Арабаджи Д.К.) за життя було присуджено судом пеню, заявлену у даній справі, господарський суд відмовив позивачам у задоволенні вимоги про стягнення пені.

Також, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, господарський суд виходив з того, що тлумачення статті 215 ЦК України свідчить, що підстава недійсності правочину (оспорюваності чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину.

Судом встановлено, що доказів наявності підстав для недійсності правочину на момент вчинення правочину матеріали справи не містять, підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відсутні.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується лише в частині стягнення 3 % річних та втрат від інфляції.

Оскільки рішення суду в частині відмови у стягнення пені та відмови у застосуванні наслідків недійсності нікчемного правочину заявником апеляційної скарги не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Таким чином, з урахуванням меж апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

У відповідності до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

З огляду на вищенаведені положення Цивільного кодексу України та аналіз умов укладеного між сторонами Договору № 21210454 від 20.10.2021, колегія суддів не має можливості кваліфікувати правовідносини сторін як такі, що виникли лише за договором одного виду.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що даний договір за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи договору про надання послуг та договору підряду.

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України).

У зв`язку з чим, до відносин сторін, що склалися за наслідком укладання Договору № 21210454 від 20.10.2021 слід застосовувати лише у відповідних частинах положення Цивільного кодексу, які регулюють як відносини з надання послуг, так і відносини підряду.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору № 21210454 від 20.10.2021, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору Виконавцем надані Замовнику обумовлені послуги на загальну суму 967 366,45 грн без ПДВ, що підтверджується:

- актом здачі-приймання виконаних робіт від 03.12.2021 (підписаний сторонами 08.12.2021) по Договору № 21210454 від 20.10.2021 на суму 217 290,45 грн;

- актом здачі-приймання виконаних робіт від 05.12.2021 (підписаний сторонами 08.12.2021) по Договору № 21210454 від 20.10.2021 на суму 298 820,00 грн;

- актом здачі-приймання виконаних робіт від 10.12.2021 (підписаний сторонами 14.12.2021) по Договору № 21210454 від 20.10.2021 на суму 451 256,00 грн.

Стаття 530 ЦК України встановлює, якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату). Якщо строк (період) виконання боржником зобов`язання не встановлений або зазначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в любий час. Боржник повинен оплатити такий борг в семиденний строк з дня пред`явлення вимоги, якщо зобов`язання негайного виконання не витікає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи умови п. 3.2 Договору, зокрема, що оплата суми Договору за роботи сплачується Замовником протягом 60 календарних днів після підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт, отже:

- по акту здачі-приймання виконаних робіт від 03.12.2021 (підписаний сторонами 08.12.2021) по Договору № 21210454 від 20.10.2021 на суму 217 290,45 грн, граничний строк оплати - 06.02.2022;

- по акту здачі-приймання виконаних робіт від 05.12.2021 (підписаний сторонами 08.12.2021) по Договору № 21210454 від 20.10.2021 на суму 298 820,00 грн, граничний строк оплати - 06.02.2022;

- по акту здачі-приймання виконаних робіт від 10.12.2021 (підписаний сторонами 14.12.2021) по Договору № 21210454 від 20.10.2021 на суму 451 256,00 грн, граничний строк оплати - 12.02.2022.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем на виконання умов Договору були здійснено платежі наступним чином:

- по акту здачі-приймання виконаних робіт від 03.12.2021: платіжною інструкцією № 70609 від 30.10.2022 в розмірі 50 000,00 грн, платіжною інструкцією № 74439 від 28.02.2023 в розмірі 101 180,00 грн, платіжною інструкцією № 77217 від 21.04.2023 в розмірі 66 110,45 грн;

- по акту здачі-приймання виконаних робіт від 05.12.2021: платіжною інструкцією № 74438 від 28.02.2023 в розмірі 298 820,00 грн;

- по акту здачі-приймання виконаних робіт від 10.12.2021: платіжною інструкцією № 77218 від 21.04.2023 в розмірі 83 890,00 грн, платіжною інструкцією № 91510 від 07.03.2024 в розмірі 275 524,50 грн, платіжною інструкцією № 91509 від 07.03.2024 в розмірі 91 841,50 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджено, що Відповідач свої зобов`язання з оплати виконаних робіт за Договором виконав у повному обсязі, однак несвоєчасно.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Свідоцтв від 29.09.2023 № 2545, № 2549, №2553 про право на спадщину за законом, посвідчених приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О., спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з: права вимоги виконання зобов`язань за Договором № 21210454 від 20.10.2021, акт від 10.12.2021, залишок вартості робіт до сплати складає 367 366,00 грн, укладеного померлим ОСОБА_4 та Приватним акціонерним товариством Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна.

Відповідачем 07.03.2024 було оплачено залишок вартості робіт в розмірі 367 366,00 грн.

Отже, позивачі 1, 2, 3 за законом успадкували право вимоги щодо виконання зобов`язань за Договором № 21210454 від 20.10.2021.

Позивачі просили суд стягнути з відповідача по акту від 03.12.2021 за загальний період з 02.02.2022 по 30.10.2022, по акту від 05.12.2021 за період з 04.02.2022 по 28.02.2023, по акту від 10.12.2021 за загальний період з 08.02.2022 по 29.01.2024: на користь позивача 1: 134 158,175 грн інфляційних втрат, 19 584,65 грн 3% річних; на користь позивача 2: 67 079,00 грн інфляційних втрат, 9 792,00 грн 3% річних; на користь позивача 3: 67 079,00 грн інфляційних втрат, 9 792,00 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18)).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з повернення заборгованості за Договором, у позивачів 1, 2, 3 виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3%, втрат від інфляції, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України у визначеному судом розмірі.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 638/2241/15-ц від 29.04.2024.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивачів (межі зазначеного ними періоду), дні фактичної сплати Відповідачем суми боргу, положення частини п`ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, дати підписання сторонами актів наданих послуг, колегія суддів відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат прийшла до висновку, що місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 1 - 19 389,22 грн 3 % річних за загальний період з 07.02.2022 по 29.01.2024 та 134 158,17 грн втрат від інфляції за загальний період з лютого 2022 року по січень 2024 року; на користь позивачів 2, 3 по - 9 694, 61 грн 3 % річних за загальний період з 07.02.2022 по 29.01.2024 та по 67 079,00 грн втрат від інфляції за загальний період з лютого 2022 року по січень 2024 року, нарахованих у відповідності із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідача мало місце.

Згідно з ч. ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Позивачами 1, 2, 3 також заявлено до стягнення з відповідача суму пені на користь позивача 1 - 74 029,00 грн, на користь позивача 2 - 37 014,00 грн, на користь позивача 3 - 37 014,00 грн.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Отже, предметом спадкування може бути неустойка у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві.

Оскільки матеріали справи не містять та представником позивачів 1, 2, 3 не доведено, що спадкодавцю (ФОП Арабаджи Д.К.) за життя було присуджено судом пеню, заявлену у даній справі, господарський суд підставно відмовив позивачам 1, 2, 3 у задоволенні вимоги про стягнення пені.

В той же час, доводи заявника апеляційної скарги про те, що право на стягнення 3 % річних та втрат від інфляції може бути успадковане спадкоємцями лише у разі, коли їх сплата була присуджена судом спадкодавцеві за його життя; в іншому випадку таке право до спадкоємців не переходить і до складу спадкового майна не входить, суперечать частині 2 ст. 1230 ЦК України.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що:

- позивачами від Відповідача отримано все спадкове майно, яке передбачено у Свідоцтвах від 29.09.2023: ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» перерахувало Позивачам 367 366,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 91509 та № 91510 від 07.03.2024;

- наявність у Позивачів права вимоги інших сум, окрім 367 366,00 грн., та за іншими актами по договору №21210454 від 20.10.2021, окрім акту від 10.12.2021, належним чином не підтверджено,

є безпідставними з огляду на наступне.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права від однієї особи до іншої (правонаступника) в порядку похідного правонабуття. Перехід суб`єктивних прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого відбувається через набуття суб`єктивного права та/чи суб`єктивного обов`язку однією особою і, відповідно, їх втрату іншою. Однак при цьому спостерігається зв`язок між набутими суб`єктивними правами і обов`язками та правовідносинами, в яких перебував їх носій-попередник, з іншими особами, в силу чого і було можливе їх існування.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним.

Здійснення правонаступництва є результатом наявності визначеного юридичного складу, тобто сукупності юридичних фактів, необхідних і достатніх для того, щоб отримати відповідний ефект - наступництво в правах та обов`язках. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Наявність або відсутність процесуального правонаступництва підлягає встановленню окремо у кожному випадку.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав правопопередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником).

Колегія суддів звертає увагу на правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17 (провадження №14-37цс20). Так, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що поняття правонаступництво юридичної особи, правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи і процесуальне правонаступництво юридичної особи-сторони у справі мають різний зміст.

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106 - 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.

Натомість, правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не завжди є наслідком правонаступництва юридичної особи. А тому перше може бути не тільки універсальним (частина перша статті 104 ЦК України), але й сингулярним, тобто таким, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 і 4 частини другої вказаної статті). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя цієї статті). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України), наприклад, смерті фізичної особи.

Колегія суддів зазначає, що спадкування, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами тієї особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду № 564/721/16-ц від 05.02.2020.

При цьому правонаступництво за договором при спадкуванні, зокрема, універсальне правонаступництво, настає з моменту відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Це означає, що права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців з цього моменту, незалежно від часу фактичного оформлення спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у главі 29 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена у постанові ВС від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц.

Таким чином, право на спадщину, у тому числі право вимоги виконання зобов`язання Договору № 21210454 від 20.10.2021, виникло у Позивачів з часу відкриття спадщини (дня смерті особі), а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину, як на цьому наполягає відповідач.

Колегія суддів вважає, що заявник апеляційної скарги невірно трактує зміст тексту свідоцтв про спадщину.

Так, у свідоцтвах про спадщину за законом, які отримали позивачі 29 вересня 2023 року, вказано, що спадщина складається з:

«права вимоги виконання зобов`язань за Договором № 21210454 від 20.10.2021 року, акт від 10.12.2021 року, залишок вартості робіт до сплати складає 367366 грн., що підтверджується листом ПрАТ «Дніпроспецсталь» № 132/45».

Таким чином, нотаріус у свідоцтві на право власності не обмежив права спадкоємців на універсальне правонаступництво, а конкретизував склад спадщини, шляхом перерахування її складових компонентів, виділивши наступне:

- право вимоги виконання зобов`язань по Договору № 21210454 від 20.10.2021;

- суму основної заборгованості по Договору у розмірі 367 366 грн.;

- підстави наявності основному боргу по Договору , - акт приймання виконаних робот.

Це підтверджується витягом про реєстрацію в Спадкових реєстрах, згідно яких у якості спадкового майна вказано: "Опис майна: право вимоги виконання зобов`язань за Договором № 21210445 від 20.10.2021 року, укладеного з Приватним акціонерним товариством Електрометалургичний завод ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ".

При цьому вказані дані були отримані згідно листа ПрАТ «Дніпроспецсталь» № 132/45 від 18.07.2023, яким Відповідач (Апелянт) підтвердив наявність заборгованості за основним зобов`язанням та порушення строків виконання зобов`язань щодо строків оплати відповідно до актів здачі-приймання виконаних робіт по Договору № 11210534.

Таким чином, позивачі по справі є правонаступниками по Договору на підставі Закону, та згідно ст.1218 ЦК України, успадкували усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, у тому числі право вимоги виконання усіх зобов`язань за Договором № 21210454 від 20.10.2021, зокрема право на стягнення відсотків річних та інфляційних втрат, про що прямо вказано у свідоцтвах про право на спадщину за законом.

Трактування вказаного у свідоцтві залишку вартості робіт до сплати (суми основного боргу), як обмеження права вимоги виконання інших зобов`язань Боржника по Договору, - є хибним, так як це суперечить вимогам законодавства (ст. ст. 514, 1218 ЦК України) та обсягу повноважень нотаріуса, який не має права обмежувати універсальне правонаступництво, у т.ч. самостійно встановлювати межи виконання Боржником зобов`язання по Договору перед правонаступником Кредитора.

Посилання заявника апеляційної скарги на додатки до Правил ведення нотаріального діловодства (Наказ МЮ України № 3253/5 від 22.12.2010) є хибними, у зв`язку з тим, що вказаний документ не зобов`язує в обов`язковому порядку вказувати вартість спадкового майна (згідно формі, вказаного додатку, вартість вказується за її наявності та обов`язково при видачі свідоцтва спадкоємцю-нерезиденту).

Крім цього, право вимоги за Договором не є майном та не підлягає грошовій оцінці.

Так, право вимоги виконання зобов`язання по Договору, у тому числі сплати 3% річних та витрат від інфляції є правом Спадкоємця, реалізація якого залежить від його волі, та не є обов`язковою.

Згідно свідоцтв про право на спадщину від 29 вересня 2023 року до Позивачів перейшло право вимоги зобов`язань за Договором № 21210454 від 20.10.2021, таким чином, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні на підставі закону.

Отже, Позивачі у встановленому законодавством порядку прийняли спадщину після смерті позивача ФОП Арабаджи Д.К., і є його правонаступниками в матеріальному правовідношенні, а саме Кредиторами у зобов`язанні, - договорі № 21210454 від 20.10.2021.

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах , що існували на момент переходу цих прав.

Так, Позивачі на підставі ст. 52 ГПК України здійснили процесуальне правонаступництво кредитора у зобов`язанні, - договорі № 21210454 від 20.10.2021, який було укладено між ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» та ФОП Арабаджи Д.К. у зв`язку з матеріальним правонаступництвом , на підставі п.2 ч.1 ст. 512 ЦК України (заміна кредитора у зобов`язанні на підставі правонаступництва).

Згідно правових позицій Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19 травня 2023 року по справі № 915/1031/21, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, універсальне правонаступництво на підставі спадщини не може бути обмежено умовами господарського Договору, трактування п.11.3. Договору як підстави обмеження права на спадщину, є хибною.

Господарські зобов`язання, які виникли із Договору № 21210454 від 20.10.2021, не припинилися на підставі ст. 608 ЦК, так як ці зобов`язання не є нерозривно пов`язані з особою кредитора.

При цьому, згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 жовтня 2021 року по справі № 910/1041/15-г, права вимоги за договором, у якому кредитором є фізична особа - підприємець, можуть успадковуватись незалежно від наявності у спадкоємця правового статусу підприємця.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду по справі №686/5069/17 є некоректними, у зв`язку з тим, що предметом розгляду цієї справи є заміна сторони у виконавчому провадженні.

Таким чином, господарським судом обґрунтовано встановлено факт набуття Позивачами права вимоги по зобов`язанням Відповідача, у тому числі сплати 3% річних та витрат від інфляції.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що судом при розрахунку розміру судового збору, який покладено на Відповідача, не враховано те, що при поданні позову Позивачами невірно розрахована ціна позову і розмір судового збору, який мав бути ними оплачений, колегія суддів не бере до уваги, оскільки у рішенні суду зазначено про право Позивачів повернути надмірно сплачений судовий збір (6 410,53 грн), у зв`язку зі зменшенням суми позовних вимог після надходження відповідного клопотання.

Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування заявника апеляційної скарги судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2024 у справі №908/217/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.09.2024 у справі №908/217/24 залишити без змін.

Судові витрати Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.09.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков