ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

01 вересня 2025 року Справа № 914/1694/18

Західний апеляційний господарський суд у складі:

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

Судді Матущак О.І.

Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Будєвростиль" за вих. №25/07-3 від 29.07.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2344/25 від 29 .07.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2025 (повний текст

рішення складено та підписано 24.06.2025, суддя - Рим Т.Я.)

та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 14.07.2025 (повний текст складено 16.07.2025, суддя - Яворський Б.І.)

у справі № 914/1694/18

за позовом ОСОБА_1 , м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будєвростиль" (надалі - ТОВ "Будєвростиль"), м. Львів

третя особа ОСОБА_2 , м. Львів

про стягнення 4 619 912, 20 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.06.2025 у справі № 914/1694/18 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Будєвростиль" на користь ОСОБА_1 2 074 576,50 грн вартості частки в статутному капіталі, 2 093 475, 89 грн інфляційних втрат, 451 859,81 грн 3 % річних, 1 863,68 грн відшкодування витрат на оплату судового збору та 22 718,40 грн відшкодування витрат на проведення судової експертизи. Стягнуто з ТОВ "Будєвростиль" в дохід Державного бюджету України 53 948,01 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 14.07.2025 у справі №914/1694/18 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Будєвростиль" на користь ОСОБА_1 40 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог за заявою - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, ТОВ "Будєвростиль" звернулося повторно до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вих. №25/07-3 від 29.07.2025). Дана апеляційна скарга подана через систему Електронний суд - 29.07.2025.

Скаржник в апеляційній скарзі просить: зменшити розмір судового збору за подання апеляційної скарги від 09.07.2025 на рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/1694/18 від 24.06.2025 до 5% від загального доходу скаржника за 2024 рік, а саме до 12 065 грн. У випадку відмови у зменшенні розміру судового збору - відстрочити його сплату до ухвалення постанови за результатами перегляду судового рішення. Скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2025 у справі №914/1694/18 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Скасувати додаткове рішення у даній справі.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.07.2025, вищевказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Кравчук Н.М., судді Матущак О.І., Скрипчук О.С.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою суду від 04.08.2025 первісну апеляційну скаргу ТОВ "Будєвростиль" від 09.07.2025 ( вх. №ЗАГС 01-05/2148/25 від 10.07.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2025 у справі №914/1694/18 повернуто скаржнику.

Щодо повторної апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції констатує, що ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 (суддя доповідач Кравчук Н.М.) в задоволенні клопотання скаржника про зменшення розміру судового збору / відстрочення сплати судового збору відмовлено; апеляційну скаргу ТОВ "Будєвростиль" від 29.07.2025 ( вх. №ЗАГС 01-05/2344/25 від 29.07.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 14.07.2025 у справі №914/1694/18 - залишено без руху. Зобов`язано ТОВ "Будєвростиль" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме надати (надіслати) суду: мотивоване клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги в частині оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2025 в даній справі; докази сплати судового збору у розмірі 83 158,42 грн.

16.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника скаржника надійшло клопотання за вих. №18/08-1 від 16.08.2025 про поновлення строку на подання апеляційної скарги від 29.07.2025 , (вих. №25/07-3) в частині оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2025 та клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В частині поновлення строку на оскарження рішення суду в даній справі представник скаржника просить врахувати, що ТОВ «Будєвростиль» при поданні апеляційної скарги від 29.07.2025 №25/07-3 діє на виконання вказівок суду щодо виправлення недоліків апеляційної скарги від 09.07.2025 та при цьому дотримався встановлених законом та судом процесуальних строків. Також звертає увагу, що останнім днем подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2025 у справі №914/1694/18 є 14.07.2025, а апеляційна скарга від 29.07.2025 №25/07-3 подана 29.07.2025. Строк між цими датами не є значним з врахуванням того, що рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2025 у справі №914/1694/18 не набрало законної сили , а інші учасники справи та суд не мали підстав вважати, що рішення в даній справі не буде оскаржене.

Клопотання про відстрочення сплати судового збору мотивоване тим, що згідно з заключною випискою з рахунку за період з 01.01.2025 по 14.08.2025 та за період 14.08.2025 залишок грошових коштів на рахунках скаржника станом на 01.01.2025 становив 27230,48 грн.; дохід за період становив 18 837,00 грн.; витрати за період становили 46067,48 грн. станом на 14.08.2025 на рахунку скаржника 0.00 грн; надходження на рахунок припинилось 11.02.2025. Вказує, що згідно фінансової звітності малого підприємства 12495, загальний дохід ТОВ «Будєвростиль» за 2024 рік становив 241 300 грн., чистий прибуток 57 500 грн. Зазначає, що 83 158,42 грн., які суд визначив необхідними для сплати судового збору в ухвалі від 04.08.2025 становить 35% від доходу ТОВ «Будєвростиль» за 2024 рік та 144% від чистого прибутку за 2024 рік. Стверджує , що станом на час подання апеляційної скарги та даного клопотання, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичної осіб підприємців та громадських формувань учасниками ТОВ «Будєвростиль» є ОСОБА_2 (третя особа у справі) та ОСОБА_1 (позивач у справі) у рівних частках по 50% статутного капіталу. Отже, за умови цього спору чи вийшла чи не вийшла із складу учасників ОСОБА_1 товариство не може розпоряджатися належним йому нерухомим майном, оскільки учасники або учасниця не спроможні прийняти легітимного рішення, яке би враховувалось нотаріусом та державним реєстратором нерухомого майна.

Дослідивши вказане клопотання, проаналізувавши норми чинного законодавства, якими врегульовано порядок звільнення, відстрочення та розстрочення сплати судового збору, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на таке.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї статті зазначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зі статті 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що:

1) законодавець, застосував конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначивши, що питання, зокрема, щодо звільнення, зменшення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення, розстрочення;

2) умови застосування диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 висловлена наступна правова позиція:

у пункті 39 «Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена»;

у пункті 41 «Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним».

Водночас відповідно до положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до відповідача - фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою. (Пункти 61, 70 постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №906/308/20).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Будєвростиль» про стягнення 4 619 912, 20 грн. Підставою позову є невиплата в добровільному порядку ТОВ "Будєвростиль" належної ОСОБА_1 частки в статутному капіталі, у зв`язку з її виходом з товариства.

Отже, предметом спору, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а є стягнення коштів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

При цьому, суд виходить з того, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статті 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Апеляційний суд зауважує, що «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке саме собою є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Отже, судовий збір сам по собі не обмежує право особи на справедливий суд.

Крім цього, Верховний Суд неодноразово наголошував, що право застосування статті 8 Закону України «Про судовий збір» у контексті розстрочки, відстрочки та звільнення від сплати судового збору щодо юридичних осіб Велика Палата Верховного Суду висловлювалася послідовно і неодноразово.

Верховний Суд звертав увагу на пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 «При цьому, як уже зазначалось, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю».

Отже, посилання скаржника для відстрочення сплати судового збору, що у такого об`єктивно відсутня фізична можливість сплатити судовий збір у розмірі 83 158,42 грн. через майновий стан та неможливістю розпоряджатися коштами відхиляються з огляду на статтю 7 ГПК України, в силу якої правосуддя здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин, ця справа за предметом позову не є про захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, заявник є юридичною особою, а дія умов частин першої, другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не розповсюджується саме на юридичних осіб, а тому не може бути умовою для звільнення, зменшення розміру, відстрочення, розстрочення сплати судового збору, адже не базується на статті 8 Закону України «Про судовий збір» та правових висновків Великої Палати Верховного Суду щодо її застосування, ураховуючи суб`єктний склад сторін і характер спірних правовідносин, а наведені аргументи в цьому контексті не будуть умовою, яка є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати щодо юридичних осіб

Слід зазначити, що норми чинного законодавства не забороняють іншій особі сплатити судовий збір замість скаржника, про що зроблено правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення скаржнику сплати судового збору, оскільки обставини, наведені скаржником у клопотанні про відстрочення сплати судового збору, не передбачені Законом України «Про судовий збір» для такого відстрочення сплати судового збору, до того ж відповідач у справі є юридичною особою, а предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, предметом спору у цій справі є стягнення коштів, а наведені аргументи в цьому контексті не є умовою, яка є підставою для відстрочення від сплати судового збору щодо юридичних осіб, не узгоджується зі статтею 7 ГПК України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (§ 60).

За таких обставин, враховуючи положення статті 129 Конституції України, за якою основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також зважаючи на імперативний зміст статті 8 Закону України «Про судовий збір», вказане клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає та суд у клопотанні скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі №914/1694/18 відмовляє.

Наслідком не усунення цього недоліку є повернення апеляційної скарги скаржнику на підставі статті 260 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 260, 281 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТОВ "Будєвростиль" за вих. №25/07-3 від 29.07.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2344/25 від 29.07.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 14.07.2025 у справі №914/1694/18 та додані до неї матеріали повернути скаржнику.

2. Надіслати ухвалу скаржнику та учасникам справи в порядку, визначеному статтями 242, 285 ГПК України.

3. Ухвала набирає законної сили з дня її підписання.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак

Суддя О.С. Скрипчук