УХВАЛА

27 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/4390/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючого, Кролевець О. А., Студенця В. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОМІСТОБУД»

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Алданової С. О., Євсікова О. О., Корсака В. А.

від 19 травня 2025 року (повний текст складений 04 червня 2025 року)

за заявою Фізичної особи - підприємця Стояновича Ананія Федоровича

про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геотехкомпані"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судами попередніх інстанцій за результатом розгляду позовних вимог судових рішень.

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геотехкомпані" про стягнення 449 831,81 грн за договором про переведення боргу № М23/БША/БМР21 від 01 лютого 2023 року, з яких: 348 914,36 грн - основний борг, 82 582,74 грн - пеня, 7 169,47 грн -три відсотки річних та 11 165,24 грн - інфляційні втрати.

Господарський суд міста Києва рішенням від 31 липня 2024 року позов задовольнив частково: стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Геотехкомпані" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" 348 914,36 грн основного бору, 63 868,49 грн пені, 7 169,47 грн три відсотки річних, 11 165,24 грн інфляційних втрат та 6 466,77 грн судового збору.

Господарський суд міста Києва 03 вересня 2024 року на виконання зазначеного судового рішення у цій справі видав відповідний наказ.

2. Короткий зміст заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

24 січня 2025 року Фізична особа - підприємець Стоянович Ананій Федорович звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, в якій просив замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на його правонаступника - Фізичну особу-підприємця Стояновича Ананія Федоровича.

Заява про заміну сторони обґрунтована тим, що 09 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" та Фізичною особою - підприємцем Стояновичем А. Ф. був укладений договір про відступлення права вимоги № 09/12-24, на підставі якого за актом прийому-передачі Фізична особа - підприємець Стоянович А. Ф. набула статусу нового кредитора за договором про переведення боргу № М23/БША/БМР21 від 01 лютого 2023 року та за рішенням Господарського суду міста Києва від 31 липня 2024 року у цій справі, тобто відбулася зміна кредитора у зобов`язанні, що відповідно до статті 334 Господарського процесуального кодексу України є підставою для заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31 липня 2024 року у цій справі.

3. Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду, прийнятих за результатом розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, мотиви їх прийняття.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 25 лютого 2025 року відмовив у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Стояновича А. Ф. про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження № НОМЕР_1 у справі № 910/4390/24.

Місцевий господарський суд виходив з того, що договір відступлення права вимоги № 09/12-24 від 09 грудня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" та Фізичною особою - підприємцем Стояновичем А. Ф. містить ознаки фраудаторного, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" є боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13 січня 2025 року у справі № 910/4323/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОМІСТОБУД» боргу у розмірі 2 381 696,29 грн та судового збору у розмірі 35 725,44 грн, був укладений з ФОП Стояновичем А. Ф., який одночасно є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД", а також був укладений у період проведення виконавчого провадження з метою виведення Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" свого майна з-під стягнення.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 19 травня 2025 року скасував ухвалу Господарського суду міста Києва від 25 лютого 2025 року та ухвалив нове судове рішення, яким задовольнив заяву Фізичної особи-підприємця Стояновича А. Ф. про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження № НОМЕР_1: замінив сторону виконавчого провадження № НОМЕР_1, а саме: стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" на його правонаступника - Фізичну особу-підприємця Стояновича Ананія Федоровича.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що:

- договір відступлення права вимоги № 09/12-24 від 09 грудня 2024 року був укладений до моменту набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 11 липня 2024 року у справі № 910/4323/24 законної сили (11 грудня 2024 року) та до моменту відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 (27 січня 2025 року), в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" є боржником перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД";

- доказів недійсності договору про відступлення прав вимоги № 09/12-24 від 09 грудня 2024 року матеріали справи не містять;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Геотехкомпані" (боржник у ВП № НОМЕР_1) під час розгляду цієї справи № 910/4390/24 не заперечувало проти задоволення заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні;

- та обставина, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" є стягувачем, а не боржником, у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 не дозволяє кваліфікувати договір відступлення права вимоги № 09/12-24 від 09 грудня 2024 року як фраудаторний.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

25 червня 2025 року особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та / або обов`язки - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 19 травня 2025 року у справі № 910/4390/24, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 25 лютого 2025 року у цій справі залишити без змін.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" в обґрунтування обставин того, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції порушує його права і інтереси послалося на те, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 19 травня 2025 року суттєво ускладнює виконання судового рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2024 року у справі № 910/4323/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОМІСТОБУД» 2 381 696,29 грн та 35 725,44 грн судового збору.

В обґрунтування підстави касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбаченої абзацом 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" послалося на те, що суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального права, не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах:

- від 05 квітня 2023 року у справі № 523/17429/20, про те, що правочин щодо відчуження майна, укладений боржником на стадії розгляду справи про стягнення боргу у суді першої інстанції, є фраудаторним;

- від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18 щодо ознак фраудаторного правочину;

- Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц, постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц, від 24 лютого 2021 року у справі № 757/33392/16 та від 14 грудня 2022 року у справі № 372/437/20, про те, що цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 19 травня 2025 року у цій справі залишити без змін, посилаючись на те, що оскаржувана постанова ухвалена судом апеляційної інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, жодним чином не впливає на права та інтереси скаржника, а ухвала Господарського суду міста Києва від 13 березня 2025 року у справі № 910/4323/24, на яку послався скаржник у касаційній скарзі, скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 11 червня 2025 року у справі № 910/4323/24, згідно з якою у задоволені заяви Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А. М. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам - було відмовлено повністю.

7. Оцінка аргументів учасників справи.

Верховний Суд, обговоривши доводи касаційної скарги, поданої особою, яка не брала участі у розгляді справи господарським судом нижчої інстанції та яка вважає, що таким господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, дійшов висновку про те, що касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" підлягає закриттю з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках є однією із основних засад судочинства.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

За змістом частини першої статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктами 2 та 3 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, зазначену у пункті 26 частини першої статті 255 цього Кодексу (про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження), після їх перегляду в апеляційному поряду, та на ухвалу суду апеляційної інстанції про заміну сторони у справі.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, згідно з положеннями чинного процесуального закону судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають зі сформульованого у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду судом справи та ухвалення рішення є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема касаційної скарги.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа, яка звертається з касаційною скаргою в порядку статей 17, 287 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

При цьому суду необхідно з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому, або ж це рішення матиме вплив на інтереси скаржника тощо.

Рішення є таким, що прийнято про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, або у резолютивній частині рішення суд зазначив про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. У цьому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2020 року у справі № 904/897/19.

Отже відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України при розгляді касаційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи і яка вважає, що суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про її права, інтереси та/або обов`язки, суд касаційної інстанції, перевіривши матеріали касаційної скарги на предмет їх відповідності статтям 288, 290 Господарського процесуального кодексу України, та за відсутності підстав для залишення скарги без руху, повернення касаційної скарги чи для відмови у відкритті касаційного провадження з інших підстав, відкриває касаційне провадження за скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника касаційної скарги.

Якщо касаційним судом буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом не вирішувалися, то касаційний суд закриває касаційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 62/112.

Заявник касаційної скарги - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" в обґрунтування наявності у нього порушеного оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції у цій справі права послався на те, що він є позивачем у справі № 910/4323/24 з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" (який є позивачем у цій справі № 910/4390/24) про стягнення грошових коштів, які були задоволені згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 11 липня 2024 року у справі № 910/4323/24, а також він є стягувачем, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" - боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 з виконання зазначеного судового рішення за наказом Господарського суду міста Києва від 13 січня 2025 року (про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОМІСТОБУД» 2 381 696,29 грн та 35 725,44 грн судового збору). Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" стверджує про те, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 19 травня 2025 року у цій справі № 910/4390/24, що розглядається, суттєво ускладнює виконання судового рішення Господарського суду міста Києва від 11 липня 2024 року у справі № 910/4323/24 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3, оскільки унеможливлює реалізацію ним як стягувачем у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 права на звернення стягнення на грошові кошти боржника, що перебувають в іншої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Геотехкомпані» (відповідача у цій справі № 910/4390/24), який має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Вавилон буд" в порядку статті 53 Закону України "При виконавче провадження" та статті 336 Господарського процесуального кодексу України.

Однак Верховний Суд, перевіривши зазначені доводи скаржника та дослідивши обставини того, чи вирішив суд апеляційної інстанції питання про права інтереси та (або) обов`язки заявника касаційної скарги в оскаржуваній постанові у цій справі, дійшов висновку про безпідставність та недоведеність цих доводів скаржника.

Як встановили суди попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини у цій справі виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" (позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геотехкомпані" (відповідач у справі) з приводу стягнення заборгованості за договором про переведення боргу № М23/БША/БМР21 від 01 лютого 2023 року, та нарахованих на неї сум пені трьох відсотків річних та інфляційні втрат.

Господарський суд міста Києва рішенням від 31 липня 2024 року позов задовольнив частково: стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Геотехкомпані" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" 348 914,36 грн основного бору, 63 868,49 грн пені, 7 169,47 грн три відсотки річних, 11 165,24 грн інфляційних втрат та 6 466,77 грн судового збору.

03 вересня 2024 року Господарський суд міста Києва на виконання зазначеного судового рішення у цій справі видав відповідний наказ.

23 вересня 2024 року старший державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вергеліс Я. І. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03 вересня 2024 року про стягнення з ТОВ "Геотехкомпані" на користь ТОВ "ВАВИЛОН БУД" 348 914,36 грн боргу, 63 868,49 грн пені, 11 165,24 грн інфляційних втрат, 7 169,47 грн трьох відсотків річних та 6 466,77 грн судового збору.

09 грудня 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД", як первісним кредитором, та Фізичною особою-підприємцем Стояновичем А. Ф., як новим кредитором, був укладений договір про відступлення права вимоги № 09/12-24, відповідно до умов якого Первісний кредитор відступив Новому кредитору права вимоги до Боржника - ТОВ "Геотехкомпані", що належать Первісному кредитору на підставі: укладеного між ТОВ "Геотехкомпані" та Первісним кредитором договору про переведення боргу № М23/БША/БМР21 від 01 лютого 2023 року (зі з мінами та доповненнями); рішення Господарського суду міста Києва від 31 липня 2024 року у справі № 910/4390/24, яке набрало законної сили 21 серпня 2024 року, та наказу Господарського суду міста Києва № 910/4390/24 від 03 вересня 2024 року. Новий кредитор зобов`язався прийняти зазначені вище права вимоги та перераховувати Первісному кредитору кошти у сумі ціни відступлення.

24 січня 2025 року Фізична особа-підприємець Стоянович А. Ф. звернувся до суду першої інстанції із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження № НОМЕР_1, в якому просив замінити сторону стягувача у зазначеному виконавчому провадженні з ТОВ "ВАВИЛОН БУД" на його правонаступника - ФОП Стояновича А. Ф. у зв`язку з укладенням між ТОВ "ВАВИЛОН БУД" та ФОП Стоянович А.Ф. договору про відступлення права вимоги № 09/12-24 від 09 грудня 2024 року.

Отже, як вбачається, заявник касаційної скарги - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" не є учасником спірних у цій справі правовідносин, а є учасником інших правовідносин, що склалися між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" у межах іншої справи - № 910/4323/24.

Як встановив суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові у цій справі, що розглядається, Господарський суд міста Києва рішенням від 11 липня 2024 року у справі № 910/4323/24, що набрало законної сили 11 грудня 2024 року, позовні вимоги задовольнив повністю: стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" грошові кошти у розмірі 2 381 696,29 грн та судовий збір у розмірі 35 725,44 грн.

На виконання зазначеного судового рішення Господарський суд міста Києва 13 січня 2025 року видав відповідний наказ № 910/4323/24, на підставі якого 27 січня 2025 року Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Авторгов А. М. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_3.

13 лютого 2025 року зазначений приватний виконавець звернувся до Господарського суду міста Києва у межах справи № 910/4323/24 із заявою в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, а саме: на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Геотехкомпані» в розмірі 348 914,36 грн основного боргу, 63 868,49 грн пені, 11 165,24 грн інфляційних втрат, 7 169,47 грн трьох відсотків річних та 6 466,77 грн витрат по сплаті судового збору, які воно має сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАВИЛОН БУД» на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31 липня 2024 року у справі № 910/4390/24 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому Святошинським відділом ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" не є учасником цієї справи № 910/4390/24, а є учасником інших правовідносин в іншій судовій справі - № 910/4323/24 та є стягувачем в іншому виконавчому провадженні по відношенню до позивача у цій справі.

При цьому, як правильно встановив суд апеляційної інстанції, договір про відступлення права вимоги № 09/12-2 від 09 грудня 2024 року, був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" та Фізичною особою-підприємцем Стоянович А. Ф. до моменту набрання (11 грудня 2024 року) рішенням Господарського суду міста Києва від 11 липня 2024 року у справі № 910/4323/24 законної сили, до моменту (13 січня 2025 року) видачі Господарським судом наказу у справі № 910/4323/24 та до моменту (27 січня 2025 року) відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 з виконання зазначеного судового рішення, де ТОВ "ВАВИЛОН БУД" є боржником перед ТОВ "ЦЕНТРОМІСТОБУД". Також Верховний Суд враховує те, що заява Фізичної особи-підприємця Стояновича А. Ф. про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні була подана до суду у цій справі до моменту (13 лютого 2025 року) звернення приватного виконавця до Господарського суду міста Києва у межах справи № 910/4323/24 із заявою в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Згідно з частиною першою статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Великої Палати від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством.

З огляду на викладене Верховний Суд зазначає про те, що станом на 09 грудня 2024 року - дату укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" та Фізичною особою-підприємцем Стоянович А. Ф. договору про відступлення права вимоги № 09/12-2, коли відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, заявник касаційної скарги - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" не набув статусу стягувача за наказом Господарського суду міста Києва від 13 січня 2025 року у справі № 910/4323/24 та не мав відповідного обсягу прав стягувача, зокрема і права на звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" фактично набуло прав стягувача по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" (позивача у цій справі) після вибуття (заміни) останнього, як кредитора - у спірному матеріальному правовідношенні у цій справі.

Верховний Суд у постанові Великої Палати від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 дійшов висновку про те, що статті 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З огляду на викладене, Верховний Суд враховує те, що в матеріалах цієї справи, що розглядається, відсутні докази наявності судових рішень, зокрема за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД", про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 09/12-2 від 09 грудня 2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАВИЛОН БУД" та Фізичною особою-підприємцем Стоянович А. Ф.

При цьому, на стадії розгляду заяви про заміну сторони правонаступникам суд не має права надавати оцінку правочинам, на підставі яких була здійснена заміна сторони, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеній статтею 204 Цивільного кодексу України, що повністю узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 липня 2023 року у справі № 910/11424/15.

З огляду на викладене Верховний Суд зазначає про те, що судові рішення у цій справі, ухвалені за результатом розгляду заяви Фізичної особи-підприємця Стояновича А. Ф. про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, не стосуються прав / інтересів / обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" як стягувача за наказом Господарського суду міста Києва від 13 січня 2025 року у справі № 910/4323/24 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, оскільки таких прав / інтересів / обов`язків він набув після укладення договору про відступлення права вимоги № 09/12-2 від 09 грудня 2024 року, за яким відбулася заміна кредитора у зобов`язанні у цій справі.

Крім того ні мотивувальна, ні резолютивна частини оскаржуваної Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" постанови Північного апеляційного господарського суду від 19 травня 2025 року не містять жодних посилань суду, які б стосувались прав / інтересів / обов`язків цього Товариства (заявника касаційної скарги) як стягувача за наказом Господарського суду міста Києва від 13 січня 2025 року у справі № 910/4323/24 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, питання про права, інтереси, обов`язки заявника касаційної скарги оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції не вирішувалося.

З огляду на викладене оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не впливає на права / інтереси / обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОМІСТОБУД", не стосується та не порушує їх, не містить жодних суджень чи висновків суду про права, інтереси, обов`язки цього товариства

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення змісту цієї норми свідчить, що остання підлягає застосуванню лише за одночасної наявності двох обставин: 1) обґрунтування касаційної скарги доводами щодо вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала касаційну скаргу; 2) встановлення після відкриття касаційного провадження відсутності факту вирішення судовими рішеннями питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника касаційної скарги.

Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 916/1965/13.

Згідно з частиною другою статті 296 Господарського процесуального кодексу України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що, як встановив Верховний Суд, питання про права, інтереси та (або) обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови не вирішувалося, то відповідно до пункту 3 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОМІСТОБУД" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19 травня 2025 року у справі № 910/4390/24 підлягає закриттю. З огляду на викладене суд не дає оцінку іншим доводам касаційної скарги.

8. Судові витрати.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 234, 235, 296, 314 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОМІСТОБУД» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19 травня 2025 у справі № 910/4390/24 закрити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Кролевець

В. Студенець