УХВАЛА

26 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № 916/3788/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Денисюк І. Г.,

представники учасників справи:

прокуратури - Красножон О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 (судді: Ярош А. І. - головуючий, Діброва Г. І., Принцевська Н. М.) та рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2024 (суддя Литвинова В. В.) у справі

за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави

до відповідачів: 1) Болградської міської ради Одеської області, 2) ОСОБА_1

за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ освіти Болградської міської ради Одеської області

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, скасування держреєстрації, зобов`язання повернути нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

1. У серпні 2024 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом Болградської міської ради Одеської області (далі - Болградська міська рада) та ОСОБА_1 про: визнання незаконним та скасування рішення Болградської міської ради від 30.09.2021 № 675-УПІ про затвердження переліку об`єктів комунальної власності Болградської територіальної громади на приватизацію в 2021 році в частині включення до переліку об`єктів малої приватизації нежитлової будівлі у м. Болград просп. Соборний, 75; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.01.2023; скасування державної реєстрації за відповідачем; зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь Болградської міської територіальної громади в особі Болградської міської ради спірне нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за оспорюваними рішенням та договором купівлі-продажу було відчужено заклад освіти - школу всупереч заборони, передбаченої частиною 4 статті 80 Закону України "Про освіту", який містить пряму заборону приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти.

2. У відзиві на позовну заяву Болградська міська рада просила відмовити в її задоволенні, вказуючи, зокрема, на те, що рішенням Болградської районної ради від 07.06.2018 № 300-VІІ були внесені зміни до рішення від 17.05.2007 № 136-V та виключено спірну нежитлову будівлю на просп. Соборний, 75 у м. Болград з наданням згоди на передачу будівлі з балансу Відділу освіти Болградської районної державної адміністрації на баланс Болградської районної ради.

Рішенням Болградської районної ради від 07.06.2018 № 301-VІІ спірна будівля була виключена з переліку майна, яке було закріплено за сферою освіти, а рішенням районної ради від 30.08.2018 № 322-VІІ затверджено акт приймання-передачі будівлі з балансу Відділу освіти Болградської районної державної адміністрації на баланс Болградської районної ради.

Згідно з рішенням Болградської районної ради від 24.10.2019 № 448- VІІ спірна будівля закріплена на праві господарського відання за Комунальним підприємством "Управління капітального будівництва" Болградської районної ради, а рішенням Болградської районної ради від 24.02.2021 № 56-VІІІ передано спірну будівлю зі спільної власності територіальних громад Болградського району безоплатно до комунальної власності Болградської міської ради з припиненням права господарського відання за комунальним підприємством.

25.02.2021 Болградська міська рада прийняла рішення № 187- VІІІ про прийняття нерухомого майна зі спільної власності територіальних громад Болградського району і на виконання цього рішення 24.06.2021 комісія здійснила приймання-передачу об`єкта та склала відповідний акт. За результатами обстеження будівлі комісією було зазначено, що будівля та споруди знаходяться в незадовільному технічному стані та потребують капітального ремонту, газопостачання будівлі припинено 27.04.2011, а знеструмлена будівля від електромереж з 2012 року.

Відповідно до довідки від 06.07.2023 № 01-09-16, наданої головою комісії з ліквідації Відділу освіти Болградської районної державної адміністрації, об`єкт не фінансувався а ні з державного, а ні з місцевого бюджетів, оскільки газопостачання припинено в 2011 році, а електропостачання у 2012 році.

3. ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву також просив відмовити в її задоволенні з підстав, аналогічних тим, що викладені у відзиві Болградської міської ради, вказуючи на безпідставність позовних вимог.

4. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ освіти Болградської міської ради Одеської області просив відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора, вказуючи на те, що спірний об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, розташована у м. Болград, просп. Соборний, 75 належить на праві власності Болградській територіальній громаді в особі Болградської міської ради.

З моменту створення юридичної особи - Відділу освіти Болградської міської ради даний об`єкт не передавався ні у власність, ні на баланс, ні в оперативне управління жодному закладу освіти, які є на території Болградської територіальної громади, та в мережу закладів освіти не вводився.

Також третя особа зазначала, що у Відділу освіти немає потреби у використанні додаткових об`єктів нерухомого майна, у тому числі спірної будівлі, оскільки є достатня кількість об`єктів нерухомого майна, які використовуються для освітнього процесу.

5. Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.11.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025, у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що спірне нерухоме майно 16.01.2020 було зареєстроване за Комунальним підприємство "Управління капітального будівництва", що підтверджується доказами, а саме, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Суди установили, що з 07.06.2018 спірне майно виключено з переліку майна, яке було закріплено за сферою освіти.

Щодо посилання прокурора на порушення процедури проведення аукціону з приватизації нерухомого майна не за освітнім призначенням, суди зазначили, що аукціон не визнано недійсним, грошові кошти, отримані від приватизації майна були спрямовані до місцевого бюджету, що підтверджується довідкою фінансового управління Болградської міської ради про надходження коштів від 10.09.2024 № 704/01-14, а дії з відчуження майна комунальної власності не пов`язані із протиправною поведінкою відповідачів.

Суди також зазначили, що прокурором не доведено порушення відповідачами діючого законодавства при приватизації спірного об`єкта; не доведено винної, протиправної поведінки самого набувача майна під час проведення аукціону, а також не доведено порушення майнового права чи інтересу територіальної громади, настання негативних наслідків такого порушення, оскільки приватизація об`єкта комунальної власності - нежитлової будівлі, складовою частиною якої є школа, відбулася з ініціативи територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування - Болградської міської ради, продаж об`єкта комунальної власності майна здійснений на конкурентних засадах шляхом проведення електронного аукціону (який не визнано недійсним), грошові кошти, отримані від приватизації майна, були спрямовані до місцевого бюджету.

6. Не погоджуючись з постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 та рішенням Господарського суду Одеської області від 13.11.2024, прокурор у касаційній скарзі просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи підстави для касаційного оскарження судових рішень посиланням на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодекс України вказуючи на застосування судами норм права без урахування висновків Верховного Суду, вказуючи на:

- неправильне застосування статті 80 Закону України "Про освіту", статті 4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна";

- порушення норм процесуального права, а саме статей 73, 76, 77, 78, 79, 86, 99, 236 Господарського процесуального кодексу України без урахування висновків щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 24.06.2020 у справі № 903/206/19, від 30.11.2021 у справі № 918/569/20, від 20.02.2020 у справі № 297/616/17, від 22.01.2021 у справі № 922/623/20 (щодо сумісності заходу втручання держави і право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позбавлення такої особи майна не суперечитиме принципам, встановленим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки такі наслідки обумовлені протиправною поведінкою, зокрема, цієї особи), від 04.05.2023 у справі № 910/3720/22, від 31.05.2023 у справі № 908/3168/21, від 25.07.2018 у справі № 906/143/17, від 10.10.2018 у справі № 917/1934/17, від 23.07.2024 № 912/673/23) (щодо застосування норм статті 80 Закону України "Про освіту"), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 149/1499/18 та постанові Верховного Суду від 25.07.2023 у справі № 914/21/20 (щодо порушення істотних умов договору та необхідності проведення ринкової незалежної вартості майна), у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18) та від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) (щодо механізму відшкодування), постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 14/5026/1020/2011 (необхідність визначення судами добросовісності /недобросовісності набувача майна для розкриття критерію «пропорційності»).

Скаржник вказує на те, що ухвалюючи рішення судом першої та апеляційної інстанції застосовано положення частини першої статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 24.06.2020 у справі № 903/206/19, від 30.11.2021 у справі № 918/569/20, від 20.02.2020 у справі № 297/616/17, від 22.01.2021 у справі № 922/623/20 щодо сумісності заходу втручання держави і права особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Проте судами не враховано, що висновки Європейського суду з прав людини потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи. Як Європейський суд з прав людини, так і Верховний Суд зауважували, що оцінювати у подібних спорах потрібно не тільки дії органів влади, але і самого набувача майна; пропорційність вручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.

Прокурор вказує на те, що суди через неправильне застосування норм статті 80 Закону "Про освіту" та статті 4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" дійшли помилкових висновків.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.04.2008 серії САВ № 811590, воно видано саме на нежитлову будівлю - школу, 1945 року побудови, яка розташована за адресою: просп. Соборний, 75 м. Болград, Одеської області , загальною площею 283,9 м2 (з них: школа, А, 281,6 м2; вбиральня, Б, 2,3 м2) та присвоєно об`єкту нерухомості реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна.

Також, на думку прокурора, судами не надано належної оцінки рішенням Болградської районної ради від 24.02.2021 № 56-VIII та від 25.02.2021 № 187-VIII, якими безоплатно передано майно від Болградської районного ради до Болградської міської ради та акту приймання-передачі нерухомого майна від 24.06.2021, який складено на виконання рішення від 25.02.2021 № 187-VIII.

Так, згідно з зазначеним актом приймання-передачі Болградській міській раді передано саме нежитлову будівлю освітнього призначення, а саме: школа (А), яка розташована на земельній ділянці площею 0,0414 га.

У цьому випадку відповідач ОСОБА_1 був обізнаний з умовами аукціону, зокрема, щодо об`єкту приватизації, а саме про належність земельної ділянки та нежитлової будівлі до закладів освіти. При цьому маючи вільний доступ до законодавства, а також в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих ознак спірного нерухомого майна, проявивши розумну обачність, ОСОБА_1 міг та повинен був знати про те, що нерухоме майно є об`єктом освітнього призначення, а тому вибуло з володіння територіальної громади з порушенням вимог закону, що ставить під обґрунтований сумнів добросовісність відповідача під час набуття ним спірного майна у власність.

Однак, відповідач за відсутності законодавчо встановлених підстав для приватизації майна, все ж звернувся до органу місцевого самоврядування із відповідною заявою, що свідчить про недобросовісність, зокрема і його дій також. Тому, позбавлення такої особи майна не суперечитиме принципам, встановленим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки такі наслідки обумовлені протиправною поведінкою, зокрема, цієї особи. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 22.01.2021 у справи № 922/623/20 та від 24.06.2020 у справі № 903/206/19, натомість не враховано судами першої та апеляційної інстанції.

Отже, ураховуючи викладене, спірне нерухоме майно - нежитлова будівля школи належить до майна закладів освіти, заборона на приватизацію якого встановлена частиною 4 статті 80 Закону України "Про освіту" та частиною 1 статті 4 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", а невикористання закладом освіти спірного нерухомого майна не змінює статус цього майна (майно закладу освіти) та не відміняє встановлену Законом заборону на його приватизацію.

Скаржник вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили судові рішення без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 31.05.2023 у справі № 908/3168/21, від 25.07.2018 у справі № 906/143/17, від 10.10.2018 у справі № 917/1934/17, від 23.07.2024 № 912/673/23), що є підставою для їх скасування.

Так, оцінку вартості спірного майна визначено згідно з довідкою від 05.10.2022 № 605/01-05, наданої балансоутримувачем КП "Горводоканал", тобто незалежну експертну оцінку майна не проведено, належну вартість об`єкта продажу не визначено, а тому в порушення статті 8 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" стосовно обмеження щодо проведення оцінки майна, її проведено суб`єктом господарювання, на балансі якого перебувало це майно.

Проте судами доводи не були досліджені, оцінка їм не надана.

У той же час, оскільки незалежна оцінка не проводилась, вартість об`єкта не визначалась, наявні порушення вимог законодавства щодо обов`язкової оцінки приватизованого майна, порядку визначення вартості договору, а отже, ефективного використання комунального майна.

Договір купівлі-продажу від 24.01.2023 між Болградською міською радою та ОСОБА_1 підлягає визнанню недійсним на підставі невідповідності його змісту положенням законодавства згідно зі статтями 203, 215 Цивільного кодексу України.

При цьому відповідач не був позбавлений можливості заявити зустрічний позов про відшкодування вартості майна.

7. У відзиві на касаційну скаргу Болградська міська рада просить відмовити в її задоволенні, а судові рішення залишити без змін, вказуючи на те, що дії Болградської міської ради, щодо приватизації спірного об`єкту нерухомого майна повністю відповідають вимогам чинного законодавства України, а судами попередніх інстанцій було надано належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та у повному обсязі досліджено обставини справи, що призвело до прийняття законних і обґрунтованих рішень суду у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

8. Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, пояснення присутнього у судовому засіданні прокурора, а також матеріали справи, Верховний Суд відхиляє ці доводи, а обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у наведеному випадку не підтвердилися з огляду на таке.

9. Суди першої та апеляційної інстанцій установили такі обставини:

- відповідно до технічного паспорту від 07.05.2007, виготовленого Болградським бюро технічної інвентаризації на нерухоме майно - громадський будинок школа № 3, яка розташована за адресою: просп. Леніна, 75, м. Болград, Болградського району Одеської області, в якому під літерою "А" вказано об`єкт - школа, загальною площею 403 м2, з них: 284 м2 - під будинком, господарськими будівлями та 119 м2 - під зеленими насадженнями, присвоєно об`єкту реєстровий № 22973678;

- на підставі зазначеного технічного паспорту видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.04.2008 серії САВ № 811590, на нежитлову будівлю (опис об`єкта - школа), яка розташована за адресою: просп. Леніна, 75, м. Болград, Болградського району, Одеської області, загальною площею 283,9 м2 (з них: школа літ. "А" 281,6 м2; вбиральня літ "Б" 2,3 м2), власником якої зазначено територіальну громаду Болградського району в особі Болградської районної ради, відповідно до рішення виконкому Болградської районної ради від 29.08.2007 № 280;

- згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.02.2016 за № 52734307 державним реєстратором Болградського районного управління юстиції Одеської області Арнаутовою Л. І. 03.02.2016 зареєстровано за територіальною громадою Болградського району в особі Болградської районної ради право комунальної власності нежитлового приміщення школи, загальною площею 283,9 м2, розташованої за адресою: просп. Леніна, 75, м. Болград, Болградського району, Одеської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 84, підстава - свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.04.2008, індексний номер 28106686 від 05.02.2016);

- рішенням Болградської районної ради від 30.07.2015 № 655-VІ майно спільної власності територіальних громад району закріплено за комунальними підприємствами, закладами, установами, організаціями районної ради на праві оперативного управління, а саме згідно з додатком 2 пункту 11 розділу II У сфері освіти, нежитлова будівля за адресою: просп. Леніна, 75 м. Болград закріплена за Болградською загальноосвітньою школою І-ІП ступенів № 3 Болградської районної ради Одеської області;

- рішенням Болградської районної ради від 30.07.2015 № 655-VІ здійснено приймання-передачу майна нежитлових будівель та споруд з правом оперативного управління Болградською загальноосвітньою школою І-Ш ступенів № 3 Болградської районної ради Одеської, про що державним реєстратором Болградської районної державної адміністрації Одеської області Цвятковою Н.Д. 24.03.2016 зареєстровано право оперативного управління (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.09.2016 за № 68305903);

- рішенням Болградської міської ради 19.02.2016 № 112-VІІ перейменовано назву проспекту і вулиць міста Болград Одеської області та присвоєно нову назву проспекту, на якій розташовано приміщення школи, з просп. Леніна, 75 на просп. Соборний, 75;

- рішенням Болградської районної ради від 22.12.2016 № 137-VІІ внесено зміни до рішення ради від 30.06.2015 № 655-VІ про закріплення майна спільної власності територіальних громад району за комунальними підприємствами, закладами, організаціями та викладено в новій редакції додаток до цього рішення;

- пунктом 1.5 рішення 20 сесії VII скликання Болградської районної ради від 07.06.2018 № 301-VII "Про внесення змін в рішення районної ради від 30.07.2015 № 655-VI про закріплення майна спільної власності територіальних громад району за комунальними підприємствами, закладами, установами, організаціями районної ради" додаток 2 доповнено розділом IV "Інше майно", в пункті 6 якого зазначено нежитлову будівлю колишньої Болградської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів № 3 Болградської районної ради Одеської області за адресою: просп. Соборний, 75, м. Болград, а за змістом пункту 4 рішення ради вирішено припинити право оперативного управління Болградською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 3 майном спільної власності територіальних громад Болградського району - нежитловою будівлею, розташованою за адресою: просп. Соборний, 75, м. Болград та визначено, що нежитлова будівля рахується за Болградською районною радою;

- рішенням Болградської районної ради від 24.10.2019 № 448-VII "Про внесення змін до рішення районної ради від 30.07.2015 № 655-VI Про закріплення майна спільної власності територіальних громад району за комунальними підприємствами, закладами, установами, організаціями районної ради" викладено в новій редакції додаток 1 до рішення Перелік майна спільної власності територіальних громад району, закріпленого за комунальними підприємствами районної ради на праві господарського відання, доповнено пунктом 2 щодо закріплення нежитлової будівлі у м. Болград, просп. Соборний, 75 за Комунальним підприємством "Управління капітального будівництва" Болградської районної ради Одеської області;

- 16.01.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області Нікіта І. В. внесено відомості про право господарського відання на нежитлову будівлю, складовою частиною якої є школа літ "А", вбиральня літ "Б", загальною площею 283,9 м2, за адресою: просп. Леніна (Соборний), 75, м. Болград за Комунальним підприємством "Управління капітального будівництва" Болградської районної ради Одеської області, індексний номер рішення: 50713849, номер запису про інше речове право) 35094553. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права від 20.01.2020 № 196841744;

- рішенням Болградської міської ради від 27.02.2020 № 2294-VІІ надано Комунальному підприємству "Управління капітального будівництва" дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0403 га, розташованої на просп. Соборний, 75 у м. Болград, для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти в постійне користування;

- рішенням Болградської районної ради від 24.02.2021 № 56-VІІІ передано із спільної власності територіальних громад Болградського району безоплатно у комунальну власність Болградської міської ради об`єкт нерухомого майна за адресою: просп. Соборний, 75, м. Болград та припинено право оперативного управління на вказану будівлю за Комунальним підприємством "Управління капітального будівництва" Болградської районної ради Одеської області;

- рішенням Болградської міської ради від 25.02.2021 № 186- VІІІ вирішено прийняти до комунальної власності Болградської міської ради зі спільної власності територіальних громад Болградського району в особі Болградської районної ради права засновника та майнові права на юридичну особу - Комунальне підприємство "Управління капітального будівництва" Болградської районної ради Одеської області. Відповідно до цього рішення здійснено приймання-передачу нерухомого майна, в тому числі, школи літ "А", вбиральня літ. "Б" за адресою: просп. Соборний, 75 м. Болград, що підтверджується актом від 24.06.2021 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.09.2021 № 276802366;

- 22.09.2021 державним реєстратором Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Димитренко О. Ю. внесено відомості про право комунальної власності на нежитлову будівлю - школа А-1н,а, загальною площею 296,6 м2, за адресою: просп. Соборний, 75, м. Болград за Болградською міською радою.

10. Суди попередніх інстанцій також установили, що рішенням Болградської міської ради від 30.09.2021 № 675-VІІІ "Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності Болградської територіальної громади на приватизацію в 2021 році" включено до переліку об`єктів малої приватизації комунальної власності Болградської міської ради на приватизацію у 2021 році нежитлову будівлю за адресою: просп. Соборний, 75, м. Болград , загальною площею 296,6 м2 (пункт 2 додатку до рішення).

Шляхом проведення електронного аукціону з використанням електронної торгової системи "Prozorro" згідно з протоколом від 11.11.2022 № 3 затверджено ринкову вартість лоту - нежитлової будівлі Болградської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів № 3 Болградської районної ради Одеської області, загальною площею 296,6 м2, за адресою: просп. Соборний, 75, м. Болград, що належить до об`єктів комунальної власності об`єднаної територіальної громади Болградської міської ради та визначено загальну суму 543 086,05 грн (станом на 05.10.2022 згідно з довідкою № 605/01-05, наданої балансоутримувачем - Комунальним підприємством "Горводоканал").

У подальшому, згідно з протоколом від 18.11.2022 № 6 знижено ринкову вартість лоту - нежитлової будівлі Болградської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів №3 Болградської районної ради Одеської області, загальною площею 296,6 м2, до 271 543,03 грн (визначену станом на 05.10.2022 згідно з довідкою № 605/01-05, наданої балансоутримувачем).

Рішенням Болградської міської ради від 04.01.2023 № 7 затверджено протокол про результати електронного аукціону № 8РО001-ПА- 004, сформованого 28.12.2022 оператором ТОВ "Українська універсальна біржа" через електронний майданчик якого запропоновано ціну у сумі 198 226,41 грн без урахування податку на додану вартість покупцем ОСОБА_1 , який єдиний подав заяву на участь в аукціоні з продажу вказаного об`єкта.

11. 24.01.2023 між Болградською міською радою (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Белградського районного нотаріального округу Агбун М. І., про що зроблено запис в реєстрі за № 323, за умовами пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю об`єкт малої приватизації нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: просп. Соборний, 75, м. Болград (об`єкт приватизації), а покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації та виконати визначені в договорі умови.

За умовами пункту 1.3 договору купівлі-продажу об`єкта приватизації земельна ділянка, площею 0,0414 га, кадастровий номер :02:002:0547, право власності продавця на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 17.12.2020, на якій розташований об`єкт приватизації, не є предметом купівлі-продажу за цим договором, тому питання землекористування покупець вирішує самостійно в установленому чинним законодавством порядку, після переходу до покупця права власності на об`єкт приватизації.

25.10.2023 між Болградською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 295/2023, об`єктом якого є земельна ділянка площею 0,0414 га, кадастровий номер :02:002:0547, яка розташована за адресою: Одеська область, Болградський район, м. Болград, пр.Соборний, 75 , на якій розташовано об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, строком на 49 років.

24.01.2023 між Болградською міською радою та ОСОБА_1 підписано акт-приймання передачі об`єкту приватизації.

Згідно з довідкою фінансового управління Болградської міської ради про надходження коштів від 10.09.2024 № 704/01-14 від ОСОБА_1 у січні 2023 року надійшло до спеціального фонду місцевого бюджету Болградської міської територіальної громади 198 226,41 грн.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2023 за № 320997486 право приватної власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2023.

Протоколом від 30.01.2023 № 8 прийнято рішення про завершення приватизації відповідно до укладеного договору купівлі-продажу.

12. Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога прокурора про визнання незаконним та скасування рішення Болградської міської ради від 30.09.2021 № 675-УПІ про затвердження переліку об`єктів комунальної власності на приватизацію в 2021 році в частині включення до переліку об`єктів малої приватизації нежитлової будівлі у м. Болград просп. Соборний, 75 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.01.2023, укладеного між відповідачами, скасування державної реєстрації за відповідачем та зобов`язання ОСОБА_1 повернути спірне нерухоме майно, оскільки за оспорюваними рішенням та договором купівлі-продажу було відчужено заклад освіти - школу всупереч заборони, передбаченої частиною 4 статті 80 Закону України "Про освіту", який містить пряму заборону приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти.

13. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, установили, що спірна нежитлова будівля, яка розташована за адресою: м. Болград, просп. Соборний, 75, на час прийняття оскаржуваного рішення міської ради від 30.09.2021 № 675-VIII та укладення договору купівлі-продажу від 24.01.2023 знаходилась у комунальній власності та належала Болградській міській територіальній громаді в особі Болградської міської ради, а також була виключена із об`єктів закладів освіти рішенням уповноваженого органу власника об`єкта.

14. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частина 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Виключною компетенцією відповідної ради є прийняття рішень щодо відчуження комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають останній, визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності (пункт 30 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Закон України "Про приватизацію державного та комунального майна" регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та передбачає, що до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.

За змістом частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Заклад освіти - це юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про освіту").

Суд апеляційної інстанції з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 918/572/19, зазначив, що Закон України "Про освіту" містить пряму заборону приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти. Частина 6 статті 80 та частина 5 статті 81 цього Закону регулюють питання можливості використання майна закладів освіти, яке не використовується в освітньому процесі, але не передбачають приватизацію такого майна. Однак, ані частина 6 статті 80, ані стаття 81 Закону України "Про освіту" не передбачають умови щодо можливості приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти, яке не використовується в освітньому процесі.

15. Водночас, суди попередніх інстанцій установили обставини, які підтверджуються відповідними доказами та не спростовані прокурором, про те, що спірна нежитлова будівля, яка розташована за адресою: м. Болград, просп. Соборний, 75 на час прийняття оскаржуваного рішення міської ради від 30.09.2021 № 675-VIII та укладення договору купівлі-продажу від 24.01.2023 знаходилась у комунальній власності та належала Болградській міській територіальній громаді в особі Болградської міської ради на законних підставах.

Суди установили, що з моменту передачі об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Болград, просп. Соборний, 75 у комунальну власність Болградської територіальної громади в особі Болградської міської ради спірне майно не перебувало ні на балансі, ні на праві оперативного управління у закладів освіти, оскільки з моменту прийняття з балансу Відділу освіти Болградської райдержадміністрації на підставі акта від 06.07.2018 та подальшої передачі спірного майна на баланс та господарське відання до Комунального підприємства "Управління капітального будівництва" Болградської районної ради Одеської області (рішення від 24.10.2019) та передачі до комунальної власності Болградської територіальної громади, вказане майно ніколи не перебувало на балансі закладів освіти та в мережу закладів освіти не вводилось.

Отже, суди дійшли висновку, що прокурором не доведено відповідними доказами, що станом на винесення радою спірного рішення від 30.09.2021 щодо включення до переліку об`єктів малої приватизації спірної нежитлової будівлі, вказана будівля, яка розташована за адресою: м. Болград, просп. Соборний, 75 включена до переліку майна, яке було закріплено за сферою освіти, що виключає застосування частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту", згідно з якою встановлена законодавча заборона приватизації майна закладів освіти.

16. При цьому, суд апеляційної інстанції відхилив доводи прокурора про те, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно (школа) від 17.04.2008 серії САВ №811590 не скасовано, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про об`єкт нерухомого майна (приміщення школа) не вилучено, перереєстрацію нерухомого майна шляхом зміни цільового використання не здійснено, що може підтверджувати, на думку прокурора, належність до об`єкта освіти та діючу заборону на приватизацію об`єктів та майна державних та комунальних закладів освіти, вказавши на те, що школа це назва складової частини об`єкта нерухомого майна, яка не має жодного відношення до закладу освіти загальноосвітньої школи 1-Ш ступенів № 3 Болградської районної ради Одеської області.

Прокурором не доведено відповідними доказами, що станом на 30.09.2021 навчальний заклад загальноосвітня школа 1-Ш ступеня мав право оперативного управління об`єктом нерухомого майна, складовими частинами якого є школа, А та вбиральня, Б, при цьому не спірним рішенням ради від 07.06.2018 нежитлова будівля була виключена з переліку майна, яке було закріплено за сферою освіти та додана в розділ "Інше майно", а власник майна припинив право оперативного управління за закладом освіти (Болградською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 3 Болградської районної ради).

17. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, на підставі дослідження всіх обставин справи та наявних у ній доказів, установили, що спірна нежитлова будівля до її приватизації була об`єктом комунальної власності, не була майном закладу освіти, не перебувала в оперативному управлінні закладу освіти, не належала закладу освіту на іншому речовому праві, не перебувала на балансі закладу освіти та не використовувалася в освітніх цілях.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначив, що у цьому випадку не вбачає порушень під час процедури проведення аукціону з приватизації нерухомого майна та погодився з висновком суду першої інстанції про те, що спірний аукціон не визнано недійсним, грошові кошти, отримані від приватизації майна, були спрямовані до місцевого бюджету, що підтверджується довідкою фінансового управління Болградської міської ради про надходження коштів, а дії з відчуження майна комунальної власності не пов`язані із протиправною поведінкою відповідачів, пославшись, у тому числі, на статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

18. Як уже зазначалося, скаржник звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на судові рішення у справі обґрунтовуючи підстави для касаційного оскарження посиланням на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, предметом касаційного розгляду є законність та обґрунтованість оскаржуваних скаржником судових рішень в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

У кожному випадку порівняння правовідносин та їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин (пункт 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).

Разом із тим зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).Верховний Суд у своїй діяльності висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.

З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування таких правових висновків у кожній конкретній справі.

Схожа правова позиція є усталеною та знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц.

Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.

Крім того, посилання скаржника на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

Проаналізувавши висновки, які викладені у перелічених скаржником постановах Верховного Суду, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що здійснене судами попередніх інстанцій правозастосування та висновки, наведені в оскаржуваних у цій справі судових рішеннях, не суперечать правовим висновкам, викладеним у постановах, які зазначені в касаційній скарзі як підстави для відкриття касаційного провадження. Аналіз висновків, зроблених у оскаржуваних судових рішеннях, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у наведених скаржником постановах Верховного Суду, позаяк вказані скаржником постанови було прийнято судом касаційної інстанції з огляду на іншу фактично-доказову базу у відповідних справах, за інших обставин, встановлених у справі, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідні судові рішення. До того ж, суб`єктний склад, предмет позову (в окремих справах), підстави позовів, у наведених справах та у справі, що розглядається, не є подібними.

Висновки у наведених скаржником справах та у цій справі, в якій подано касаційну скаргу не можуть вважатися у наведеному випадку подібними через те, що такі висновки у вказаних справах виокремлені скаржником із контексту судових рішень, при цьому не ураховані викладені в рішеннях правові позиції Верховного Суду стосовно спірних правовідносин та предмету спору в контексті досліджуваних судами у вказаних справах доказів та встановлених фактичних обставин.

Стосовно доводів скаржника про неврахування судами висновків, наведених у вказаних скаржником постановах Верховного Суду, то колегія суддів їх теж відхиляє з огляду на те, що висновки судів у цих справах щодо застосування статті 1 Першого протоколу були зроблені з урахуванням конкретних обставин та наявних у таких справах і оцінених судами згідно з вимогами процесуального законодавства доказів.

Отже, аналіз висновків, зроблених судами попередніх інстанції у оскаржених судових рішеннях у справі, в якій подано касаційну скаргу, виходячи із встановлених ними ж обставин справи та підстав для відмови у позові, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у зазначених постановах Верховного Суду, тому підстав для врахування висновків, викладених у вказаних постановах, у наведеному випадку немає.

Зважаючи на викладене, доводи скаржника про неврахування висновків, викладених у вказаних ним постановах Верховного Суду, є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, скаржник має навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.

Разом із тим, посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16).

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.09.2020 у справі № 908/1795/19).

З огляду на зазначене підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу, не знайшла підтвердження.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

19. Оскільки підстав для задоволення касаційної скарги немає, судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2024 у справі № 916/3788/24 закрити.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак