ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27 серпня 2025 року м. Черкаси справа № 925/1548/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Грачова В.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» про видачу дубліката виконавчого документа у справі №925/1548/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» до Комунального некомерційного підприємства «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Черкаської міської ради про стягнення 867160 грн. 50 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 14.04.2021 року у справі №925/1548/20 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» задоволено повністю, стягнено з комунального некомерційного підприємства «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» 867160 грн. 50 коп. боргу та 13007 грн. 41 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.08.2021 року відмовлено повністю у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю Фрезеніус Медикал Кер Україна про відшкодування судових витрат позивача у справі № 925/1548/20 (вх. № 6551/21 від 21.04.2021 року).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 року рішення Господарського суду Черкаської області від 14.04.2021 року залишено без змін.

На виконання вказаного рішення Господарського суду Черкаської області від 14.04.2021 року судом видано наказ від 04.08.2022 року та направлено стягувачу.

21.07.2025 року від стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» в особі його представника, через систему "Електронний суд", надійшла заява (вх. № 10929/25), в якій заявник просить видати дублікат наказу Господарського суду Черкаської області від 04.08.2022 року у справі № 925/1548/20

Заява про видачу дубліката виконавчого документа обґрунтована тим, що наказ від 04.08.2022 року було втрачено.

Розглянувши дану заяву суд вирішив наступне.

Пунктом 19.4. розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України У разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2012 у справі №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Аналіз змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу XI Перехідні положення ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує Заявника наводити причини втрати наказу.

За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість, відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас, обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (аналогічний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 24/234, від 10.09.2018 у справі № 5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі № 5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі № 5/229-04, від 01.04.2020 у справі № 916/924/16, від 18.06.2020 у справі № 24/262, від 03.08.2020 у справі № 904/9718/13, від 17.09.2020 у справі № 19/093-12 тощо).

Отже, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду згідно з підпунктом 19.4 пункту 19 розділу XI Перехідні положення ГПК України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Враховуючи викладене, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19)).

Приписами ст. 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі судового наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, відповідно до статті 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Встановлюючи, чи пропущено стягувачем строк пред`явлення наказу до виконання та наявність підстав для його поновлення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (у редакції, чинній на час пред`явлення Наказу суду до примусового виконання (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Так, у наказі від 04.08.2022 зазначено строк його пред`явлення до виконання до 29.06.2025 (протягом трьох років з дня набрання рішенням законної сили).

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву у 10-денний строк, якщо інше не встановлено законом.

По інших виконавчих документах пропущені строки поновленню не підлягають.

З правової конструкції вказаної частини статті 329 ГПК України слідує, що пропущений строк для пред`явлення наказу до виконання може бути відновлено з причин, визнаних господарським судом поважними.

Вказана норма пов`язує можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку.

Поновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо поновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

За таких обставин, господарський суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає причини пропуску строку поважними. При цьому ж, причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 86 ГПК України.

Стягувач клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та причини його пропуску до суду не подавав.

Крім того, ч.ч. 4,5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, враховуючи наведені положення Закону, суд зазначає, що стягувачем не надано клопотання про поновлення пропущених процесуальних строків та доказів поважної причини пропуску, строку для пред`явлення наказу, що одночасно є підставою для відмови у видачі дубліката наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 329, пунктом 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» про видачу дубліката наказу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в десятиденний строк до Північного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому ст.ст. 254-259 ГПК України.

Суддя В.М. Грачов