СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Харків Справа № 917/1159/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О.;

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у порядку письмового провадження апеляційну скаргу (вх.№1549П/2) позивача - Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.06.2025 у справі №917/1159/25 (повний текст ухвали складено та підписано 27.06.2025 суддею Байдуж Ю.С. у приміщенні Господарського суду Полтавської області)

за позовом Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», с.Пальчиківка, Полтавський район, Полтавська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поля Полтавщини», м.Полтава,

про стягнення 3286757,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Виробничий сільськогосподарський кооператив «Злагода», через підсистему «Електронний суд» звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поля Полтавщини» про стягнення 3286757,00 грн заборгованості по договорах про надання послуг та договорах поставки.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.06.2025 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України. Позивачу встановлено строк (5 днів з дня вручення ухвали) на усунення недоліків позовної заяви.

20.06.2025 позивач через підсистему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків, яка надійшла до господарського суду 23.06.2025.

Розглянувши подані матеріали, Господарський суд Полтавської області дійшов висновку, що позивачем не усунуто у повному обсязі недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.06.2025 у справі №917/1159/25 позовну заяву Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поля Полтавщини» про стягнення 3286757,00 грн повернуто заявникові.

Позивач Виробничий сільськогосподарський кооператив «Злагода» подав на зазначену ухвалу від 27.06.2025 до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить цю ухвалу скасувати та направити справу для подальшого розгляду в суд першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що позивач надав на вимогу суду усі договори згідно з переліком, використовуючи правильні назви та дати. Усі подані до суду договори обґрунтовують підстави звернення ВСК «Злагода» до ТОВ «Поля Полтавщини» з метою стягнення заборгованості у розмірі 3286757,00 грн. Певні описки у назві договорів, які могли виникнути при подачі позовної заяви до суду, жодним чином не спотворюють належного обґрунтування позовних вимог та не призводять до його неправильного сприйняття, не можуть бути підставою для повернення позовної заяви. Також не може бути підставою для повернення позовної заяви у порядку частини 4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України формулювання суду про те, що на стадії відкриття провадження у справі суд не може розібратися з договорами, беручи до уваги їх значну кількість.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1159/25, необхідні для розгляду скарги, та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №917/1159/25.

17.07.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2025 апеляційну скаргу позивача - Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.06.2025 у справі №917/1159/25 залишено без руху та встановлено заявнику десятиденний строк з дня вручення йому копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом надання належних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.06.2025 у справі №917/1159/25 у сумі 2422,40 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача - Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» (вх.№1549П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.06.2025 у справі №917/1159/25 та ухвалено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк до 14.08.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання скаржникові. Встановлено учасникам справи строк до 14.08.2025 для подання заяв, клопотань, тощо.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2025 у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В. та судді Крестьянінова О.О. для розгляду даної справи сформовано такий склад колегії суддів: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О.

Згідно з пунктом 14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, про розгляд справи у письмовому провадженні сторони повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних листів у підсистемі «Електронний суд».

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом відповідно до пункту 4 частини 5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 2 ст.273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходить з такого.

Як убачається з матеріалів справи, позивач Виробничий сільськогосподарський кооператив «Злагода», звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 2714375,13 грн, 3% річних у розмірі 112251,85 грн, інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 460129,69 грн за 17 договорами про надання послуг та двома договорами поставки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем у період з 2022 по 2024 роки укладено низку договорів про надання послуг, які мають однакові умови. Детально умови кожного договору зазначені у бухгалтерських довідках та розрахунках по кожному договору, що є додатками до позовної заяви. Також між позивачем та відповідачем у цей же період укладено низку договорів поставки, які мають однакові вимоги та умови проведення розрахунків між сторонами. Детально умови кожного договору зазначені у бухгалтерських довідках та розрахунках по кожному договору, що є додатками до позовної заяви. Протягом дії договорів позивач добросовісно виконував взяті на себе зобов`язання. Усі послуги надані, товари поставлені замовнику відповідачу, що підтверджуєтеся відповідними видатковими накладними, але відповідач свого зобов`язання зі своєчасної оплати не виконав.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.06.2025 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачеві строк 5 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви. Визначено позивачеві такий спосіб усунення недоліків: - подати уточнену позовну заяву з обґрунтуванням підстав об`єднання у ній вимог по різних договорах та по різних типах договорів, а також з чітким і правильним переліком договорів, по яких пред`являються вимоги про стягнення; - надати: копії договорів про надання послуг №020/05П від 20.05.2022, №31/02/П/2 від 31.05.2023, №31/02/П/3 від 31.05.2023, №30/11/П від 11.08.2023, №15/04/П від 15.04.2024 та договору поставки №179/05 від 19.05.2023; копії актів надання послуг №347, 350, 351, 412, 414, 416, 417; розрахунок №3 по договору про надання послуг № 01/07/ПП від 01.07.2022. Попереджено позивача про те, що не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, згідно з частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України має наслідком визнання заяви не поданою і повернення її позивачеві.

Зокрема, господарським судом зазначено, що позивачем у позовній заяві об`єднано майнові позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги по 17 різних договорах про надання послуг, а також про стягнення заборгованості за отриманий товар по двох різних договорах поставки, які укладені між сторонами. При цьому, підстави об`єднання вимог по різних договорах та різних типах договорів позивач у позовній заяві не вказав. Крім цього, позивач у позовній заяві зазначає про наявність у відповідача заборгованості по договорах про надання послуг №020/05П від 20.05.2022, №31/02/П/2 від 31.05.2023, №31/02/П/3 від 31.05.2023, №30/11/П від 11.08.2023, №15/04/П від 15.04.2024 та по договору поставки №179/05 від 19.05.2023. Проте копії вказаних договорів до позовної заяви не додані. Натомість до позовної заяви позивачем додано договори поставки №020/05П від 20.05.2022, №19/05 від 19.05.2023 і договори про надання послуг №31/05/П від 31.05.2023, №30/11/П від 30.11.2023, №01/05/П від 01.05.2024, які відсутні у переліку договорів, за якими рахується заборгованість відповідача. Також позивачем не надані копії актів надання послуг №347, 350, 351, 412, 414, 416, 417, на які він посилається у позовній заяві як на докази виконання робіт по договорах. Також, позивачем не надано розрахунок №3 по договору про надання послуг №01/07/ПП від 01.07.2022.

20.06.2025 позивач через підсистему «Електронний суд» подав заяву (вх.№8315) про усунення недоліків, в якій зазначив, що надає уточнену позовну заяву, в якій об`єднання позовних вимог обґрунтовує тим, що сторони в договорах ідентичні, вимоги виникли в межах виконання господарських зобов`язань одного контрагента. Позовні вимоги пов`язані спільною метою стягненням заборгованості за зобов`язаннями, які мають однакову економічну природу. Об`єднання сприятиме оперативному, економічному та справедливому розгляду справи.

До заяви надав копії: договору поставки №19/05П від 19.05.2023, договору поставки №20/05П від 20.05.2022, договору про надання послуг №31/05/П/2 від 31.05.2023, договору про надання послуг №30/11/П від 30.11.2023, договору про надання послуг №15/04/П від 15.04.2024, актів надання послуг №347 від 16.04.2024, №350 від 17.04.2024, №351 від 17.04.2024, №412 від 14.05.2024, №414 від 16.05.2024, №416 від 14.05.2024, №417 від 15.05.2024 та розрахунок №3.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, господарський суд, керуючись частиною 4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, зазначив, що позивач в уточненій позовній заяві вказав змінений перелік договорів, стягнення заборгованості за якими є предметом спору. Проте частина доданих до позовної заяви договорів має інші реквізити, номера чи дати договору. Так, замість договору про надання послуг №20/05П від 20.05.2022 надано договір поставки №20/05П від 20.05.2022; замість договорів про надання послуг від 31.05.2023 №31/02/П/2 і №31/02/П/3 надано договори за цією ж датою, але з іншими номерами №31/05/П/2 і №31/05/П/3; замість договору про надання послуг №30/11/П від 11.08.2023 надано договір за тим же номером, але з іншою датою 30.11.2023. Ураховуючи значну кількість договорів, укладених між сторонами, суд не в змозі достовірно ідентифікувати зазначені договори як ті, на які позивач посилається у позовній заяві, але надруковані з помилками. Тобто, до позовної заяви додано не всі копії договорів, на які позивач посилається в поданій уточненій позовній заяві.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 161 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ст.162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно зі ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 171 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу (ст.172 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів зазначає, що, залишаючи подану позивачем позовну заяву без руху, господарський суд зазначив, зокрема, про ненадання останнім договорів, які зазначені у позові, однак не додані до позовної заяви.

Частиною 4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви, а саме, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Так, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції повернув позовну заяву, зокрема, через те, що до позовної заяви додано не всі копії договорів, на які позивач посилається в поданій уточненій позовній заяві, наданій разом з заявою про усунення недоліків.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення доказів, що підтверджують викладені обставини.

Відповідно до частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є, зокрема: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Згідно з пунктами 3, 5, 7 частини 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд: у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Тобто суд, вчинивши дії, необхідні для цілей підготовчого провадження, в залежності від встановлених у підготовчому провадженні обставин може прийняти рішення про можливість розгляду справи по суті або припинити подальший розгляд справи (залишити позов без розгляду або закрити провадження у справі), якщо подальший її розгляд є неможливим з будь-яких причин.

Частиною 1 статті 210 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

З аналізу наведених норм убачається, що дослідження доказів відбувається на стадії розгляду справи по суті в судовому засіданні, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Щодо обґрунтованості в уточненій позовній заяві підстав об`єднання позовних вимог у даній справі про стягнення заборгованості за 19 договорами, їх пов`язаності між собою підставою виникнення або поданими доказами, господарський суд в оскаржуваній ухвалі оцінку вказаним обставинам не надавав.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 18.08.2023 у справі №910/21280/21 зазначив, що за спеціальним правилом, викладеним у пункті 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу). У той же час аналіз пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України у системному співвідношенні з приписами частини 6 статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо. Наявність підстав для роз`єднання позовних вимог за правилами частини 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України та розгляду кожної з вимог окремо унеможливлює повернення судом позовної заяви незалежно від того, чи суд застосував надані йому повноваження.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявність описок та/або неточностей у даті, номері та назві окремих договорів, зазначених у позові та уточненій позовній заяві, не є підставою для повернення позову у порядку частини 4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§57 рішення у справі «Ashingdane v. the United Kingdom» від 28.05.1985, §96 рішення у справі «Krombach v. France» від 13.02.2001).

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 01.03.2002).

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі «Беллет проти Франції» («Bellet v. France», заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі «Волчлі проти Франції» («Walchli v. France», заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998).

Отже, як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Тобто, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Ураховуючи наведене, колегія суддів зазначає про помилковість висновку господарського суду щодо наявності підстав для застосування вимог частини 4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та повернення позовної заяви.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст.280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно із частиною 3 ст.271 Господарського процесуального кодексу України у випадках, зокрема, скасування судом апеляційної інстанції ухвал про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 27.06.2025 у справі №917/1159/25 скасувати.

Справу №917/1159/25 направити до Господарського суду Полтавської області для продовження розгляду.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Н.О. Мартюхіна