ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2025 р. Справа№ 910/13977/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Сибіги О.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Гріщенко А.О.

за участі представників сторін:

від позивача: Пічугіна С.С.

від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025

у справі № 910/13977/24 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс»

про стягнення неустойки у загальному розмірі 1 830 112,20 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» про стягнення неустойки у загальному розмірі 1 830 112,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» частково та з простроченням виконало свої зобов`язання за Договором про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ПК/МТЗ/23779/Ю від 07.12.2023 з поставки товару, а саме: відповідачем своєчасно здійснено часткову поставку продукції на суму 420 000,00 грн з ПДВ, товар на суму 3 948 000,00 грн з ПДВ був поставлений з порушенням строків, зазначених у п. 4.2 спірного договору, а решта товару залишається не поставленою.

З огляду на наведене позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованих відповідно до п. 9.3.1 Договору про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ПК/МТЗ/23779/Ю від 07.12.2023 пені в розмірі 978 982,20 грн та штрафу в розмірі 851 130,00 грн.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі № 910/13977/24 позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» пеню у розмірі 978 982,20 грн, штраф у розмірі 851 130,00 грн та судовий збір у розмірі 21 961,34 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, встановивши, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» у встановлений Договором строк свого обов`язку з поставки товару не виконало, допустивши прострочення виконання зобов`язання. При цьому, відповідач не навів обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі № 910/13977/24 скасувати та ухвали нове, яким в задоволенні позову відмовити, стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 32 942,00 гривень.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2025 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Тищенко А.І., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/13977/24 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/13977/24.

12.06.2025 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13977/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 та призначено апеляційну скаргу до розгляду на 10.07.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2025 відкладено розгляд справи № 910/13977/24 на 28.08.2025.

23.06.2025 до суду через систему «Електронний суд» від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не перевірив та не з`ясував обставини, які мають значення для справи та визнав встановленими обставини, що не узгоджуються з наявними матеріалами справи, посилаючись на те, що долучену до матеріалів справи рознарядку від 27.12.2023 №ПК-07/2633 слід вважати нескладеною (невчиненою), яка не породжує жодних обов`язків для сторін, оскільки не містить підпису, а за результатами перевірки документу на веб-порталі Центрального засвідчуваного органу вбачається, що даний документ не підписано шляхом накладання кваліфікованих електронних підписів уповноважених осіб позивача.

Щодо надсилання рознарядок відповідач зазначає, що в наданих позивачем скріншотах екрану відсутні відомості про електронні адреси, на які направлялись рознарядки, що свідчить про недоведеність позивачем факту надсилання документу, з яким Договір пов`язує відлік строку поставки.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у поданому відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів та зазначив, що на рознарядці від 27.12.2023 № ПК-07/2633 наявний QR-код у нижньому лівому куті документа та міститься інформація про підписання вказаної рознарядки двома уповноваженими особами позивача, дату та час такого підписання, що свідчить про належне підписання і реєстрацію вказаної рознарядки в системі електронного документообігу «Megapolis.DocNet» та таке підписання відповідає положенню про філію «Пасажирська компанія» та Статуту АТ «Укрзалізниця». Факт отримання рознарядок не заперечується відповідачем.

2.4. явка в судове засідання

У судове засідання 28.08.2025 з`явився представник позивача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи в суді апеляційної інстанції був повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку ухвали суду до його електронного кабінету системи «Електронний суд».

Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що наявних матеріалів достатньо для належного перегляду оскаржуваного рішення суду в апеляційному порядку, оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та за відсутності представників, що не з`явились в судове засідання.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

За результатами проведеної процедури публічної закупівлі UA-2023-10-17-006898-a 07.12.2023 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» (постачальник) укладено Договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ПК/МТЗ/23779/Ю (надалі Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар відповідно до Специфікації №1 (Додаток 1), що є невід`ємною частиною цього Договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього Договору.

У пункті 1.2 Договору вказано найменування товару: (ПК-23Т_0540_ВО) ДК 021:20-2 Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (високовольтні електронагрівачі).

Кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник товару визначаються у Специфікації №1 (Додаток 1) до цього Договору (п. 1.3 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (поставка з оплатою мита) відповідно до «Інкотермс» у редакції 2020 року. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього Договору та Правилами «Інкотермс» у редакції 2020 року, умови цього Договору матимуть перевагу.

Згідно з п. 4.2 Договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Строк поставки товару - протягом 30 календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставки товару: м. Львів, м. Ковель, м. Київ, м. Дніпро, м. Бахмач, м. Синельникове, м. Харків, м. Одеса або інший виробничий підрозділ AT «Укрзалізниця» на території України, вказаний в рознарядці замовника. Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару.

У пункті 4.5 Договору сторони домовились, що рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів (на розсуд сторін):

- па поштову адресу постачальника, зазначену в цьому Договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);

- вручається уповноваженому представнику постачальнику під розпис;

- шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому Договорі) скан-копії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем па електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця.

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної (п. 4.6 Договору).

Відповідно п. 4.7 Договору Акт прийому-передачі товару зі сторони покупця підписується уповноваженими особами з числа тих, які визначені п. 4.3 нього Договору, а видаткова накладна та інші первинні документи, що стосуються виконання умов цього Договору підписуються особами, відповідальними за приймання товару.

У пункті 7.2 Договору зазначено, що оплата за кожну партію поставленого товару за цим Договором проводиться покупцем на 45 робочий день з дати реєстрації податкової накладної, оформленої відповідно до вимог законодавства України, та відповідно до рахунку-фактури па поставлену партію товару, при наявності документів, зазначених у п. 5.4 цього Договору.

Пунктом 9.3.1 Договору передбачено, що при порушенні строків поставки постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого в строк товару па умовах, передбачених п. 4.2 цього Договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити товар, якщо про інше його не попередив письмово покупець.

За умовами п. 10.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин або подій непереборної сили, які виникли після укладання цього Договору та виникли поза волею сторін, зокрема: надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, антитерористичними операціями, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, воєнний етап, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсія, піратство, безлад, вторгнення, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклоп, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, інші стихійні лиха та інші випадки передбачені законодавством України. Сторони можуть додатково домовитися про обставини, що визнаються ними як обставини непереборної сили, шляхом підписання додаткової угоди до Договору, яка має бути викопана у письмовій формі та підписана уповноваженими представниками сторін і скріплена печатками.

Сторона, що не може викопати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 5 робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк, що не перевищує 30 робочих днів. Належним доказом наявності вищезазначених обставин та їх тривалості є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (п. 10.2 Договору).

Згідно з п. 10.5 Договору якщо сторона без поважних причин не повідомила іншу сторону у строки, визначені п. 10.2 цього Договору, про виникнення (наявність) обставин непереборної сили та/або не надала підтверджуючі ці обставини документи, така сторона у подальшому не мас права вимагати подовження умов цього Договору та звільнення від відповідальності, передбаченої за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором.

Строк дії цього Договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2023. На період дії воєнного стану строк дії Договору визначається з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 (п. 16.1 Договору).

У Специфікації (Додатку №1 до Договору) сторонами було погоджено постачання Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» Акціонерному товариству «Українська залізниця» електронагрівачів ВВЕН 500/KV, 2023 року виготовлення, виробник: ТОВ «СВП «Квазар», у кількості 1 592 шт. за ціною 4 200,00 грн/шт. з ПДВ, на загальну суму 6 686 400,00 грн.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції, а також посилання на норми права

29.01.2024 Акціонерним товариством «Українська залізниця» було направлено електронною поштою Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» рознарядку на поставку товару вих. №ПК-07/2633 від 27.12.2023 на поставку електронагрівачів ВВЕН 500/KV у кількості 100 шт. Пасажирському вагонному депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (м. Одеса), у кількості 142 шт. Пасажирському вагонному депо Львів філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (м. Львів), у кількості 150 шт. Дніпровському пасажирському вагонному депо філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (м. Дніпро), у кількості 100 шт. Пасажирському вагонному депо Харків-Сортувальний філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (м. Харків), у кількості 150 шт. Пасажирському вагонному депо Ковель філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (м. Ковель), у кількості 450 шт. Вагонному депо станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (м. Київ), у кількості 350 шт. Синельниківському пасажирському вагонному депо філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (м. Синельникове), у кількості 150 шт. Пасажирському вагонному депо станції Бахмач філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (м. Бахмач).

Як вбачається із наявних в матеріалах справи видаткових накладних Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» на виконання своїх зобов`язань з січня по жовтень 2024 року поставило Акціонерному товариству «Українська залізниця» електронагрівачі ВВЕН 500/KV у кількості 1 040 штук вартістю 4 368 000,00 грн, а саме:

- за видатковою накладною №14 від 16.01.2024 у кількості 100 штук на суму 420 000,00 грн з ПДВ (отримувач - Пасажирське вагонне депо станції Бахмач філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»), про що було складено акт про фактичну якість і комплектність продукції №40 від 22.01.2024;

- за видатковою накладною №77 від 02.04.2024 у кількості 209 штук на суму 877 800,00 грн з ПДВ (отримувач - Синельниківське пасажирське вагонне депо філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»);

- за видатковою накладною №122 від 16.05.2024 у кількості 85 штук на суму 357 000,00 грн з ПДВ (отримувач - Пасажирське вагонне депо станції Бахмач філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»);

- за видатковою накладною №169 від 21.06.2024 у кількості 100 штук на суму 420 000,00 грн з ПДВ (отримувач - Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»);

- за видатковою накладною №173 від 21.06.2024 у кількості 50 штук на суму 210 000,00 грн з ПДВ (отримувач - Пасажирське вагонне депо станції Бахмач філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»);

- за видатковою накладною №175 від 27.06.2024 у кількості 142 штуки на суму 596 400,00 грн з ПДВ (отримувач - Пасажирське вагонне депо Львів філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»);

- за видатковою накладною №181 від 03.07.2024 у кількості 100 штуки на суму 420 000,00 грн з ПДВ (отримувач - Пасажирське вагонне депо Харків-Сортувальний філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»);

- за видатковою накладною №188 від 10.07.2024 у кількості 141 штука на суму 592 200,00 грн з ПДВ (отримувач - Синельниківське пасажирське вагонне депо філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»);

- за видатковою накладною №189 від 12.07.2024 у кількості 21 штука на суму 88 200,00 грн з ПДВ (отримувач - Вагонне депо станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»);

- за видатковою накладною №220 від 07.08.2024 у кількості 20 штук на суму 84 000,00 грн з ПДВ (отримувач - Пасажирське вагонне депо Ковель філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»);

- за видатковою накладною №274 від 11.10.2024 у кількості 72 штуки на суму 302 400,00 грн з ПДВ (отримувач - Пасажирське вагонне депо станції Бахмач філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»).

За доводами позивача, відповідачем з простроченням та частково було виконано свої зобов`язання за Договором з поставки товару за рознарядкою на поставку товару вих. №ПК-07/2633 від 27.12.2023, у зв`язку з чим Акціонерне товариство «Українська залізниця» вказує про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» пені у розмірі 978 982,20 грн та штрафу у розмірі 851 130,00 грн.

Відповідач вважає, що розмір штрафу 15% від вартості непоставленого товару є невиправдано великим і може перевищувати розмір фактичних збитків покупця.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з чим погоджується судова колегія, виходячи з наступного.

Укладений між позивачем та відповідачем договір є за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 4.2 Договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Строк поставки товару - протягом 30 календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставки товару: м. Львів, м. Ковель, м. Київ, м. Дніпро, м. Бахмач, м. Синельникове, м. Харків, м. Одеса або інший виробничий підрозділ AT «Укрзалізниця» на території України, вказаний в рознарядці замовника. Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару.

29.01.2024 Акціонерним товариством «Українська залізниця» було направлено електронною поштою Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» рознарядку на поставку товару вих. №ПК-07/2633 від 27.12.2023 (у спосіб визначений п. 4.5 Договору) на поставку електронагрівачів ВВЕН 500/KV у загальній кількості 1 592 шт., вказаним у цій рознарядці отримувачам, об`ємах партій товару та місцями поставки.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» зобов`язане було поставити товар за рознарядкою на поставку товару вих. №ПК-07/2633 від 27.12.2023 до 28.02.2024 включно.

Відповідач в поданій апеляційній скарзі щодо надсилання рознарядок зазначав, що в наданих позивачем скріншотах екрану відсутні відомості про електронні адреси, на які направлялись рознарядки, що свідчить про недоведеність позивачем факту надсилання документу, з яким Договір пов`язує відлік строку поставки.

У пункті 4.5 Договору сторони домовились, що рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів (на розсуд сторін):

- па поштову адресу постачальника, зазначену в цьому Договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);

- вручається уповноваженому представнику постачальнику під розпис;

- шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому Договорі) скан-копії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем па електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця.

Колегія суддів відхиляє наведені доводи відповідача, оскільки як спосіб направлення, так і підтвердження такого направлення відповідає умовам п. 4.5. Договору. При цьому, сам факт отримання рознарядок відповідачем не заперечується.

Із наявних в матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що своєчасно відповідачем було поставлено лише товар у кількості 100 штук на суму 420 000,00 грн за видатковою накладною №14 від 16.01.2024, натомість з простроченням був поставлений товар у кількості 940 шт. на суму 3 948 000,00 грн, а товар у кількості 552 шт. на суму 2 318 400,00 грн станом на дату звернення позивача із даним позовом до суду взагалі не був поставлений.

Щодо тверджень відповідача про настання для нього форс-мажорних обставин з 29.01.2024 по 02.04.2024, тобто протягом 65 днів, на підтвердження чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» було надано суду сертифікати №3200-24-0537 і №3200-24-0426, то по перше, у пункті 10.2 Договору сторонами було погоджено, що сторона, що не може виконати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 5 робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк, що не перевищує 30 робочих днів. Належним доказом наявності вищезазначених обставин та їх тривалості є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (п. 10.2 Договору).

Відповідно до п. 10.5 Договору якщо сторона без поважних причин не повідомила іншу сторону у строки, визначені п. 10.2 цього Договору, про виникнення (наявність) обставин непереборної сили та/або не надала підтверджуючі ці обставини документи, така сторона у подальшому не мас права вимагати подовження умов цього Договору та звільнення від відповідальності, передбаченої за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» заперечує факт отримання будь-якими засобами зв`язку листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» від 02.02.2024 про настання форс-мажорних обставин, в той час як відповідачем не надано доказів його направлення позивачу.

Суд першої інстанції дослідив та врахував ту обставину, що ні лист від 02.02.2024, ні сертифікати №3200-24-0537 і №3200-24-0426 не містять зазначення які саме обставини настали для Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» і які відповідач та Київська обласна (регіональна) торгово-промислова палата вважають форс-мажорними.

Наведене стало підставою для витребування Господарським судом міста Києва від Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати документів, на підставі яких було видано сертифікати №3200-24-0537 і №3200-24-0426.

По-друге, із наданих Київською обласною (регіональною) торгово-промисловою палатою документів вбачається, що виробнику товару Товариству з обмеженою відповідальністю «СВП «Квазар» несвоєчасно надійшли замовлені у Компанії Shanghai Xiaou Industry Co. LTD (резидент Китайської Народної Республіки) комплектуючі для виробництва електронагрівачів ВВЕН 500/KV у зв`язку із зупиненням виробництва останньої через розповсюдження короновірусної хвороби на виробничих потужностях Компанії Shanghai Xiaou Industry Co. LTD.

Тобто, навіть якщо залишити поза увагою п. 1.5 Договору, у якому постачальник гарантував, що товар (який фактично навіть ще не існував у природі) належить йому на праві власності та не перебуває під забороною відчуження, арештом, обтяженням, то із наведеного слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» та Київська обласна (регіональна) торгово-промислова палата вважають форс-мажорними обставинами неможливість контрагента виробити товар через зупинку виробництва комплектуючих контрагентом контрагента.

Судом неодноразово досліджувались обставини доставки товару з Китайської Народної Республіки морським транспортом (наприклад, у справах №910/3657/24, №910/13237/24, №910/12834/24), а тому суд обізнаний із звичайним строком доставки товару із КНР морським транспортом до країн Євросоюзу і тривалість транспортування вантажу із Китаю до порту тої чи іншої країни Євросоюзу, як правило, складає більше 30 календарних днів (в період з січня до початку офіційних вихідних у Китаї перед Китайським Новим Роком строк доставки товару триває близько 60 календарних днів), не враховуючи необхідність перевезення такого вантажу із країни Євросоюзу до України.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» направило Товариству з обмеженою відповідальністю «СВП «Квазар» лише 15.01.2024 (хоча Договір був укладений 07.12.2024, тобто більш як за місяць до направлення заявки відповідачем своєму контрагенту).

Разом з тим, процедура публічної закупівлі UA-2023-10-17-006898-a була оголошена 17.10.2023, 14.11.2023 відповідач був визнаний переможцем у закупівлі та уклав Договір, в якому гарантував, що спірний товар наявний у нього у власності.

Прикметним також є те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» повідомлялось Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП «Квазар» про зупинення виробничих потужностей Компанії Shanghai Xiaou Industry Co. LTD ще листом вих. №3463/113/43 від 14.12.2023, тобто більш як за місяць до направлення Акціонерним товариством «Українська залізниця» рознарядки на поставку товару (29.01.2024) та направлення відповідачем замовлення контрагенту (15.01.2024), у той час як наказ потужностей Компанії Shanghai Xiaou Industry Co. LTD №9312 про припинення роботи цехів датований 29.12.2023. Проте матеріали справи не містять доказів повідомлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про наведені обставини у визначений п. 10.2 Договору строк. Також відповідачем не надано доказів ініціювання сторонами питання щодо зміни строку поставки товару за Договором.

Суд наголошує, що приписи ст. 617 Цивільного кодексу України, ст. 218 Господарського кодексу України чітко визначають, що порушення зобов`язань контрагентами боржника та відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів не вважаються надзвичайними і невідворотними обставинами.

Крім того, понесення Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» штрафних санкцій у зв`язку з несвоєчасною поставкою Акціонерному товариству «Українська залізниця» товару за Договором через порушення контрагентами відповідача своїх зобов`язань є збитками, за відшкодуванням яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» не позбавлене можливості звернутись в тому числі в судовому порядку.

По-третє, сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (схожий правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 30.11.2021 у справі №913/785/17, від 25.01.2022 в справі №904/3886/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 31.08.2022 у справі №910/15264/21).

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Тобто в незалежності від надання стороною сертифікату ТПП про дію форс-мажорних обставин, саме суд встановлює їх наявність в незалежності від висновку ТПП (тим більше з огляду на практику, що склалась в Україні із видачею та оформленням таких сертифікатів, зокрема викладенням ними лише загальних висновків без деталізації причин та без зазначення причинно-наслідкового зв`язку між певними обставинами та наслідками для особи).

Виходячи з викладеного, вирішуючи даний спір, судом першої інстанції вмотивовано відхилено висновки, вказані у сертифікатах Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №3200-24-0537 і №3200-24-0426, оскільки в них було визнано форс-мажорними обставинами ті, які в силу ст. 617 Цивільного кодексу України та ст. 218 Господарського кодексу України не вважаються надзвичайними і невідворотними обставинами.

Більш того, судом взято до уваги те, що хоч відповідач і стверджує, що для нього існували форс-мажорні обставини з 29.01.2024 по 02.04.2024, тобто протягом 65 днів, проте це ніяким чином не пояснює не здійснення ним поставки товару після припинення дії таких обставин товар частинами поставлявся до жовтня 2024 року, а частина товару в кількості 552 шт. на суму 2 318 400,00 грн станом на дату звернення позивача із даним позовом до суду взагалі не була поставлена.

Отже, оскільки жодних інших обставин, які унеможливлювали своєчасне виконання відповідачем зобов`язань за Договором не наведено, в той час як наведені відповідачем обставини суд не вважає форс-мажорними, то відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» є таким, що прострочило виконання своїх зобов`язань за Договором із своєчасної поставки товару, з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» у встановлений Договором строк свого обов`язку з поставки товару не виконало, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що не виконав (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідач не навів обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Пунктом 9.3.1 Договору передбачено, що при порушенні строків поставки постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого в строк товару па умовах, передбачених п. 4.2 цього Договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення.

З наявного у матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує відповідачу неустойку на вартість непоставленого товару за кожною накладною, товар за якою був поставлений з простроченням, та на вартість непоставленого товару із врахуванням приписів ст. 253 Цивільного кодексу України.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок неустойки за відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо правильності такого розрахунку, суд першої інстанції прийшов до висновку, що правомірним є нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» пені у розмірі 978 982,20 грн та штрафу у розмірі 851 130,00 грн, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів відповідача про надмірний тягар для постачальника і подвійне покарання за одне й те саме порушення внаслідок нарахування йому штрафу та пені, то суд відзначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності; у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17 від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 09.11.2023 у справі №902/919/22 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі №910/12876/19.

Крім того, відповідач зазначав, що встановлення однобічних прав визначати термін поставки, нерівномірний розподіл прав та обов`язків, встановлення непропорційно великих штрафів за порушення прямо і негативно вплинули на можливості відповідача своєчасно виконати свої зобов`язання.

Однак у п. 4.2 Договору сторонами було погоджено строк поставки товару 30 календарних днів з дати направлення рознарядки, відтак твердження відповідача про однобічне право позивача визначати термін поставки суд вважає маніпулятивним.

Крім того, суд не вбачає причиново-наслідкового зв`язку між погодженими сторонами умовами щодо строку поставки товару та нарахування неустойки за порушення такого строку і неможливістю / утрудненням своєчасного виконання відповідачем поставки товару. Про необхідність постачання товару партіями у кілька міст, що віддалені одне від одного, також чітко було вказано у п. 4.2 Договору та відповідач про це був обізнаний (принаймні повинен був бути) ще з тендерної документації (на ст. 13 вказана дана інформація), однак все одно погодився із відповідними умовами.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягають задоволенню повністю, а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» підлягає стягненню пеня у розмірі 978 982,20 грн та штраф у розмірі 851 130,00 грн.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 статті 549 Цивільного кодексу України унормовано, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України вказано, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегією суддів встановлено, що при вирішенні спору судом першої інстанції була надана належна оцінка доводам сторін та всебічно досліджено докази, як окремо, так і в їх сукупності, а тому доводи скаржника про неповне з`ясування судом обставин справи є необґрунтованими.

Судова колегія відхиляє доводи відповідача про те, що в наданих позивачем скріншотах екрану відсутні відомості про електронні адреси, на які направлялись рознарядки, що свідчить про недоведеність позивачем факту надсилання документу, з яким Договір пов`язує відлік строку поставки - оскільки як спосіб направлення (на електронну пошту постачальника), так і підтвердження такого направлення (роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця) відповідає умовам п. 4.5. Договору. При цьому, сам факт отримання рознарядок відповідачем не заперечується.

Стосовно тверджень апелянта про відсутність підпису на рознарядці від 27.12.2023 №ПК-07/2633 колегія суддів враховує заперечення позивача про те, що на рознарядці від 27.12.2023 № ПК-07/2633 наявний QR-код в нижньому лівому куті документа та міститься інформація про підписання вказаної рознарядки двома уповноваженими особами позивача, дату та час такого підписання, що свідчить про належне підписання і реєстрацію вказаної рознарядки в системі електронного документообігу «Megapolis.DocNet» та таке підписання відповідає положенню про філію «Пасажирська компанія» та Статуту АТ «Укрзалізниця».

Судом перевірено наведені аргументи та відповідно до зазначеного позивачем способу перевірки підписів на рознарядці встановлено, що рознарядка від 27.12.2023 №ПК-07/2633 підписана Литвиновим В.О. та Любкою В.С., що відповідає умовам договору, відтак твердження відповідача про відсутність підписів уповноважених осіб на рознарядці спростовується наведеним вище, а також відповідно відхиляються похідні доводи апелянта про неукладеність такої рознарядки.

Усі інші доводи та міркування сторін судом апеляційної інстанції враховано, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі № 910/13977/24 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі № 910/13977/24 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вагон Сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі № 910/13977/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 у справі № 910/13977/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13977/24 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.09.2025.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.М. Сибіга

А.І. Тищенко