УХВАЛА

про заміну сторони правонаступником

м. Київ

03.09.2025Справа № 910/11374/24

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Жалобі С.Р.,

розглянувши заяву Комунального некомерційного підприємства "Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну сторони правонаступником у справі №910/11374/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КИЇВЕНЕРГО-БОРГ

(01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 13;

ідентифікаційний код: 32826328)

до Комунального некомерційного підприємства "Київська міська дитяча

клінічна туберкульозна лікарня" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

(04075, м. Київ, вул. Квітки Цісик, 10, ідентифікаційний код: 01993687).

про стягнення 781 852,00 грн.

За участі представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю КИЇВЕНЕРГО-БОРГ (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Територіального медичного об`єднання Санаторного лікування у місті Києві (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за Договором про закупівлю товару №8493001 від 25.01.2018 в розмірі 781 852,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2024 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 позов задоволено повністю, стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Київенерго-Борг суму основного боргу в розмірі 781 852,41 грн. та судовий збір у розмірі 9 382,23 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клініка туберкульозна лікарня» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі №910/11374/24 залишена без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі №910/11374/24 - залишене без змін.

30.05.2025 видано наказ для звернення зазначеного судового рішення до виконання.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.06.2025 у справі 910/11374/24 задоволено спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ - 2" про заміну сторони правонаступником у справі № 910/11374/24.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 у справі №910/11374/24 залишена без задоволення, а ухвала Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 у справі №910/11374/24 - залишена без змін.

28.07.2025 відповідачем через підсистему Електронний суд подано заяву про заміну сторони правонаступником, в якій просить на стадії виконання рішення здійснити заміну Комунального некомерційного підприємства Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 01993687) його правонаступником - Комунальним некомерційним підприємством Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 05492309).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.07.2025 означену заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 03.09.2025.

25.08.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ - 2" подано письмові пояснення по суті заяви про заміну сторони правонаступником.

26.08.2025 Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано письмові заперечення по справі.

27.08.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ - 2" подано письмові пояснення по справі.

У судове засідання 03.09.2025 з`явився представник позивача, інші учасники судового процесу на засідання не з`явилися, причин неявки суд не повідомили.

Відповідно до змісту ст. 334 ГПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи визначений процесуальний строк розгляду заяви, належне повідомлення сторін про її розгляд у судовому засіданні, приписи ст. 334 ГПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд поданої заяви за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали поданої Комунальним некомерційним підприємством Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни боржника його правонаступником, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначена норма права кореспондується з положеннями частини 5 статті 15 Закону України Про виконавче провадження, згідно з якою у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Водночас, за приписами ч. 3 ст. 334 ГПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження з огляду на наступне.

Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 1.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» За приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб`єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Зазначеною статтею ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв`язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з`ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

За приписами ч.ч.1,5 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч. 1 ст. 106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу (ч.ч.2, 3 ст.52 Господарського процесуального кодексу України).

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 28.03.2018р. по справі №910/20338/16.

Отже, процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміна сторони матеріального правовідношення її правонаступником), тому у кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості процесуального правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що істотне значення у справі має як запис в установчих документах про правонаступництво, так і фактично здійсненні організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов`язує перехід майнових прав та обов`язків, а саме: рішення власника (власників), підписання розподільчого балансу тощо (у випадку виділу). Отже, у вирішенні питань, пов`язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов`язків на майно (майнові права).

З поданої заяви Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вбачається, що підставою для здійснення заміни боржника правонаступником є посилання заявника на ту обставину, що Київською міською радою було прийнято рішення від 15.04.2025 р. № 45/10512 «Про реорганізацію Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» вирішено реорганізувати Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 01993687) шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 05492309).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. вищезазначеного рішення визначено, що КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР РЕАБІЛІТАЦІЇ ТА ПАЛІАТИВНОЇ ДОПОМОГИ» ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КМР (КМДА) () є правонаступником усього майна, усіх прав та обов`язків КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КИЇВСЬКА МІСЬКА ДИТЯЧА КЛІНІЧНА ТУБЕРКУЛЬОЗНА ЛІКАРНЯ» ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ), а також встановлено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до закладу охорони здоров`я, що реорганізується відповідно до пункту 1 цього рішення, який становить два місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо його реорганізації.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Судом встановлено, що як станом на момент звернення до суду із вказаною заявою, так і на дату розгляду заяви, інформація у Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо припинення боржника та наявність у нього правонаступника - відсутня.

Отже, відсутність в Єдиному державному реєстрі записів про припинення боржника та наявність у нього правонаступника, підтверджує той факт, що процедура реорганізації (приєднання) боржника є незавершеною, а підстави для заміни сторони (боржника) по справі № 910/11374/24 відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що станом на момент розгляду даної заяви відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як юридична особа не припинений.

З огляду на що суд приходить до висновку, що боржник не може вважатись таким, що вибув із виконавчого провадження так, як реєстрацію про його припинення у відповідності до норм чинного законодавства не проведено, так само як і реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються, на даний час також не проведена.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові від 28 вересня 2016 року у справі №922/202/15 Вищого господарського суду м. Києва, де судом, зокрема відзначено: «Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, встановивши, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Антекс", в порушення вимог ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України, доказів того, що правонаступництво відбулось, не надало; відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Антекс" знаходиться в стані припинення з 18.03.2016, однак відомості про дату та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, дані про юридичних осіб-правонаступників - відсутні; дійшли правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" про заміну вибулої сторони її правонаступником».

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, належних та допустимих доказів того, що правонаступництво відбулось, заявник до суду не надав.

Враховуючи зазначене, у суду відсутні підстави вважати заяву Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі №910/11374/24 обґрунтованою.

За таких обставин заява Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі №910/11374/24 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 232, 334 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства "Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні по справі №910/11374/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (03.09.2025) та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.09.2025

Суддя Лиськов М.О.