ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2025 р. м. Київ Справа №910/14100/23

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Логвиненко С.С.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Білий Цвіт»

до Sp.z o.o. POLYMER

про стягнення заборгованості

за участю представника:

позивача: Овчіннікової О. С., - адвоката (посвідчення №7784/10 від 05.06.2019 року);

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИЛА:

03 жовтня 2023 року до Господарського суду Київської області від Господарського суду міста Києва надійшла за підсудністю позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Білий Цвіт» (далі позивач) до Sp.z o.o. GOOD POLYMER (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 571 434,62 євро.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем умов договору про надання послуг №02/11/22-02к від 02.11.2022 року.

Ухвалою суду від 10.10.2023 року відкрите провадження в справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження, зобов`язано позивача подати у строк до 05.12.2023 року через канцелярію Господарського суду Київської області нотаріально засвідчений переклад на польську мову документів, звернутись до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для направлення до Окружного суду у Ченстохові клопотання про вручення документів, підготовче засідання призначене на 10 квітня 2024 року, провадження в справі №910/14100/23 зупинене до виконання Окружним судом у Ченстохові клопотання про вручення документів.

04 грудня 2023 року до Господарського суду Київської області від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду від 10.10.2023 року, надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

10 січня 2024 року на адресу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судом направлено клопотання про вручення документів в справі №910/14100/23.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.04.2024 року поновлено провадження в справі №910/14100/23.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2024 року зобов`язано Центральне міжрегіональне управлінню Міністерства юстиції надати інформацію щодо виконання клопотання про вручення судових документів у справі №910/14100/23 від 22.12.2023 року, підготовче засідання відкладене на 01 липня 2024 року та провадження в справі зупинене до виконання окружним судом у Ченстохові клопотання про вручення документів відповідачу в цій справі.

07 травня 2024 року до Господарського суду Київської області від Окружного суду у Ченстохові надійшло підтвердження про вручення документів відповідачу в справі №910/14100/23.

Ухвалою суду від 10.04.2024 року підготовче засідання відкладене на 01 липня 2024 року, а ухвалою суду від 01.07.2024 року, - на 14 серпня 2024 року та постановлено зобов`язати позивача здійснити нотаріально посвідчений переклад підтвердження про вручення за кордоном відповідачу документів в справі українською мовою та подати його до суду в строк до 09.08.2024 року.

08 серпня 2024 року від представника позивача через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області надійшла заява, на виконання вимог ухвали суду від 01.07.2024 року.

14 серпня 2024 року через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову та клопотання про поновлення пропущеного строку для подання доказів, яке судом було задоволено.

Ухвалою суду від 14.08.2024 року підготовче засідання відкладено на 16 жовтня 2024 року.

16 жовтня 2024 року ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 16 квітня 2025 року та зобов`язано позивача подати в строк до 08 листопада 2024 року через канцелярію Господарського суду Київської області нотаріально засвідчений переклад на польську мову заяви про зміну предмету позову в справі, звернутись до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для направлення до Окружного суду у Ченстохові клопотання про вручення документів.

08 листопада 2024 року до Господарського суду Київської області від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду від 16.10.2024 року, надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

18 лютого 2025 року на адресу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судом направлено клопотання про вручення документів в справі №910/14100/23.

16 квітня 2025 року через канцелярію до Господарського суду Київської області надійшло клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання без її участі.

Ухвалою суду від 16.04.2025 року закрито підготовчого провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 04 червня 2025 року.

29 травня 2025 року через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області надійшло клопотання представника позивача про видачу документів, залишене судом без розгляду.

Ухвалою суду від 04.06.2025 року в судовому засіданні оголошена перерва до 09 липня 2025 року.

У зв`язку з перебуванням судді Грабець С.Ю. у відпустці, ухвалою суду від 03.07.2025 року судове засідання відкладено на 06 серпня 2025 року.

09 липня 2025 року до Господарського суду Київської області від Окружного суду у Ченстохові надійшло підтвердження про вручення документів відповідачу в справі №910/14100/23.

15 липня 2025 року через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області надійшло клопотання представника позивача про видачу документів, яке судом було задоволено.

04 серпня 2025 року через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшли додаткові пояснення, а 06 серпня 2025 року, - клопотання про долучення до матеріалів справи нотаріально посвідченого перекладу підтвердження про вручення за кордоном відповідачу документів в справі українською мовою.

06 червня 2025 року в судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила позов задовільнити.

У судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень та нотаріально посвідченого перекладу підтвердження про вручення за кордоном відповідачу документів в справі українською мовою.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 2 ст. 367 Господарського процесуального кодексу України, у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори", чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору (ч. 2 ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори").

Між Україною та Республікою Польща укладений міжнародний двосторонній договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993 року (далі Договір), ратифікований Україною 04.02.1994 році та який набрав чинності 14.08.1994 році.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Договору, за умов, передбачених вищевказаним Договором, Договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, а саме: 1) рішення судів з цивільних справ; 2) рішення судів з кримінальних справ в частині, що стосується відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Відповідно до ст. 3 Договору, в справах, що охоплюються цим Договором, установи юстиції, зносяться між собою за посередництвом центральних органів, якщо інше не передбачено цим Договором. В розумінні цього Договору центральними органами є: з боку України Міністерство юстиції та Генеральна Прокуратура, а з боку Республіки Польщі Міністерство юстиції. Центральні органи можуть домовитися, що установи юстиції Договірних сторін зносяться між собою безпосередньо.

Згідно зі ст. 4 Договору, договірні Сторони надають взаємну правову допомогу, зокрема, щодо вручення документів.

З метою налагодження та прискорення надання правової допомоги у цивільних справах між Україною та Республікою Польщею 10.01.2011 року була підписана Угода між Міністерством юстиції України та Міністерством юстиції Республіки Польща на виконання пункту 3 статті 3 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах (далі Угода).

Згідно зі ст. 1 Угоди, у справах, які охоплюються Договором, під час передачі клопотань про надання правової допомоги на основі ст. 4 Договору наступні органи зносяться між собою безпосередньо: - з боку України Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві і Севастополі (далі головне управління юстиції); - з боку Республіки Польща голови окружних судів Республіки Польща.

Статтею 2 Угоди встановлено, що суд України, який розглядає справу, подає клопотання про надання правової допомоги через відповідне головне управління юстиції до голови окружного суду Республіки Польща, в окрузі якого має бути виконане клопотання. Суд Республіки Польща, який розглядає справу, передає клопотання про надання правової допомоги за посередництвом голови відповідного окружного суду безпосередньо до голови управління юстиції в Автономну Республіку Крим, місто Київ чи Севастополь або в ту область України, на території якої має бути виконане клопотання. Органи, згадані у ст. 1, які отримали клопотання, передають їх у відповідний суд з метою виконання. Матеріали щодо виконання клопотань про надання правової допомоги передаються органом, що виконував клопотання, через органи, згадані у ст. 1, в орган, який склав дане клопотання.

Як уже зазначалось, 10 січня 2024 року та 18 лютого 2025 року відповідачу через Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції Господарським судом Київської області надіслано нотаріально засвідчені переклади позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" від 05.09.2023 року з додатками, ухвали про відкриття провадження від 04.09.2023 року, заяви про усунення недоліків з доданими до неї документами, заяви про зміну предмету позову в справі №910/14100/23, клопотання про вручення документів у цивільній справі.

07 травня 2024 року та 09 липня 2025 року до Господарського суду Київської області від Окружного суду у Ченстохові надійшли підтвердження про вручення вищевказаних документів відповідачу в справі №910/14100/23.

Відтак, відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

02 листопада 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" (далі - позивач) та Sp.z o.o. POLYMER (далі - відповідач) був укладений договір на надання послуг №02/11/22-02к (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, позивач зобов?язується надати послуги, суміжні із наземними перевезеннями, відповідачу контейнерами для перевезення сипучих вантажів в кількості 114 шт., з наступними характеристиками: - тип та технічні характеристики: 20 футів DV, максимальне комерційне завантаження 27.6 тн, повна вага 30.48 тн, внутрішній об?єм 36.4 м3, ISO code 25B0, розміри 6.058x2.438x2.896; - виробник: Jiashan Xinhuachang Int'l Containers Co LTD (далі за текстом - контейнери).

Строк надання послуг: 1 (один) рік з переважним правом продовження з боку відповідача за погодженими сторонами умовами, про що відповідач повинен повідомити позивача не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку надання послуг. Кількість, номери та типи контейнерів для надання послуг наведено в додатках до цього договору. Позивач гарантує, що володіє та розпоряджається контейнерами на праві власності, оренди та/або інших юридичних правах. Контейнери знаходяться справному стані, придатні під навантаження у технічному відношенні та для перевезення вантажів, у тому числі зернових, контейнери відповідають правилам та стандартам Міжнародної конвенції з безпечних контейнерів (CSC) (п. 1.1. договору).

Між позивачем та власником контейнерів, - UAB "Baltijos Logistikos ir Investiciju centras" (далі - власник контейнерів), був укладений договір на надання послуг №23/06/22-01к від 21.06.2022 року, зі змінами, внесеними додатковою угодою №3 від 01.11.2022 року (далі - договір із власником).

Відповідно до п. 9.1. договору, цей договір вважається укладеним з 02.11.2022 та діє до 31.12.2023 року та підлягає пролонгації шляхом підписання сторонами додаткової угоди.

Замовник зобов?язується використовувати контейнери для завантаження власних товарів відповідно до умов цього договору (п. 2.2.3. договору).

Згідно з п. 1.3. договору, контейнери доставляються позивачем за погодженими сторонами умовами на погоджені із відповідачем термінали для надання послуг та повертаються назад за умовами, погодженими сторонами у цьому договорі або у додатках до договору.

Відповідно до п. 1.5. договору, на початку використання контейнерів для надання послуг відповідачу сторони підписують акт технічного огляду контейнера (додаток №2), у якому фіксується їх технічний стан. Підписання акту технічного огляду фіксує дату початку надання послуг.

Згідно з п. 2.2.7. договору, позивач забирає контейнери по акту технічного огляду після надання послуг, не пізніше наступного дня після закінчення терміну дії або дати розірвання цього договору в технічно справному стані (за винятком природного зношування) у чистому вимитому вигляді.

Днем початку надання послуг за цим договором вважається дата доставки контейнерів станцію Вадул-Сірет (Україна), по широкій (1520 мм) залізничній колії для їх використання з метою надання послуг відповідачу. Днем закінчення надання послуг вважається дата акту технічного огляду контейнерів після закінчення строку дії договору, що не потребують додаткового ремонту в Борисполі, Україна (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 3.5. договору, місце початку надання послуг: станція Вадул-Сірет (Україна).

Згідно з п. 2.2.1. договору, відповідач зобов`язаний прийняти роботи з надання послуг, суміжних із наземними перевезеннями контейнерами.

У строки, встановлені цим договором, відповідач зобов`язаний сплачувати плату за надання послуг (п. 2.2.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, сторони цього договору встановлюють, що вартість надання послуг, суміжних із наземними перевезеннями 20 футовими контейнерами, становлять 18 (вісімнадцять) EUR (без ПДВ) на добу за кожний 20 футовий контейнер.

Згідно з п. 3.2. договору, сторони встановили, що відповідач здійснює оплату: 2-місячної плати за надання послуг протягом 3-х банківських днів після підписання договору, який повертається після повного виконання сторонами своїх зобов?язань за договором, що має бути зазначено в підписаному акті, протягом 3-х банківських днів після підписання зазначеного акту; 2-місячної плати за надання послуг, відповідач повинен сплатити протягом 3-х банківських днів після повідомлення позивача про готовність почати надавати послуги, що підтверджується підписанням акту технічного огляду.

Наступні платежі здійснюються відповідачем щомісяця за виставленими рахунками до 10 числа наступного місяця (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.8. договору, оплата в рамках цього договору здійснюється відповідачем шляхом перерахування належної суми на розрахунковий рахунок позивача, зазначений у реквізитах сторін цього договору. Усі згадані у цьому договорі платежі здійснюються у євро. Усі банківські збори та платежі, інші збори сплачуються відповідачем. Оплата вважається виконаною, коли кошти зараховуються на банківський рахунок, зазначений позивачем.

За твердженнями представника позивача, позивач передав відповідачу контейнери на території України, ст. Вадул-Сірет Львівської залізниці погодженими партіями, у кількості 50, 56, 4, 2 та 2 контейнерів, а разом, у погодженій умовами договору кількості, - 114 контейнерів, що підтверджується підписаними актами технічного огляду контейнерів №1 від 10.12.2022 року, №2 від 15.12.2022 року, №3 від 20.12.2022 року, №4 від 28.12.2022 року та №5 від 20.12.2022 року.

02 листопада 2022 року позивач направив на електронну адресу відповідача, вказану в п. 10.1. договору, виставлений інвойс №02/11/22-02k на сплату першої 2-місячної плати.

Відповідно до п. 9.4. договору, сторони визнають за документами, переданими електронною поштою, юридичну силу та зобов`язані в подальшому надати оригінали документів у строк не більше двох місяців з дня отримання електронної копії.

У січні 2023 року, на виконання п. 9.4. договору, позивач направив відповідачу засобами поштового зв`язку оригінали документів на підписання, які відповідачем повернуті не були.

17 січня 2023 року позивач направив відповідачу інвойси №02/11/22-02k від 31.12.2022 року за надані послуги в періоди: з 10.12.2022 року до 31.12.2022 року, на суму 19 800,00 євро; з 15.12.2022 року до 31.12.2022 року, на суму 17 136,00 євро; з 20.12.2022 року до 31.12.2022 року, на суму 1 296,00 євро; з 28.12.2022 року до 31.12.2022 року, на суму 144,00 євро, які були перевиставлені згідно з інвойсом №31/12/22-02k від 31.12.2022 року на загальну суму 38 376,00 євро.

Також, 17 січня 2023 року позивач направив відповідачу інвойс №02/11/22-02k від 17.01.2023 року за надані послуги в період з 01.01.2023 року до 31.01.2023 року, на суму 63 612,00 євро, який був перевиставлений згідно з інвойсом №17/01/23-03k від 17.01.2023 року.

Після завершення звітного періоду позивач надіслав відповідачу на підписання акти приймання-передачі наданих послуг №1 від 31.12.2022 року за грудень 2022 року та №3 від 31.01.2023 року за січень 2023 року, які були підписані відповідачем 18 січня та 01 лютого 2023 року відповідно.

За твердженнями представника позивача, позивач також направив на електронну адресу відповідача:

- інвойс №13/02/23-03k від 13.02.2023 року за надані послуги в період з 01.02.2023 року до 28.02.2023 року, на суму 57 456,00 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №5 від 28.02.2023 року, який був підписаний відповідачем 01.03.2023 року;

- інвойс №13/03/23-04к від 13.03.2023 року за надані послуги в період з 01.03.2023 року до 31.03.2023 року, на суму 63 612,00 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №8 від 31.03.2023 року, який відповідачем підписано не було;

- інвойс №13/04/23-04к від 13.04.2023 року за надані послуги в період з 01.04.2023 року до 30.04.2023 року, на суму 61 560,00 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №10 від 30.04.2023 року, який відповідачем підписано не було;

- інвойс №15/05/23-05к від 15.05.2023 року за надані послуги в період з 01.05.2023 року до 31.05.2023 року, на суму 63 612 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №12 від 31.05.2023 року, який відповідачем підписано не було;

- інвойс №13/06/23-06к від 13.06.2023 року за надані послуги в період з 01.06.2023 року до 30.06.2023 року, на суму 61 560 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №14 від 30.06.2023 року, який відповідачем підписано не було;

- інвойс №10/07/23-07к від 10.07.2023 року за надані послуги в період з 01.07.2023 року по 31.07.2023 року, на суму 63 612 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №16 від 31.07.2023 року, який відповідачем пілписано не було;

- інвойс №02/08/23-08k від 02.08.2023 року за надані послуги в період з 01.08.2023 року по 02.08.2023 року, на суму 2 052,00 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №18 від 02.08.2023 року, який відповідачем підписано не було.

03 січня 2023 року відповідач здійснив першу 2-місячну плату за надані послуги, на суму 123 120,00 євро.

11 травня 2023 року відповідач здійснив другу 2-місячну плату, на суму 38 376,00 євро (вартість послуг за грудень 2022 року), а 17 травня 2023 року, - на суму 63 612,00 євро (вартість послуг за січень 2023 року).

Разом з цим, оплату наданих послуг у період з березня до серпня 2023 року відповідач не здійснив.

23 червня 2023 року позивач направив відповідачу вимогу №23/06/23-01 про сплату заборгованості та повернення контейнерів на станцію Бориспіль до 10.07.2023 року.

03 липня 2023 року відповідач надав відповідь на цю вимогу, в якій повідомив позивача про припинення використання контейнерів та їх фактичне місцезнаходження.

02 серпня 2023 року позивач самостійно повернув контейнери, що підтверджується підписаними позивачем та власником контейнерів актами технічного огляду контейнерів.

Так, 02 серпня 2023 року договір між позивачем та відповідачем був припинений.

За твердженнями представника позивача, позивач поніс збитки у формі упущеної вигоди на суму 86 070 євро (плата за надані послуги, яку позивач очікував отримати за умови належного виконання відповідачем умов договору в період з 02.08.2023 року до 31.12.2023 року).

Також через значну заборгованість відповідача, позивач не зміг виконати свої зобов`язання перед власником контейнерів, що призвело до дострокового розірвання договору №23/06/22-01к від 21.06.2022 року та сплати штрафу.

Крім цього, представник позивача послався на те, що відповідач порушив обов`язок щодо повернення контейнерів у визначене місце, внаслідок чого контейнери були повернуті із затримкою та в інше місце, що також спричинило сплату штрафу.

Загальна сума збитків, понесених позивачем у вигляді штрафних санкцій через дії відповідача, склала 166 950 євро.

Оскільки, надані позивачем послуги відповідач оплатив частково, завдані збитки не відшкодував, тому, вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача 571 434,62 євро, що еквівалентно (за офіційним курсом гривні щодо євро, затвердженим НБУ на 05.09.2023 року, у розмірі 1 євро = 39,4977 грн.) 22 570 353,20 грн. заборгованості.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право", право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону

Згідно з п. 5.1. договору, усі суперечки та розбіжності, що можуть випливати з договору чи у зв`язку з ним, по можливості вирішуються шляхом переговорів між сторонами із застосуванням претензійного порядку, встановленого Господарсько-процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 5.2. договору, невирішений спір у досудовому порядку подається на розгляд суду за правилами підвідомчості та підсудності, встановленими діючим законодавством України.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 02 листопада 2022 року між позивачем та відповідачем був укладений договір на надання послуг №02/11/22-02к (далі - договір), відповідно до умов якого, позивач зобов?язувався надати послуги, суміжні із наземними перевезеннями, відповідачу контейнерами для перевезення сипучих вантажів в кількості 114 шт., а відповідач зобов`язувався прийняти та оплатити надані послуги, відповідно до умов договору.

23 червня 2022 року між позивачем та UAB "Baltijos Logistikos ir Investiciju centras" (далі - власник контейнерів) був укладений договір на надання послуг №23/06/22-01к від 21.06.2022 року, зі змінами, внесеними згідно із додатковою угодою №3 від 01.11.2022 року (далі - договір із власником), відповідно до умов якого, власник контейнерів зобов`язувався надати послуги, суміжні із наземними перевезеннями, позивачу контейнерами для перевезення зерна в кількості 114 шт., а позивач зобов`язувався прийняти надані послуги та оплатити їх.

Відповідно до п. 3.4. договору, днем початку надання послуг за цим договором вважається дата доставки контейнерів станцію Вадул-Сірет (Україна), по широкій (1520 мм) залізничній колії для їх використання з метою надання послуг відповідачу. Днем закінчення надання послуг вважається дата акту технічного огляду контейнерів після закінчення строку дії договору, що не потребують додаткового ремонту в Борисполі, Україна.

Позивач передав відповідачу 114 контейнерів на території України, ст. Вадул-Сірет Львівської залізниці погодженими партіями 50, 56, 4, 2 та 2 контейнерів, що підтверджується підписаними сторонами актами технічного огляду контейнерів №1 від 10.12.2022 року, №2 від 15.12.2022 року, №3 від 20.12.2022 року, №4 від 28.12.2022 року та №5 від 20.12.2022 року, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з умовами договору, відповідач повинен був сплатити першу 2-місячну плату за надання послуг протягом трьох банківських днів після підписання договору, тобто не пізніше 07 листопада 2022 року.

У додаткових поясненнях від 04 серпня 2025 року представник позивача послалась на те, що кількість днів у 2-місячній платі за надання послуг була розрахована позивачем, виходячи з кількості днів місяця, в якому договір був підписаний.

Відповідно до п. 9.4. договору, сторони визнають за документами, переданими електронною поштою, юридичну силу та зобов`язані в подальшому надати оригінали документів у строк не більше двох місяців з дня отримання електронної копії.

02 листопада 2022 року позивач надав відповідачу інвойс на сплату першої 2-місячної плати за надання послуг, на суму 123 120,00 євро, який відповідач оплатив 03 січня 2023 року, що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_1 в «УКРСИББАНК» для товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛИЙ ЦВІТ» за 03.01.2023 року, копія якої долучена до матеріалів справи.

Другу 2-місячну плату за надання послуг відповідач повинен був сплатити протягом 3-х банківських днів після підписання акту технічного огляду контейнерів.

Оскільки контейнери були передані відповідачу партіями, а останній акт технічного огляду контейнерів був підписаний 20.12.2022 року, то другу 2-місячну плату за надані послуги, відповідно до умов договору, відповідач повинен був сплатити не пізніше 23 грудня 2022 року.

17 січня 2023 року позивач направив відповідачу інвойси №02/11/22-02k від 31.12.2022 року за надані послуги в періоди: з 10.12.2022 року до 31.12.2022 року, на суму 19 800,00 євро; з 15.12.2022 року до 31.12.2022 року, на суму 17 136,00 євро; з 20.12.2022 року до 31.12.2022 року, на суму 1296,00 євро; та з 28.12.2022 року до 31.12.2022 року, на суму 144,00 євро. Ці інвойси були перевиставлені позивачем за інвойсом №31/12/22-02k від 31.12.2022 року спільно на загальну суму 38 376,00 євро. Також позивач направив відповідачу інвойс №02/11/22-02k від 17.01.2023 року за надані послуги в період з 01.01.2023 року до 31.01.2023 року, на суму 63 612,00 євро, який був перевиставлений за №17/01/23-03k від 17.01.2023 року.

Після завершення звітного періоду позивач надіслав відповідачу акти приймання-передачі наданих послуг №1 від 31.12.2022 року за грудень 2022 року та №3 від 31.01.2023 року за січень 2023 року, які були підписані відповідачем 18 січня та 01 лютого 2023 року відповідно.

11 травня 2023 року відповідач здійснив другу 2-місячну плату, на суму 38 376,00 євро (вартість послуг за грудень 2022 року), а 17 травня 2023 року, - на суму 63 612,00 євро (вартість послуг за січень 2023 року), що підтверджується виписками по рахунку НОМЕР_1 в «УКРСИББАНК» для товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛИЙ ЦВІТ» за 11.05.2023 року та за 17.05.2023 року, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до умов договору, наступні платежі відповідач повинен був сплачувати щомісяця згідно з виставленими рахунками до 10 числа наступного місяця.

Позивач направив на електронну адресу відповідача наступні інвойси: інвойс №13/02/23-03k від 13.02.2023 року за надані послуги в періоди з 01.02.2023 року до 28.02.2023 року, на суму 57 456,00 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №5 від 28.02.2023 року, підписаний відповідачем 01.03.2023 року; інвойс №13/03/23-04к від 13.03.2023 року за надані послуги в період з 01.03.2023 року до 31.03.2023 року, на суму 63 612,00 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №8 від 31.03.2023 року; інвойс №13/04/23-04к від 13.04.2023 року за надані послуги в період з 01.04.2023 року до 30.04.2023 року, на суму 61 560,00 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №10 від 30.04.2023 року; інвойс №15/05/23-05к від 15.05.2023 року за надані послуги в період з 01.05.2023 року до 31.05.2023 року, на суму 63 612 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №12 від 31.05.2023 року; інвойс №13/06/23-06к від 13.06.2023 року за надані послуги в період з 01.06.2023 року до 30.06.2023 року, на суму 61 560 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №14 від 30.06.2023 року; інвойс №10/07/23-07к від 10.07.2023 року за надані послуги в період з 01.07.2023 року до 31.07.2023 року, на суму 63 612 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №16 від 31.07.2023 року; інвойс №02/08/23-08k від 02.08.2023 року за надані послуги в період з 01.08.2023 року до 02.08.2023 року, на суму 2 052,00 євро та акт приймання-передачі наданих послуг №18 від 02.08.2023 року, що підтверджується скріншотами електронних повідомлень, паперові копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідач оплату за цими інвойсами не здійснив.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач документів, що підтверджували б оплату наданих позивачем послуг або спростовували б доводи представника позивача, суду не надав, тому вимога про стягнення з відповідача 373 464,00 євро основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11.09.2024 року в справі №500/5194/16-ц, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім стягнення основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 55 682,02 євро та три проценти річних у розмірі 4 576,60 євро.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Так, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Згідно зі ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пунктом 4.4. договору встановлено, що за прострочення внесення платежів за цим договором відповідач сплачує позивачу пеню з розрахунку 0,1% (нуль один відсоток) від усієї простроченої суми за кожен календарний день прострочення, у разі виставлення позивачем рахунку на сплату пені.

Суд під час вирішення спору з`ясовує обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснює оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснений неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми пені та інших нарахувань, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Ця правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.01.2021 року в справі №922/2216/18 та від 05.03.2018 року в справі №910/1389/18.

Як уже зазначалось, відповідно до умов договору, першу 2-місячну плату за надання послуг відповідач повинен був сплатити не пізніше 07 листопада 2022 року.

02 листопада 2022 року позивач направив відповідачу інвойс, на суму 123 120,00 євро, який відповідач оплатив 03 січня 2023 року.

Так, розмір пені за прострочення першої 2-місячної плати за надання послуг за період з 08 листопада 2022 року до 02 січня 2023 року, від суми боргу 123 120,00 євро, розрахований за ставкою 0,1% від суми боргу за кожний календарний день прострочення складає 6 894,72 євро.

Другу 2-місячну плату за надання послуг відповідач повинен був сплатити протягом 3-х банківських днів після підписання акту технічного огляду контейнерів, тобто не пізніше 23 грудня 2022 року, оскільки останній акт технічного огляду контейнерів був підписаний сторонами 20 грудня 2022 року.

11 травня 2023 року відповідач здійснив оплату на суму 38 376,00 євро (вартість послуг за грудень 2022 року), а 17 травня 2023 року, - на суму 63 612,00 євро (вартість послуг за січень 2023 року), що підтверджується виписками по рахунку НОМЕР_1 в «УКРСИББАНК» для товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛИЙ ЦВІТ» за 11.05.2023 року та за 17.05.2023 року, копії яких долучені до матеріалів справи.

Так, розмір пені за прострочення другої 2-місячної плати за надання послуг:

- за період з 21 січня 2023 року до 10 травня 2023 року, від суми боргу 101 988,00 євро, розрахований за ставкою 0,1% від суми боргу за кожний календарний день прострочення, складає 11 218,68 євро;

- за період з 11 травня 2023 року до 16 травня 2023 року, від суми боргу 63 612,00 євро, розрахований за ставкою 0,1% від суми боргу за кожний календарний день прострочення, складає 381,67 євро,

а разом 11 600,35 євро пені, які підлягають стягненню.

Відповідно до п. 3.3. договору, наступні платежі здійснюються відповідачем щомісяця за виставленими рахунками до 10 числа наступного місяця.

Так, відповідач повинен був оплатити:

- інвойс №13/02/23-03k від 13.02.2023 року за надані послуги в період з 01.02.2023 року до 28.02.2023 року, на суму 57 456,00 євро, - не пізніше 10.03.2023 року;

- інвойс №13/03/23-04к від 13.03.2023 року за надані послуги в період з 01.03.2023 року до 31.03.2023 року, на суму 63 612,00 євро, - не пізніше 10.04.2023 року;

- інвойс №13/04/23-04к від 13.04.2023 року за надані послуги в період з 01.04.2023 року до 30.04.2023 року, на суму 61 560,00 євро, - не пізніше 10.05.2023 року;

- інвойс №15/05/23-05к від 15.05.2023 року за надані послуги в період з 01.05.2023 року до 31.05.2023 року, на суму 63 612 євро, - не пізніше 12.06.2023 року (оскільки 10 червня 2023 року припадає на вихідний день, то днем закінчення строку є перший за ним робочий день);

- інвойс №13/06/23-06к від 13.06.2023 року за надані послуги в період з 01.06.2023 року до 30.06.2023 року, на суму 61 560 євро, - не пізніше 10.07.2023 року;

- інвойс №10/07/23-07к від 10.07.2023 року за надані послуги в період з 01.07.2023 року до 31.07.2023 року, на суму 63 612 євро, - не пізніше 10.08.2023 року;

- інвойс №02/08/23-08k від 02.08.2023 року за надані послуги в період з 01.08.2023 року до 02.08.2023 року, на суму 2 052,00 євро, - не пізніше 11.09.2023 року (оскільки 10 вересня 2023 року припадає на вихідний день, то днем закінчення строку є перший за ним робочий день).

Відповідно до п. 7.3. договору, на вимогу позивача цей договір може бути достроково розірваний у разі прострочення внесення відповідачем плати за надання послуг на 7 (сім) календарних днів від строку, передбаченого п. 3.2. цього договору.

Згідно з п. 3.4. договору, днем закінчення надання послуг вважається дата акту технічного огляду контейнерів після закінчення строку дії договору, що не потребують додаткового ремонту в Борисполі, Україна.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

23 червня 2023 року позивач направив відповідачу вимогу №23/06/23-01 про сплату заборгованості та повернення контейнерів на станцію Бориспіль до 10.07.2023 року. Листом №03/07/20-01 від 03.07.2023 року відповідач повідомив про припинення використання контейнерів та їх місцезнаходження.

02 серпня 2023 року позивач та власник контейнерів підписали акт технічного огляду контейнерів №6, копія якого долучена до матеріалів справи.

Відтак, з 02.08.2023 року договір між позивачем і відповідачем був припинений, у зв`язку з відмовою сторін від його подальшого виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно з ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Отже, розірвання договору не звільняє від відповідальності за порушення, допущені до його припинення. Договірні санкції нараховуються за весь період прострочення до дати припинення договору.

Так, розмір пені за прострочення оплати наданих послуг за період лютий-серпень 2023 року:

- за період з 11 березня 2023 року до 10 квітня 2023 року, від суми боргу 57 456,00 євро, розрахований за ставкою 0,1% від суми боргу за кожний календарний день прострочення, складає 1 781,14 євро;

- за період з 11 квітня 2023 року до 10 травня 2023 року, від суми боргу 121 068,00 євро, розрахований за ставкою 0,1% від суми боргу за кожний календарний день прострочення, складає 3 632,04 євро;

- за період з 11 травня 2023 року до 12 червня 2023 року, від суми боргу 182 628,00 євро, розрахований за ставкою 0,1% від суми боргу за кожний календарний день прострочення, складає 6 026,72 євро;

- за період з 13 червня 2023 року до 10 липня 2023 року, від суми боргу 246 240,00 євро, розрахований за ставкою 0,1% від суми боргу за кожний календарний день прострочення, складає 6 894,72 євро;

- за період з 11 липня 2023 року до 01 серпня 2023 року, від суми боргу 307 800,00 євро, розрахований за ставкою 0,1% від суми боргу за кожний календарний день прострочення, складає 6771,60 євро,

а разом 25 106,22 євро, які підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредитору.

Так, три проценти річних за прострочення першої 2-місячної плати за надання послуг за період заборгованості з 08 листопада 2022 року до 02 січня 2023 року, що складає 56 днів, суму боргу в розмірі 123 120,00 євро, становлять 566,69 євро, які підлягають стягненню.

Три проценти річних за прострочення другої 2-місячної плати за надання послуг:

- за період заборгованості з 21 січня 2023 року до 10 травня 2023 року, що складає 110 днів, суму боргу в розмірі 101 988,00 євро, становлять 922,08 євро;

- за період заборгованості з 11 травня 2023 року до 16 травня 2023 року, що складає 6 днів, суму боргу в розмірі 63 612,00 євро, становлять 31,37 євро,

а разом 953,45 євро, які підлягають стягненню.

Три проценти річних за простроченняоплати наданих послуг за період лютий-серпень 2023 року:

- за період заборгованості з 11 березня 2023 року до 10 квітня 2023 року, що складає 31 день, суму боргу в розмірі 57 456,00 євро, становлять 146,39 євро;

- за період заборгованості з 11 квітня 2023 року до 10 травня 2023 року, що складає 30 днів, суму боргу в розмірі 121 068,00 євро, становлять 298,52 євро;

- за період заборгованості з 11 травня 2023 року до 12 червня 2023 року, що складає 33 дні, суму боргу в розмірі 182 628,00 євро, становлять 495,35 євро;

- за період заборгованості з 13 червня 2023 року до 10 липня 2023 року, що складає 28 днів, суму боргу в розмірі 246 240,00 євро, становлять 566,69 євро;

- за період заборгованості з 11 липня 2023 року до 10 червня 2023 року, що складає 31 день, суму боргу в розмірі 307 800,00 євро, становлять 784,26 євро;

- за період заборгованості з 11 червня 2023 року до 04 вересня 2023 року, що складає 25 днів, суму боргу в розмірі 371 412,00 євро, становлять 763,18 євро,

а разом 3 054,39 євро, які підлягають стягненню.

Також позивач просив стягнути з відповідача збитки в розмірі 137 712,00 євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Водночас, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

За твердженнями представника позивача, позивач поніс збитки на суму 86 070,00 євро, у формі упущеної вигоди у вигляді плати за надані послуги в період з 02.08.2023 року до 31.12.2023 року, яку позивач міг отримати за умови продовження дії договору.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року в справі №910/14341/18, вимоги про відшкодування упущеної вигоди не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та базуватися на прогнозах, а повинні мати чітке документальне обґрунтування. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення.

Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (аналогічний висновок сформовано у постанові Верховним Судом України від 18.05.2016 року у справі № 6-237цс16 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18)).

Разом з цим, вимога позивача щодо стягнення з відповідача упущеної вигоди є теоретичною та ймовірною, оскільки ґрунтується на припущеннях щодо майбутніх обставин та не підтверджена відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який позивач міг би реально отримати за відсутності протиправних дій відповідача, а тому задоволенню судом не підлягає.

Також, за твердженнями представника позивача, через істотну заборгованість відповідача за договором, позивач зазнав фінансових труднощів у розрахунках з власником контейнерів UAB "Baltijos Logistikos ir Investiciju centras", що призвело до дострокового розірвання договору №23/06/22-01к від 21.06.2022 року та сплати штрафу, що підтверджується копіями листування з власником контейнерів і рахунком-фактурою №203 від 10.11.2023 року, на суму 166 950,00 євро.

Однак саме лише листування та претензії від власника контейнерів не підтверджують наявності безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між простроченням відповідачем оплати послуг згідно з умовами договору та неможливістю позивача виконати свої фінансові зобов`язання відповідно до умов договору з власником контейнерів.

Крім цього, представник позивача послалась на те, що через порушення відповідачем п. 8.1. та 8.2. договору, позивач не зміг своєчасно виконати вимогу власника контейнерів про їх повернення (вих. №23-06/23 від 23.06.2023 року), у зв`язку з чим позивач оплатив штраф за прострочення та зміну місця повернення контейнерів у сумі, що підверджується зазначеним вище рахунком-фактурою №203 від 10.11.2023 року, на суму 166 950,00 євро.

Відповідно до п. 8.1. договору, у випадку, коли відповідач не виконує зобов?язання щодо своєчасної сплати платежів та сум згідно з п. 3., що належать позивачу за надання послуг, або не виконує інших своїх зобов?язань щодо контейнерів за цим договором, або щодо відповідача порушено процедуру визнання неспроможності (банкрутства), або інша процесуальна дія, яка діє як стягнення на будь-які контейнери за цим договором, або припиняє ділову діяльність, стає неплатоспроможною, то тоді позивач може попередньо письмово повідомити відповідача за 1 (один) робочий день і без звільнення відповідача від його зобов?язань припинити надавати послуги, оголосити про залишок всіх платежів за цим договором, що накопичився і ще майбутній до накопичення, забрати контейнери і не надавати послуги відповідачу без будь-яких домагань з боку відповідача, а також скористатися будь-якими засобами захисту порушених прав, передбачених законодавством України. Вантаж, що у контейнерах на момент вилучення, може бути реалізований позивачем з метою відшкодування заподіяних збитків. Разом із повідомленням про припинення надання послуг позивач зобов`язаний направити відповідачу обгрунтований розрахунок сум несвоєчасної оплати та інших сум (у тому числі збитків), які повинен сплатити відповідач. У випадку затримання вантажу та його реалізації позивач зобов`язаний реалізувати вантаж по цінах не нижче ринкових, підтвердивши ціну експертним висновком, та після вирахування сум, зазначених у розрахунку направленому разом із повідомленням про припинення надання послуг, позивач зобов`язаний перерахувати відповідачу залишок коштів від реалізації затриманого вантажу не пізніше 1 (одного) робочого дня з моменту такої реалізації.

У випадку, коли позивач припиняє надавати послуги за цим договором або застосовує вищезазначені засоби захисту від невиконання зобов`язань, відповідач негайно повідомляє позивачу про місцезнаходження контейнерів (п. 8.1. договору).

Згідно з п. 8.2. договору, припинення надання послуг як результат невиконання відповідачем своїх зобов`язань не звільняє відповідача від будь-яких обов`язків або зобов`язань перед позивачем, що накопичилися до такого невиконання, та позивач у будь-якому разі продовжує нести повну відповідальність за розумну компенсацію шкоди, як передбачено законом, та за всі витрати та витрати, понесені позивачем унаслідок такого невиконання зобов`язань, включаючи всі витрати на відновлення контейнерів, судові витрати та розумні гонорари повіреним.

23 червня 2023 року позивач надіслав відповідачу вимогу №23/06/23-01 щодо погашення заборгованості та повернення контейнерів до станції Бориспіль до 10.07.2023 року, що підтверджується скріншотом електронного листа, паперова копія якого долучена до матеріалів справи.

У листі №03/07/23-01 від 03.07.2023 року відповідач повідомив позивача про припинення використання контейнерів та їхнє місцезнаходження: Термінал ХС Тімбер Продакш, вул. Австрії, 1, м. Редеуц, уїзд Сучава, Румунія (залізнична станція Дорнешть).

Таким чином, відповідач виконав свої зобов`язання, передбачені п. 8.1 договору, а отже відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок між його діями та заявленими позивачем збитками.

Відтак, вимога представника позивача про стягнення 137 712,00 євро збитків є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 59 Конституції України, ст. 4, ст. 5, п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", ст. 22, ст. 251, ст. 253, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 549, ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625, ч. 4 ст. 631, ст. 651, ч. ч. 2, 3 ст. 653, ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, п. 12 ч. 3 ст. 2, ч. 4 ст. 11, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13, ст. 16, ч. 2 ст. 80, ст. 123, ст. 129, ст. 222, ст. 223, ч. 4 ст. 236, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «Білий Цвіт» до Sp.z o.o. POLYMER про стягнення заборгованості.

Стягнути з Sp.z o.o. POLYMER (Jan Kilinski street, 5/5, 42-202, Czestochowa, Republic of Poland, Regon 521468330, NIP ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Білий Цвіт» (08304, Київська обл., місто Бориспіль, ВУЛИЦЯ ЗАВОКЗАЛЬНА, будинок 1, ідентифікаційний код 37813456) 373 464,00 євро (триста сімдесят три тисячі чотириста шістдесят чотири євро 00 євроцентів) основного боргу; 43 601,29 євро (сорок три тисячі шістсот одне євро 29 євроцентів) пені; 4 574,53 євро (чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири євро 53 євроценти) трьох процентів річних; 199 845,64 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок п`ять грн. 64 коп.) витрат на сплату судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складене 01.09.2025 року.

Суддя С. Грабець