ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

01.09.2025м. ХарківСправа № 922/2308/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши заяву представника боржника Фізичної особи-підприємця Малиновського Олексія Йосиповича - адвоката Святець О.М., про скасування судового наказу

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", м. Київ
боржник Фізична особа-підприємець Малиновський Олексій Йосипович, Харківська обл., Нововодолазький р-н, с. Просяне

ВСТАНОВИВ:

Заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Малиновського Олексія Йосиповича боргу у сумі 14998,39 грн, який виник на підставі письмового договору про надання кредиту від 25.07.2019 №053831-ХВ1-001.

25.11.2022 Господарським судом Харківської області видано судовий наказ, яким стягнуто з Фізичної особи-підприємця Малиновського Олексія Йосиповича (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, ) суму заборгованості 14998,39 грн та суму судового збору 248,10 грн. Сума стягнення (всього):15246,49 грн.

28.08.2025 до суду від представника боржника Фізичної особи-підприємця Малиновського Олексія Йосиповича - адвоката Святець О.М. надійшла заява про скасування судового наказу від 25.11.2025 та поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу. В обґрунтування заяви представник вказує, що боржник не погоджується з вимогами ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», викладеним у заяві про видачу судового наказу. Зокрема, заявником не було доведено надання кредитних коштів ФОП Малиновському О.Й., оскільки у наданих заявником документах відсутні докази перерахування вказаної у заяві суми кредиту на рахунок боржника, наявні в матеріалах справи прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 053831-ХВ1-001 про надання кредиту (Електронна форма) та сам договір про надання кредиту № 053831-ХВ1-001 не містять підпису позичальника, а отже не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети. На підставі зазначеного, враховуючи, що між заявником та боржником виникли правовідносини, які мають спірний характер, судовий наказ Господарського суду Харківської області від 25.11.2022 у справі № 922/2308/23 є таким, що підлягає скасуванню. Згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.09.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. Також вказаним судовим рішенням встановлено, що у період часу з 11.11.2021 року по 16.09.2024 року ОСОБА_1 перебував під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор». В подальшому Малиновський О.Й. був умовно-достроково звільнений від відбуття призначеного покарання для проходження військової служби. ОСОБА_1 не вручалась копія судового наказу у справі №922/2308/22, боржник не проживав за адресою, яку було зазначено стягувачем. Копію судового наказу до цього часу не було вручено Малиносьому О.Й., а про наявність ухваленого судом наказу боржник дізнався у застосунку «Дія», оскільки отримав електронну копію постанови про відкриття виконавчого провадження на виконання судового наказу у справі №922/2308/22.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 157 ГПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 частини 5 статті 157 ГПК України закріплено, що до заяви про скасування судового наказу повинно бути додано клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 158 ГПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 6 вказаної статті Кодексу визначено, що про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Господарсько процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин такого пропуску.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання заяви з пропуском строку встановленого для її подання. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

Правовий інститут строків звернення до суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 9901/405/19.

У рішенні від 3 квітня 2008 року в справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

Дослідивши подане клопотання про поновлення пропущеного строку, суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості та наявності підстав для його задоволення, а, відтак, пропущений заявником строк підлягає поновленню у зв`язку з його пропуском з поважних причин.

Разом з цим, відповідно до частини 1, 2 ст. 12 ГПК України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного). Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Таким чином, істотною особливістю розгляду справ у порядку наказного провадження є відсутність спору.

Подану представником боржника Фізичної особи-підприємця Малиновського Олексія Йосиповича - адвокатом Святець О.М. заяву про скасування судового наказу суд розцінює як незгоду Фізичної особи-підприємця Малиновського Олексія Йосиповича зі стягнутою за судовим наказом сумою заборгованості, а тому вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які мають спірний характер.

З урахуванням того, що заявнику поновлено строк для подання заяви про скасування судового наказу, а також наявності спору між сторонами, заява представника боржника Фізичної особи-підприємця Малиновського Олексія Йосиповича - адвоката Святець О.М., про скасування судового наказу від 25.11.2022 №922/2308/22 підлягає до задоволення.

Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" роз`яснюється, що воно не позбавлене права звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 119, 157, 158, 232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити Фізичній особі-підприємцю Малиновському Олексію Йосиповичу строк для подання заяви про скасування судового наказу від 25.11.2022 у справі №922/2308/22.

Заяву Фізичної особи-підприємця Малиновського Олексія Йосиповича про скасування судового наказу від 25.11.2022 у справі №922/2308/22 задовольнити.

Судовий наказ від 25 листопада 2022 року у справі № 922/2308/22 скасувати.

Ухвала набрала законної сили 01.09.2025 та оскарженню не підлягає.

У разі скасування судового наказу згідно ч.3 ст. 158 ГПК України, заявник не позбавлений права звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Суддя Шарко Л.В.