ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02 вересня 2025 року Справа № 903/25/25

за заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК», м.Луцьк

про банкрутство

Суддя Шум Микола

Секретар с/з Сосновська Юлія

Учасники справи:

від ініціюючого кредитора: Семеняка В. В.

розпорядник майна: Демчан О. І.

Суть спору: ухвалою суду від 30.01.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» (вул. Транспортна, буд.1, м.Луцьк, ). Визнано вимоги ініціюючого кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (вул. Алмазова Генерала, буд. 4а, м.Київ, 01011, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» (вул. Транспортна, буд.1, м.Луцьк, ) в сумі 122 465 415, 21 гривень (сто двадцять два мільйони чотириста шістдесят п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять гривень 21 копійок), з яких: перша черга 102 280,00 грн. (з яких судовий збір 30 280,00 грн. та авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 72 000,00 грн.); позачергово 122 363 135, 21 грн., вимоги забезпечені заставою рухомого майна боржника (заставодавець), що підлягають окремому включенню. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» (вул. Транспортна, буд.1, м.Луцьк, ). Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» (вул. Транспортна, буд.1, м.Луцьк, ) строком на сто сімдесят календарних днів по 19 липня 2025 року. Розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» (вул. Транспортна, буд.1, м.Луцьк, ) призначено арбітражного Демчан Олександра Івановича, що діє на підставі Свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1732 від 11.11.2015 року. Адреса для листування: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 88, а/с 210. Адреса офісу: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16/108, каб. 17. тел. моб. НОМЕР_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

03.02.2025 оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення (повідомлення №75170) про відкриття Господарським судом Волинської області провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» (вул. Транспортна, буд.1, м.Луцьк, ).

За наслідками розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів, які надійшли до суду після оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ«ВОЛИНЬТАБАК» у попередньому судовому засіданні судом постановлено ухвалу від 09.06.2025.

Ухвалою суду від 09.06.2025 (з врахуванням ухвали суду про виправлення описки від 23.06.2025) судом постановлено:

1. Заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про грошові вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» на суму 6 460 675, 72 грн задоволити повністю.

1.1. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» в розмірі:

- 6 254 619, 72 грн 4 черга задоволення;

- 200 000, 00 грн 6 черга задоволення;

- 6 056, 00 грн судового збору за подання відповідної грошової вимоги 1 черга задоволення.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім» МАРВЕЛ» про грошові вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» на суму 664 435, 00 грн задоволити повністю.

2.1 Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім» МАРВЕЛ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» в розмірі:

- 658 379, 00 грн 4 черга задоволення;

- 6 056, 00 грн судового збору за подання відповідної грошової вимоги 1 черга задоволення.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-ПЛЮС» про грошові вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» на суму 63 466 407, 28 грн задоволити повністю.

3.1. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-ПЛЮС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» в розмірі:

- 63 466 407, 28 грн 4 черга задоволення;

- 6 056, 00 грн судового збору за подання відповідної грошової вимоги 1 черга задоволення.

У визнанні Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-ПЛЮС» заінтересованою особою стосовно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» відмовити.

4. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр логістики та дистрибюції» про грошові вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» на суму 13 185 264, 64 грн задоволити повністю.

4.1. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр логістики та дистрибюції» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» в розмірі:

- 13 185 264, 64 грн 4 черга задоволення;

- 6 056, 00 грн судового збору за подання відповідної грошової вимоги 1 черга задоволення.

Визнати Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр логістики та дистрибюції» заінтересованою особою стосовно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак».

5. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський тютюн» про грошові вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» на суму 78 000 000 грн задоволити повністю.

5.1. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський тютюн» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» в розмірі:

- 78 000 000 грн 4 черга задоволення;

- 6 056, 00 грн судового збору за подання відповідної грошової вимоги 1 черга задоволення.

У визнанні Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський тютюн» заінтересованою особою стосовно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» відмовити.

6. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕЙЛОН» про грошові вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» на суму 75 719, 05 грн задоволити повністю.

6.1. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕЙЛОН» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» в розмірі:

- 75 719, 05 грн 4 черга задоволення;

- 6 056, 00 грн судового збору за подання відповідної грошової вимоги 1 черга задоволення.

У визнанні Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕЙЛОН» заінтересованою особою стосовно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» відмовити.

7. Заяву Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про грошові вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» на суму 110 215, 31 грн задоволити повністю.

7.1. Визнати грошові вимоги Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» в розмірі:

- 23 230, 36 грн 3 черга задоволення;

- 80 928, 95 грн 6 черга задоволення;

- 6 056, 00 грн судового збору за подання відповідної грошової вимоги 1 черга задоволення.

8. Заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області про грошові вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» на суму 75 894, 00 грн задоволити повністю.

8.1. Визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» в розмірі:

- 75 894, 00 грн 6 черга задоволення;

- 6 056, 00 грн судового збору за подання відповідної грошової вимоги 1 черга задоволення.

9. Зобов`язати розпорядника майна боржника Демчан Олександра Івановича збори кредиторів та засідання комітету кредиторів провести в строки, передбачені Кодексом України з процедур банкрутства.

Протягом 10 днів з дня постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду розпоряднику майна Демчан О. І. письмово повідомити кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, уповноважену особу працівників боржника та уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.

В заяві від 16.06.2025 ініціюючий кредитор АТ «Райффайзен Банк» просить суд визнати грошові вимоги кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» у розмірі 122 363 135, 21 грн. до четвертої черги.

Ухвалою суду від 23.06.2025 заяву ініціюючого кредитора АТ «Райффайзен Банк» про перенесення вимог до четвертої черги задоволення прийнято та призначено до розгляду на 08.07.2025 на 10:40 год. Запропоновано учасникам справи подати до суду пояснення по суті заяви, при наявності.

07.07.2025 через електронний суд надійшли пояснення розпорядника майна боржника щодо заяви банку про перенесення вимог кредиторів згідно з якими зазначено, що розпорядником майна дійсно встановлено, що предмет застави було втрачено, оскільки:

- розпорядником майна проведено інвентаризацію активів боржника від 28.02.2025 та

18.06.2025 за якою заставне майно не виявлено;

- в ході здійснення процедури розпорядження майном арбітражним керуючим Демчаном О.І. отримано від АТ «Райффайзен Банк» акти перевірки наявності та стану заставного майна від 06.12.2024 згідно яких уповноважені особи ТОВ «Волиньтабак» не допустили представників АТ «Райффайзен банк» до огляду заставленого майна;

- колишнім керівником ОСОБА_1 на вимогу розпорядника майна не передавалися будь-які товарно-матеріальні цінності, зокрема заставне майно (тютюнові вироби).

Таким чином, у АТ «Райффайзен банк» відсутня об`єктивна можливість задовольнити грошові вимоги у розмірі 122 465 415,21 грн у позачерговому порядку через втрату предмета застави, як наслідок розпорядник майна не заперечує проти того, щоб грошові вимоги у розмірі 122 465 415,21 грн перенести у четверту чергу реєстру вимог кредиторів.

Представник кредитора ТОВ «Авангард-Плюс» подала до суду заперечення від 07.07.2025 на заяву банку про перенесення грошових вимог.

У запереченнях представник кредитора зазначила, що банк порушує питання щодо зміни черговості його вимог до Боржника, які хоча і були визнані судом згідно з чинною ухвалою господарського суду Волинської області від 30.01.2025 у цій справі як забезпечені заставою майна Боржника на суму вимог в розмірі 122 363 135, 21 грн, однак кредитор звертається з вимогою перенесення їх до четвертої черги з огляду на відсутність заставного майна боржника.

Проте, ні арбітражний керуючий, ні заставний кредитор не надали достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, які дії вчинялися для перевірки наявності чи відсутності заставного майна за вказаними адресами, які запити та кому були направлені, щоб встановити факт відсутності цього майна за адресами, вказаними в договорах застави.

Відтак, представник ТОВ «Авангард-Плюс» вважає, що АТ «Райффайзен Банк» немає обґрунтованих підстав для перенесення затверджених вимог до четвертої черги.

Обставини наявності чи відсутності матеріальних цінностей (у даному випадку товарів, які є предметом застави) можуть відповідно до статті 77 ГПК України підтверджуватись лише належними та допустимими доказами, зокрема, первинними документами про реальну та наявну втрату, знищення, стан заставного майна, іншими доказами виведення з володіння боржника предмета застави.

Учасниками справи не надано суду будь-яких доказів вибуття з власності боржника майна, яке є предметом забезпечення; обставини відсутності цього майна в установленому законом поряду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не підтверджені.

В абзаці 3 частини другої статті 45 КУзПБ визначено, що забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Така процедура включення вимог забезпеченого кредитора надає заставному кредитору альтернативу вибору щодо внесення його вимог до вимог у відповідній черговості в порядку частини першої статті 64 КУзПБ, чи до позачергових, виходячи з наданих ним доказів на момент формування реєстру вимог кредиторів щодо предмета застави, його вартості, та з урахуванням волевиявлення цього кредитора щодо відмови (повної або часткової) від забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 905/2852/16 (п. 44.2 постанови), постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі №925/367/20.

Щодо волевиявлення кредитора стосовно відмови (повної або часткової) від забезпечення, то АТ «Райффайзен Банк», не подавав до суду заяву про відмову від забезпечення та докази реалізації цього права шляхом припинення такого правочину як застава відповідно до статті 593 ЦК України, статті 28 Закону України «Про заставу майна».

При заставі товарів в обороті або у переробці реалізовані заставодавцем товари перестають бути предметом застави з моменту їх вручення набувачу або транспортній організації для відправлення набувачу або передачі на пошту для пересилки набувачу, а набуті заставодавцем товари, передбачені в договорі застави, стають предметом застави з моменту виникнення на них права власності.

Відтак, ні заставний кредитор ні арбітражний керуючий не надали доказів реалізації предмету застави, передачі їх набувачу товару чи транспортній організації чи інші докази його вибуття з власності боржника.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 19.05.2021 у справі №925/367/20 зазначає про те, що Кодекс України з процедур банкрутства імперативно визначає право кредитора відмовитись від забезпечення власних вимог. Така відмова має бути належним чином заявлена кредитором.

У разі не здійснення такої відмови та не заявлення відповідних вимог кредитором - відомості про забезпечення підлягають включенню до реєстру, як це передбачено частиною 8 статті 45 КУзПБ (8. Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.).

Також представник кредитора в запереченнях звертає увагу суду, що та практика Верховного суду, на яку посилається заявник в своїй заяві є нерелевентною, а обставини є іншими, ніж в даній справі та робить висновок, що заява кредитора АТ «Райффайзен Банк» щодо перенесення вимог до четвертої черги є необґрунтованою та передчасною.

В додаткових поясненнях банку від 04.08.2025 з врахуванням заперечення ТОВ «Авангард-Плюс», кредитор зазначає про те, що ТОВ «Авангард-Плюс» залишає поза увагою докази, що містяться в матеріалах справи №903/25/25, що підтверджують втрату предметів застави, а саме:

1. Клопотання арбітражного керуючого Демчан О.І. від 25.03.2025 про долучення доказів Актів від 06.12.2024 про недопуск працівників Банку до перевірки наявності заставного майна.

2. Пояснення АТ «Райффайзен Банк» від 27.03.2025 про заінтересованість ТОВ «Авангард-Плюс» стосовно боржника з наданням листа СУ ГУ НП у м. Києві від 02.12.2024 про те, що в Слідчому Управлінні Головного Управління Національної Поліції у м. Києві перебуває досудове розслідування за фактами, викладені у заяві Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» №188/2/978 від 29.11.2024 в особі Директора Департаменту проблемних активів АТ «Райффайзен Банк» Сухави І.А. та відомості про які внесені 02.12.2024 до Єдиного

реєстру досудових розслідувань за №0001381, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Наведена кредитором правозастосовча практика за постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 19 травня 2021 року у справі № 925/367/20 підтверджує законність заяви Банку про перенесення грошових вимог.

Суд касаційної інстанції виснував таке:

«Отже, обставини наявності чи відсутності матеріальних цінностей (у даному випадку товарів, які є предметом застави) можуть відповідно до статті 77 ГПК України підтверджуватись лише належними та допустимими доказами, зокрема, первинними документами про реальну та наявну втрату, знищення, стан заставного майна, іншими доказами виведення з володіння боржника предмета застави. Судами попередніх інстанцій встановлено, що учасниками справи не надано суду будь-яких доказів вибуття з власності боржника майна, яке є предметом забезпечення; обставини відсутності цього майна в установленому законом поряду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не підтверджені».

В даному випадку, з огляду на подані в сукупності докази втрати заставного майна, як в ході процедури розпорядження майном та і в межах кримінального провадження, АТ «Райффайзен Банк» вважає, що подано більш переконливі докази про відсутність заставного майна, чого не було спростовано іншими учасниками процедури банкрутства.

Щодо волевиявлення кредитора стосовно відмови (повної або часткової) від забезпечення, дійсно, АТ «Райффайзен Банк» не вчиняв таку юридичну дію, як подання заяви про відмову від забезпечення, оскільки неможливо відмовитись від того чого не існує.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду за постановою від 19 травня 2021 року у справі № 925/367/20 зазначає про те, що Кодекс України з процедур банкрутства імперативно визначає право кредитора відмовитись від забезпечення власних вимог. Така відмова має бути належним чином заявлена кредитором.

Наведе спростовує доводи кредитора, оскільки в п. 44.2 постанові Верховного Суду

від 24.09.2020 у справі № 905/2852/16 зазначено, що альтернатива вибору віднесення вимог забезпеченого кредитора до вимог у відповідній черговості в порядку частини першої статті 64 КУзПБ, чи до позачергових, здійснюється виходячи з наданих ним (забезпеченим кредитором) доказів на момент формування реєстру вимог кредиторів щодо предмета застави, його вартості, та з урахуванням волевиявлення цього кредитора щодо відмови (повної або часткової) від забезпечення.

АТ «Райффайзен Банк» немає альтернативи вибору черговості задоволення грошових вимог через незаконні дії із заставним майном, що підтверджується кримінальним провадженням, тобто грошові вимоги АТ «Райффайзен Банк» є такими, що не можуть бути задоволені в рахунок заставного майна.

В протилежному випадку, залишення без змін черговості задоволення грошових вимог АТ «Райффайзен Банк» як забезпечених не буде реалізовано вимоги статті 81 «Продаж майна забезпеченому кредитору» КУзПБ.

Верховний Суд за постановою від 19 травня 2021 року у справі № 925/367/20 виснував, щодо визнання вимог АТ "ОТП Банк" на заявлену суму та включення їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Остер" як таких, що забезпечені заставою майна боржника і підлягають погашенню за рахунок заставного майна, має здійснюватися на підставі належного дослідження та об`єктивного аналізу всіх обставин справи, належної правової оцінки доводів та заперечень учасників справи, на підставі доказів, наданих кредитором на підтвердження своїх вимог.

В наведеній ТОВ «Авангард-Плюс» судовій практиці вбачається, що кредитором АТ «ОТП Банк» не надано суду будь-яких доказів вибуття з власності боржника майна, що не релевантно з обставинами справи №903/25/25 про банкрутство ТОВ «Волиньтабак».

Інші доводи ТОВ «Авангард-Плюс» щодо не реалізації припинення такого правочину

як застава відповідно до статті 593 ЦК України, статті 28 Закону України "Про заставу майна" є необгрунтованим.

АТ «Райффайзен Банк» відзначає, що дані нормативні акти не визначають механізму припиняється у разі втрати предмета застави.

В силу Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяження рухомого майна в Державному реєстру обтяжень рухомого майна не є свідченням наявності майна, а в силу ст. 12 даного Закону надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами та встановлює пріоритет по задоволенню вимог.

В судовому засіданні представник банку повністю підтримав свою заяву та пояснення по суті заяви та просив суд її задоволити.

Розпорядник майна боржника також підтримав та просив задоволити заяву банку про перенесення вимог кредитора в 4 чергу задоволення.

Суд розглянувши заяву ініціюючого кредитора АТ «Райффайзен Банк» про визнання грошових вимог Банку до боржника у розмірі 122 363 135, 21 грн. такими, що віднесені до четвертої черги зазначає таке:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 30.01.2025 №903/25/25 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК», серед іншого, визнано вимоги ініціюючого кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК в сумі 122 465 415, 21 гривень, з яких: перша черга 102 280,00 грн. (з яких судовий збір 30 280,00 грн. та авансування винагороди арбітражному керуючому в розмірі 72 000,00 грн.); позачергово 122 363 135,21 грн., вимоги забезпечені заставою рухомого майна боржника (заставодавець), що підлягають окремому включенню.

Як встановлено судом 31.01.2020 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» укладено Договір про надання гарантії №019/Д5-КБ/4/006 від 31.01.2020 року зі змінами та доповненнями (Т. 1, а. с. 20-46).

Відповідно до пункту 1.1. Договору про надання гарантії, на умовах Договору та на підставі Заяви Принципала Банк надає безвідкличну Гарантію, а Принципал зобов`язується сплатити комісії та відшкодувати витрати Банку, а також виконати інші обов`язки, визначені Договором.

14.10.2024 АТ «Райффайзен Банк» було отримано від ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ`ЮШН», код за письмову вимогу на суму 142 452 564,84 грн за Гарантією платежу № GRI0253LV22 від 21.12.2022, отриманої АТ «Райффайзен Банк» 14.10.2024, про що Банком було повідомлено ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» за повідомленням від 15.10.2024 вих. №192/531.

На підставі пункту 7.4. Договору про надання гарантії № 019/Д5-КБ/4/006 від 31.01.2020 та вимоги претензії-повідомлення (вимоги) АТ «Райффайзен Банк» від 14.10.2024 №188/2/780 про порушення забезпеченого заставою зобов`язання банк повідомив ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК», що сплата за вказаною Вимогою ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ`ЮШН» буде виконана шляхом:

1) списання коштів в розмірі 19 000 000,00 гривень з Рахунку грошового забезпечення (Вкладного рахунку) згідно з Договором застави майнових прав №12/Д5-КБ/5/011 (по депозитному договору) від 31.01.2020;

2) на суму 123 452 564,84 гривні за рахунок власних грошових коштів АТ «Райффайзен Банк».

При цьому, згідно з пунктом 7.4. Договору про надання гарантії №019/Д5-КБ/4/006 від

31.01.2020, дата такої сплати буде вважатися датою надання ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» кредиту.

18.10.2024 АТ «Райффайзен Банк» виконав свої зобов`язання за зазначеною гарантією та перерахував грошові кошти на користь ТОВ «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ`ЮШН» в сумі 142 452 564,84 гривень

Таким чином, вимога за гарантією № GRI0253LV22 від 21.12.2022 в сумі 123 452 564,84 гривні виконана за рахунок власних грошових коштів АТ «Райффайзен Банк», а отже згідно з пунктом 7.4. Договору про надання гарантії № 019/Д5-КБ/4/006 від 31.01.2020, дата такої сплати є датою надання ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» кредиту.

07.11.2024 на підставі пункту 7.5. Договору АТ «Райффайзен Банк» здійснено договірне списання наявних на рахунках ТОВ «Волиньтабак» грошових коштів в розмірі 1 089 429,63 грн. з направленням на погашення Основної заборгованості.

Таким чином, заборгованість Позичальника ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» за Договоромпро надання гарантії №019/Д5-КБ/4/006 від 31.01.2020 згідно Гарантії платежу №GRI0253LV22 від 21.12.2022 перед АТ «Райффайзен Банк» станом на 16 грудня 2024 року за Основою заборгованістю становить 122 363 135, 21 грн.

На забезпечення виконання зобов`язань за Договором, між АТ «Райффайзен Банк» та

ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» укладено договори застави (Т. 1, а. с. 172-):

- договір застави № 12/223-ЛВ/9/09 від 15.03.2023, опис застави: товари в обороті, тютюнові вироби (53 позиції), місце зберігання застави: м Львів, Галицький, Гостомельська (стара назва Дагестанська), вулиця, 24, заставна вартість: 8 0124 55,80 грн.

- договір застави №12/84-14/49 від 05.04.2023, опис застави: товари в обороті, тютюнові вироби в асортименті, місце зберігання застави: м Івано-Франківськ, Левинського, вулиця, 1, заставна вартість: 18 012 790, 29 грн.

- договір застави № 12/84-14/1111 від 08.12.2023, опис предмета застави: товари в обороті, тютюнові вироби (28 позицій), місце зберігання застави: м Львів, Гостомельська (стара назва Дагестанська) вулиця, 24, заставна вартість: 8 228 177, 00 грн.

- договір застави №12/84-14/133 від 26.04.2023, опис предмета застави: товари в обороті, тютюнові вироби (43 позиції), місце зберігання застави: м Чернівці, Першотравневий, Заводська, вулиця, 14Д, заставна вартість: 5 996 340, 00 грн.

- договір застави №12/Д5-КБ/9/249 від 25.01.2023, опис предмета застави: товари в обороті, тютюнові вироби (23 позиції), місце зберігання застави: Закарпатська область, м.Мукачеве, Трояна Михайла (Комунарів), вулиця, 36, заставна вартість: 9

231 853, 30 грн.

- договір застави №12/84-14/106 від 20.04.2023, опис предмета застави: товари в обігу (тютюнові вироби) (81 позиція), місце зберігання застави: Закарпатська область, м. Мукачеве, Трояна Михайла (Комунарів), вулиця, 36, заставна вартість: 11 850 703, 40 грн.

- договір застави 12/Д5-КБ/9/241 від 20.12.2022, опис предмета застави: товари в обороті, тютюнові вироби (463 позиції), місце зберігання застави: м Чернівці, Першотравневий, Заводська, вулиця, 14Д, заставна вартість: 53 401 905, 68 грн.

- договір застави №12/84-14/682 від 05.09.2023, опис предмета застави: товари в обороті, тютюнові вироби (24 позиції), місце зберігання застави: м. Мукачево, вулиця Трояна Михайла (Комунарів), 36, заставна вартість: 6 010 317, 00 грн.

- договір застави №12/84-14/303 від 31.05.2023, опис предмета застави: товари в обороті, тютюнові вироби (45 позицій), місце зберігання застави: м Львів, Галицький, Гостомельська (стара назва Дагестанська), вулиця, 24, заставна вартість: 15 030 624, 00 грн.

- договір застави №12/84-14/1165 від 19.12.2023, опис предмета застави: товари в

обороті, тютюнові вироби (18 позицій), місце зберігання застави: м Львів, Залізничний, Гостомельська (стара назва Дагестанська), вулиця, 24, заставна вартість: 7 779 932, 00 грн.

Загальна заставна вартість предметів застави становить 143 555 098, 47 грн. Довідками ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» за підписами Генерального директора від 14.12.2023, 17.01.2024, 18.01.2024, 12.03.2024, 02.04.2024, 24.05.2024, 09.07.2024 підтверджено наявність заставного майна (Т. 1, а. с. 226-238).

Неодноразові звернення кредитора до ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» про забезпечення документальної та фізичної перевірки працівниками Банку заставного майна товарів в обігу у вигляді тютюнових виробів залишилися без відповіді та реагування.

Про інші обставини ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» суд не повідомили.

03.03.2025 розпорядником майна ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» арбітражним керуючим Демчан Олександром Івановичем подано клопотання про долучення документів, зокрема матеріалів за результатами проведення інвентаризації майна боржника.

З Актів інвентаризації слідує про відсутність заставного рухомого майна АТ «Райффайзен Банк».

Статтею 1 КУзПБ передбачено, що

грошове зобов`язання зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

кредитор юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

забезпечені кредитори кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника;

конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

Статтею 45 КУзПБ встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 2 ст. 45 КУзПБ, кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення.

Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово.

Арбітражний керуючий здійснює погашення вимог забезпеченого кредитора протягом 10 робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета забезпечення (ч. 6 ст. 64 КУзПБ).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема

заставою.

Визначення забезпеченого зобов`язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов`язань (зокрема, ст. 572, 575, 589 Цивільного кодексу України, Закону України "Про заставу", Закону України "Про іпотеку").

Так, відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (ч.2 ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України "Про заставу").

Частиною 1 ст. 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами (ст.1 Закону України "Про заставу").

Згідно ст.19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

У відповідності до ч.2 ст.11 Закону України "Про заставу", заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про заставу» передбачено, що у випадках, коли

суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Визначення забезпеченого зобов`язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов`язань, зокрема статей 572, 575, 589 ЦК України, Законів України "Про заставу", «Про іпотеку» (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 902/492/17).

Згідно зі статтею 572 та частиною першою статті 576 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до частини першої статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

З урахуванням викладеного забезпеченими зобов`язаннями в розумінні статті 1 КУзПБ та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, визначалися всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором) і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства (подібний за змістом висновок

викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 902/492/17).

Відповідно до частини другої статті 45 КУзПБ забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Згідно з приписами частини восьмої цієї статті КУзПБ розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Згідно з частиною 10 статті 48 КУзПБ проведення зборів кредиторів у зв`язку із зміною реєстру вимог кредиторів або обрання (переобрання) комітету кредиторів у зміненому чи новому складі не можуть бути самостійною підставою для зміни або перегляду попередньо прийнятих зборами або комітетом кредиторів рішень.

Водночас, законодавцем в абзацах 4, 5 частини шостої статті 45 КУзПБ визначено, що прийнята за наслідком розгляду вимог конкурсних або забезпечених кредиторів поза межами попереднього судового засідання ухвала місцевого суду про визнання чи відхилення (повністю або частково) спірних кредиторських вимог є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Отже, з введенням в дію 21.10.2019 КУзПБ законодавець передбачив внесення судом змін до реєстру вимог кредиторів боржника, затвердженого ухвалою попереднього засідання суду під час розгляду вимог конкурсних або забезпечених кредиторів, також на підставі ухвали господарського суду про визнання вимог конкурсного та/або забезпеченого кредитора повністю (частково), прийнятої у судовому засіданні після формування реєстру вимог кредиторів з вимогами конкурсних кредиторів, які були визнані судом у попередньому засіданні.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду в питанні підстав та можливості внесення змін до раніше затвердженого реєстру вимог кредиторів, викладеної в постанові від 09.07.2020 у справі № 916/177/17 (даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № Б8/065-12).

Тобто, вимоги кредитора стосовно суми основного боргу, якої не вистачає після реалізації предмета іпотеки на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, втрачають статус забезпечених. Розмір таких вимог як і їх черговість повинен визначатися судом (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 31.10.2019 у справі № 911/2430/14).

При цьому, для перенесення вимог кредиторів наявність спеціальних процедур не вимагається, адже чинними є норми матеріального права, а саме: ст.ст. 575, 591, 593, 599 ЦК України; Закону України "Про заставу", Закону України "Про іпотеку", наведені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, які дозволяють суду вирішити питання щодо заяви про перенесення вимог (даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 916/1142/18).

В постанові Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020, залишеної без мін постановою Верховного Суду від 25.05.2021, у справі № Б8/065-12 зазначено, що кредитор не позбавлений права набути статус конкурсного кредитора у справі, звернувшись до суду з відповідною заявою, за результатами розгляду якої можливе доповнення судом реєстру, тоді як КУзПБ не передбачає автоматичної заміни статусу забезпеченого кредитора у зв`язку із відсутністю, знищенням предмета застави або відмови від забезпечення.

Заява АТ «Райффайзен Банк» про перенесення грошових вимог не є заявою з грошовими вимогами, не містить відомостей про грошові вимоги, відмінні за розміром чи підставами від тих, які визнані ухвалою Господарського суду Волинської області від 30.01.2025. Підставою подання АТ «Райффайзен Банк» заяви про перенесення грошових вимог є зміна черговості раніше розглянутих і визнаних вимог у зв`язку із втратою предмета застави.

З урахуванням положень чинного цивільного законодавства (ст. 598 ЦК України) способами погашення грошових вимог у процедурі банкрутства можна визнати: оплату боргу; новацію; передання відступного; неможливість виконання, що може набувати судової форми (обумовлена недостатністю майна боржника-банкрута та його примусовою ліквідацією) та законодавчої форми (передбачення законом обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язання, наприклад, списання заборгованості, штрафних санкцій тощо); сплив граничної давності; прощення боргу; залік взаємних вимог.

Розпорядником майна проведено інвентаризацію активів боржника від 28.02.2025 та

18.06.2025 за якою заставне майно не виявлено.

В ході здійснення процедури розпорядження майном арбітражним керуючим Демчаном О.І. отримано від АТ «Райффайзен Банк» акти перевірки наявності та стану заставного майна від 06.12.2024 згідно яких уповноважені особи ТОВ «Волиньтабак» не допустили представників АТ «Райффайзен банк» до огляду заставленого майна.

До матеріалів справи також долучено Акти від 06.12.2024 про недопуск працівників Банку до перевірки наявності заставного майна.

Колишнім керівником ОСОБА_1 на вимогу розпорядника майна не передавалися будь-які товарно-матеріальні цінності, зокрема заставне майно (тютюнові вироби).

Більше того, ухвалою суду від 15.04.2025, серед іншого, припинено повноваження керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» (43010, Волинська обл., Луцький р-н, місто Луцьк, вул. Транспортна, буд. 1; код 21736857) громадянина України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) та покладено виконання обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» 43010, Волинська обл., Луцький р-н, місто Луцьк, вул. Транспортна, буд. 1; код 21736857) на розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 16/108, каб.17; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтво №1732 від 11.11.2015).

Судом встановлено, що керівником боржника допускалась бездіяльність, яка призвела до виникнення перешкод у виконанні обов`язків розпорядника майном боржника.

Протягом тривалого провадження у справі про банкрутство ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» суду не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності рухомого заставного майна згідно з договорами застави, що укладені із Банком.

В даному випадку, з огляду на подані в сукупності докази втрати заставного майна, як в ході процедури розпорядження майном та і в межах кримінального провадження, АТ «Райффайзен Банк» вважає, що подано більш переконливі та вірогідні докази про відсутність заставного майна, чого не було спростовано іншими учасниками процедури банкрутства.

З огляду на це, грошові вимоги АТ «Райффайзен Банк» в сумі 122 363 135,21 грн. за відсутності предмета застави рухомого майна є конкурсними вимогами та відносяться до четвертої черги задоволення.

Суд звертається також до практики ЄСПЛ, яка є обов`язковою для застосування. У пункті 145 рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного королівства" суд зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ від 05.04.2015 у справі "Афанасьєв проти України").

Заперечення одного із кредиторів у справі про банкрутство ТОВ «Авнгард Плюс» щодо задоволення заяви банку спростовано встановленими вище судом обставинами та мотивацією.

Керуючись ст. ст. 2, 45, 48, 49 КУзПБ, ст.ст. 233-235 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ініціюючого кредитора АТ «Райффайзен Банк» від 16.06.2025 про перенесення вимог до четвертої черги задоволити.

2. Визнати грошові вимоги ініціюючого кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» у розмірі 122 363 135, 21 грн. (які були визнані ухвалою суду від 30.01.2025 як такі, що забезпечені заставою рухомого майна боржника) до четвертої черги задоволення.

3. Розпоряднику майна боржника Демчан О. І. внести до реєстру вимог кредиторів відповідні відомості про кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно з моменту її прийняття відповідно до ч.4 ст. 9 КУзПБ. Ухвала суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.9 КУзПБ, ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України

Ухвала суду підписана 03.09.2025

Суддя Микола ШУМ