ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025м. ДніпроСправа № 904/2684/25 (904/414/25)
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мартинюка С.В. розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізький електромашинобудівний завод", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором в сумі 336 708, 88 грн

в межах справи №904/2684/25

за заявою ТОВ "ТВІЙ ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНИК", м.Київ

до боржника АТ "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг

про визнання банкрутом

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Криворізький електромашинобудівний завод» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення заборгованості за договором підряду в сумі 339 708, 88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не заплатив за виконані роботи за договором підряду № 734 від 15.09.2023, а тому просить стягнути основну заборгованість 245856, 00 грн.; 3% річних в сумі 6 631,32 грн; інфляційні втрати в сумі 27 537,01 грн; пеню в сумі 56 684,55 грн. Також просить стягнути судовий збір в сумі 5 050, 63 грн

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2025 (суддя Скриннікова Н.С.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

28.02.2025 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про продовження АТ "КЗРК" строку для подання відзиву на позовну заяву.

18.03.2025 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

21.03.2025 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив АТ "КЗРК".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 (суддя Скриннікова Н.С.) постановлено справу №904/414/25 передати до Господарського суду Дніпропетровської області для її розгляду у складі суду, в провадженні якого перебуває справа №904/2684/25 про банкрутство Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат".

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду відповідно до положень статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи №904/414/25 передані до провадження судді Мартинюка С.В.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи необхідність забезпечення права учасників провадження по справі на подачу відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд розглянув позовну заяву у розумний строк.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

15.09.2023 між ТОВ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЕЛЕКТРОМАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» (ТОВ «КЕМЗ», Підрядник) та АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» (Замовник) було укладено Договір підряду № 734.

Згідно п. 1.1 Договору Підрядник зобов`язується в порядку і на умовах, зазначених даним Договором, власними силами і на власний ризик виконати за завданням Замовника роботи з капітального ремонту тягового генератора ТD 802 тепловозу ЧМЕ-3 №4982 інв. №50449 в обсязі КР-2 згідно з дефектною відомістю та відповідно кошторису (іменовані надалі «Роботи»), що є невід`ємною частиною Договору, а Замовник зобов`язується створити Підрядникові необхідні для виконання даних робіт умови, прийняти виконані роботи й оплатити відповідно до умов Договору.

П. 2.1, 2.3 Договору встановлено, що договірна ціна робіт, доручених до виконання Підрядникові, згідно дефектної відомості та відповідно до калькуляції становить 491 712,00 грн., у тому числі 81 952,00 грн. ПДВ. (Оплата замовником вартості виконаних Підрядником робіт здійснюється шляхом 50% передоплати та наступною оплатою 50% протягом 10 календарних днів після підписання Сторонами акту виконаних робіт.

На виконання умов договору, Позивачем було виконано в повному обсязі, а Відповідачем прийнято без зауважень роботи з капітального ремонту тягового генератора ТD 802 тепловозу ЧМЕ-3 №4982 інв. №50449 (ремонт КР-2) на загальну суму 491 712,00 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами без зауважень Актом № 14 приймання виконаних підрядних робіт за 19.02.2024 на капітальний ремонт тягового генератору ТД-802 тепловозу ЧМЕ-3 №4982 інв. № 50449 (ремонт КР-2) та Актом прийому-передачі виконаних робіт від 19.02.2024.

Однак, порушуючи умови п. 2.3 Договору, Відповідач не виконав свої зобов`язання у частині оплати виконаних робіт у встановлений строк.

Позивач зазначає, що Відповідачем було здійснено лише часткову оплату, а саме:

- 30.10.2023 - 50 % передоплата у розмірі 245 856,00 грн. на підставі виставленого Підрядником Рахунку на оплату № 115 від 18.09.2023, що підтверджується інформаційним повідомленням про зарахування коштів №22084 від 30.10.2023.

Враховуючи дату підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (19.02.2024) та умови оплати, встановлені п. 2.3 Договору, останній день строку оплати 50 % вартості виконаних робіт настав 29.02.2024.

Однак оплата 50 % вартості виконаних робіт у розмірі 245 856,00 грн. за фактом їх виконання протягом 10 календарних днів після підписання Сторонами акту виконаних робіт Відповідачем так і не була здійснена.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 27 537, 01 грн., 3% річних в розмірі 6 631, 32 грн. та пеню в розмірі 56 684, 55 грн.

Окремо у відповіді на відзив позивач зазначає, що при здійсненні операцій з постачання товарів позивачем з дотриманням вимог чинного законодавства зареєстровано податкові накладні в ЄРПН та, відповідно, коректно визначено момент виникнення прострочення зобов`язнання.

Також позивач заперечує щодо зменшення розміру пені.

Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Позиція відповідача

18.03.2025 року через систему "Електронний суд" Відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого АТ "КЗРК" вважає правомірним затримання оплати відповідно до умов укладених договорів з огляду на те, що Позивач в позовній заяві неправильно вираховує момент виникнення прострочення грошового зобов`язання з боку Відповідача та нарахування штрафних та компенсаційних виплат, що, в свою чергу, впливає на розмір пені, інфляційних збитків та трьох відсотків річних.

Окремо відповідач у поданому відзиві зазначає, що за приписами ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України просить суд зменшити розмір пені на 90%, оскільки наявні інші суттєві обставини, які вплинули на спроможність Відповідача належним чином виконувати свої зобов`язання, і які вказують на: погіршення умов господарювання та фінансового стану Відповідача внаслідок повномасштабного військового вторгнення росії на територію України; зменшення чисельності працівників Відповідача (зокрема, з причин призову до служби в ЗСУ); надання Відповідачем допомоги ЗСУ та виконання Відповідачем соціальних зобов`язань з підтримки мобілізованих працівників та членів їх родин в разі їх загибелі;

В обґрунтування заявленого клопотання про зменшення розміру пені Відповідач зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації у Відповідача були порушені традиційні логістичні ланцюги зі збуту залізної руди Відповідача на внутрішньому та зовнішньому ринках. Більш того, внаслідок агресії рф був фактично знищений ПРАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, який був основним та найбільшим споживачем залізорудної сировини виробництва Відповідача;

відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 01.03.2023 року по справі № 908/2465/22 судом встановлено, що ПРАТ ММК ім. ІЛЛІЧА не виконало свої зобов`язання з оплати поставленого товару та визнані грошові вимоги Відповідача у розмірі в розмірі 97 549 944,06 грн основного боргу, а також в розмірі 25 102 261,32 грн. неустойки. На даний час дані вимоги не є погашеними;

Споживачі на зовнішньому ринку також не виконують свої зобов`язання. Так, компанія ЛАМЕТ s.r.o. перед АТ КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ має заборгованість у розмірі 1 209 711,77 дол. США за поставлений товар, що підтверджується рішенням МКАС від 12.09.2023 року. На даний час заборгованість не погашена, але Відповідачем вирішується питання про виконання вищезазначеного рішення на території Словаччини;

таким чином, вбачається, що Відповідач використовує всі наявні засоби для стягнення заборгованості зі своїх контрагентів та отримання обігових грошових коштів для здійснення розрахунку зі своїми кредиторами. Через знищення основного ринку збуту, зниження чисельності працівників, які були безпосередньо задіяні у виробничому процесі видобуванні залізної руди, запровадження комендантської години АТ КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ було вимушено знизити обсяги видобутку залізорудної сировини;

але навіть зменшений обсяг видобутої залізорудної руди не знаходить свого споживача, оскільки на внутрішньому ринку збуту залізорудної сировини не так багато покупців, яким потрібна ця продукція. Фактично з моменту зруйнування основного споживача Відповідач залишився без ринку збуту своєї продукції та відповідно без грошових коштів, які могли б надходити від реалізації своєї продукції;

перепрофілювати таке підприємство неможливо. Підприємство тривалий час працює в режимі скороченого робочого часу (з листопада 2022 року). Велика кількість працівників Відповідача були мобілізовані до лав ЗСУ. Відповідач звертає увагу, що підприємство має соціальні зобов`язання перед працівниками та, в певних випадках, перед членами їх сімей (виплата заробітної плати для працівників, збереження середнього заробітку для мобілізованих працівників до лав ЗСУ та до територіальної оборони, надання допомоги пораненим працівникам та членам сімей працівників, які загинули на фронті);

всі вищезазначені обставини стали передумовою, що у 2023 році за результатами господарської діяльності Відповідач має фінансовий результат у вигляді чистого збитку на суму 63 411 тис. грн., що підтверджується звітом про фінансові результати за 2023 рік. У 2024 році негативна тенденція продовжилася та за 1 півріччя 2024 року Відповідач має збиток у розмірі 383 788 тис. грн., за 9 місяців 2024 року - 461 964 тис. грн.;

негативний фінансовий стан Відповідача та брак обігових коштів впливає той факт, що у зв`язку з набранням чинності змін до Податкового кодексу України в частині заборони на відшкодування від`ємного значення ПДВ платникам податків щодо яких введено персональні санкції, органи ДПС України безпідставно відмовляють Відповідачу у відшкодуванні від`ємного значення з ПДВ. На думку податківців, оскільки відносно компанії СТАРМІЛ ЛІМІТЕД (акціонер позивача) введено санкції відповідно до Указу Президента України від 12.05.2023№279/2023 Про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), тому є підстави для відмови АТ КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ у відшкодування бюджетного відшкодування, хоча відносно самого платника податків, Відповідача, жодних санкцій не вводилось;

так, з грудня 2023 року відмовлено у відшкодуванні від`ємного значення ПДВ на загальну суму 180 699 204,75 грн., що підтверджуються відповідними актами перевірки.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору поставки, строк дії договору, умови оплати та поставки товару, факт настання строку поставки товару, факт поставки товару, допущення прострочення оплати поставленого товару, наявність підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

15.09.2023 між ТОВ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЕЛЕКТРОМАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» (ТОВ «КЕМЗ», Підрядник) та АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» (Замовник) було укладено Договір підряду № 734.

Згідно п. 1.1 Договору Підрядник зобов`язується в порядку і на умовах, зазначених даним Договором, власними силами і на власний ризик виконати за завданням Замовника роботи з капітального ремонту тягового генератора ТD 802 тепловозу ЧМЕ-3 №4982 інв. №50449 в обсязі КР-2 згідно з дефектною відомістю та відповідно кошторису (іменовані надалі «Роботи»), що є невід`ємною частиною Договору, а Замовник зобов`язується створити Підрядникові необхідні для виконання даних робіт умови, прийняти виконані роботи й оплатити відповідно до умов Договору.

П. 2.1, 2.3 Договору встановлено, що договірна ціна робіт, доручених до виконання Підрядникові, згідно дефектної відомості та відповідно до калькуляції становить 491 712,00 грн., у тому числі 81 952,00 грн. ПДВ. (Оплата замовником вартості виконаних Підрядником робіт здійснюється шляхом 50% передоплати та наступною оплатою 50% протягом 10 календарних днів після підписання Сторонами акту виконаних робіт.

Згідно п. 3.2. Договору Підрядник виконує роботи згідно дефектної відомості та відповідно до кошторису, у термін до 100 календарних днів із правом дострокового виконання. Початок робіт фіксується Сторонами актом.

Відповідно до п.4.1. Договору прийом Замовником виконаних Підрядником робіт оформлюється актом прийому-передачі виконаних робіт.

На виконання умов договору, Позивачем було виконано в повному обсязі, а Відповідачем прийнято без зауважень роботи з капітального ремонту тягового генератора ТD 802 тепловозу ЧМЕ-3 №4982 інв. №50449 (ремонт КР-2) на загальну суму 491 712,00 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами без зауважень Актом № 14 приймання виконаних підрядних робіт за 19.02.2024 на капітальний ремонт тягового генератору ТД-802 тепловозу ЧМЕ-3 №4982 інв. № 50449 (ремонт КР-2) та Актом прийому-передачі виконаних робіт від 19.02.2024.

Однак, в порушення п. 2.3 Договору, Відповідач не виконав свої зобов`язання у частині оплати виконаних робіт у встановлений строк.

Відповідачем було здійснено першу часткову оплату (на підставі п.2.3. Договору), а саме 30.10.2023 здійснено передоплату (50%) у розмірі 245 856, 00 грн. на підставі виставленого Підрядником Рахунку на оплату № 115 від 18.09.2023, що підтверджується інформаційним повідомленням про зарахування коштів №22084 від 30.10.2023.

Враховуючи дату підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (19.02.2024) та умови оплати, встановлені п. 2.3 Договору, останній день строку оплати 50 % вартості виконаних робіт настав 29.02.2024.

Однак оплата 50 % вартості виконаних робіт у розмірі 245 856,00 грн. за фактом їх виконання протягом 10 календарних днів після підписання Сторонами акту виконаних робіт Відповідачем здійснена не була.

Підрядник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, із застосуванням відображеного в установленому порядку цифрового підпису уповноваженої особи Підрядника та спеціалізованого програмного забезпечення, яке використовується для реєстрації податкових накладних), здійснити реєстрацію податкових накладних (в разі необхідності розрахунків коригування до податкових накладних) в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 2.5. договору).

Податкова накладна № 1 від 19.02.2024, яка складена за фактом виконання підрядних робіт, була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 11.03.2024.

З метою захисту своїх прав та інтересів та досудового врегулювання спору Позивач звернувся до Відповідача з письмовою претензією вих. № 29/10-2024 від 29.10.2024, в якій наявна вимога сплатити заборгованість за виконані роботи з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, а також сплатити штрафні санкції за порушення строку оплати виконаних робіт. Зазначена претензія була направлена за зареєстрованим місцезнаходженням Відповідача засобами поштового зв`язку 30.10.2024, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист з повідомленням про вручення (поштова накладна №476).

Зазначене поштове відправлення було отримане Відповідачем 31.10.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 50). Однак відповідь на претензію Позивач так і не отримав, законні вимоги Відповідачем не виконані.

Доказів оплати спірної заборгованості відповідачем до матеріалів справи не надано.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо виконання вимог договору.

Спірні правовідносини між сторонами ґрунтуються на договорі підряду, який регулюється статтями 837-886 ЦК України.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст. 837 ЦК України).

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За положеннями ст. 16 ЦК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

На виконання умов договору, Позивачем було виконано в повному обсязі, а Відповідачем прийнято без зауважень роботи з капітального ремонту тягового генератора ТD 802 тепловозу ЧМЕ-3 №4982 інв. №50449 (ремонт КР-2) на загальну суму 491 712,00 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами без зауважень Актом № 14 приймання виконаних підрядних робіт за 19.02.2024 на капітальний ремонт тягового генератору ТД-802 тепловозу ЧМЕ-3 №4982 інв. № 50449 (ремонт КР-2) та Актом прийому-передачі виконаних робіт від 19.02.2024.

Пунктом 2.3. договору сторони погодили, що оплата Замовником вартості робіт здійснюється шляхом 50% передоплати та наступною оплатою 50% протягом 10 календарних днів після підписання Сторонами акту виконаних робіт.

Відповідачем було здійснено першу часткову оплату (на підставі п.2.3. Договору), а саме 30.10.2023 здійснено передоплату (50%) у розмірі 245 856, 00 грн. на підставі виставленого Підрядником Рахунку на оплату № 115 від 18.09.2023, що підтверджується інформаційним повідомленням про зарахування коштів №22084 від 30.10.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становить 245 856, 00 грн.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на умови договору, норми ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, враховуючи дату підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (19.02.2024) та умови оплати, встановлені п. 2.3. Договору, останній день строку оплати 50 % вартості виконаних робіт настав 29.02.2024.

Доводи відповідача стосовно того, що строк оплати за отриманий товар повинен розраховуватися відповідно до п. 2.5. та п. 5.4.4. договору, господарським судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Так, вказаним підпунктом договору визначено, що у випадку, якщо Підрядник є платником ПДВ, Замовник:

- затримує оплату виконаної роботи повністю або в частині суми податку на додану вартість, у випадку виявлення розбіжностей, помилок, невідповідностей в наданій Постачальником товаросупроводжувальній документації та/або не здійснення Підрядником реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (в разі необхідності - розрахунків коригування до податкових накладних) з дотриманням вимог чинного законодавства, до моменту надання Підрядником належним чином оформленої товаросупроводжувальної документації та/або належної реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних).

- у разі внесення Замовником часткової передплати та нездійснення Підрядником реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, або невідно виписаної податкової накладної згідно Податкового кодексу України затримати наступний платіж.

Сторони також погодили, що застосування Замовником п. 5.4.4. цього договору не є його порушенням.

Умова договору про оплату за поставлений товар після реєстрації податкової накладної у ЄРПН не є та не може бути відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, оскільки відкладальною є та обставина, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, та, яка обумовлює настання чи зміну і прав і обов`язків, при чому для обох сторін правочину.

Таким чином, відкладальна обставина повинна мати вірогідний характер, однак сторонам завчасно невідомо, чи матиме місце така обставина; при цьому сторони не можуть впливати на настання такої обставини. Водночас, реєстрація податкової накладної у ЄРПН може залежати від дій самого позивача.

Обумовлення сторонами виникнення між ними певного господарсько-правового зобов`язання настанням певної обставини може здійснюватись саме на етапі укладення договору, тобто сторони визначають, що при умови настання погодженої умови між сторонами виникнуть відповідні правовідносини за договором. Однак, настання такої умови впливає на настання прав і обов`язків у обох сторін договору. Водночас, обумовлення сторонами настання обов`язку з оплати товару з виникненням певної відкладальної обставини вже після поставки товару - суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Більше того, вимога зареєструвати податкову накладну не є господарським зобов`язанням, а випливає із положень податкового законодавства.

Так, реєстрація податкової накладної може взагалі не відбутись, а отже обов`язок з оплати може ніколи не наступити, що суперечить засадам цивільного законодавства.

Таким чином, підставою виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення з позивачем розрахунків за отриманий товар є підписані відповідачем видаткові накладні, які у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними обліковими документами і фіксують факт здійснення господарської операції.

Враховуючи, що відповідачем своєчасно не сплачено вартість поставленого товару за спірними видатковими накладними, суд вважає позовну вимогу про стягнення боргу у розмірі 245 856, 00 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Згідно з положеннями статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені 3 % річних за загальний період прострочення з 01.03.2024 по 23.01.2025 в сумі 6 631, 32. та інфляційні втрати в сумі 27 537, 01. за період з березня 2024 року по січень 2025 року.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат порушень умов договору та чинного законодавства судом не встановлено, у зв`язку з чим заявлена до стягнення сума підлягають задоволенню.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних порушень умов договору та чинного законодавства судом не встановлено, у зв`язку з чим заявлена до стягнення сума підлягають задоволенню.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Приписами статті 58 Конституції України унормовано, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття цими законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (абз. 2, 4 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп/1997).

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Конституційний Суд України також дійшов висновку, що конституційний принцип про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб, проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (абзац 4 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Відтак при визначенні підстав відповідальності кола осіб, які можуть бути притягнуті до такої відповідальності, суд повинен керуватися тими нормами, які були чинні станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме момент виникнення заборгованості АТ "КЗРК" перед ТОВ "Криворізький електромашинобудівний завод", що спричинили збитки позивачу.

У зв`язку з порушенням виконання відповідачем обов`язку з оплати товару за договором, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за загальний період з 14.03.2024 по 23.01.2025 у сумі 56 684, 55 грн.

Господарський суд вважає за необхідне визначити, що на момент виникнення заборгованості АТ "КЗРК" перед ТОВ "КЕМЗ" та на загальний період нарахування позивачем неустойки Господарський кодекс України був чинним, а отже норми ГК України (зокрема ч. 6 ст. 232) слід застосовувати до спірних правовідносин.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.4 договору у випадку порушення Замовником строків розрахунків за договором Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення, яка розраховується з 10 банківського дня з моменту настання прострочення у відсотках, шляхом її ділення на 365 днів та множення на кількість днів прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що розрахунок здійснений позивачем без врахування положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а відтак до стягнення підлягає пеня у розмірі 31 242, 52 грн. за загальний період з 14.03.2024 по 01.09.2024.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90% господарський суд зазначає таке.

Позивач заперечив щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій та зазначив, що останнім не наведено вагомих аргументів, які б підтверджували обставини для їх зменшення.

В силу положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд зазначає, що інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16).

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18).

Відтак, вирішуючи питання про зменшення пені, суд оцінив доводи відповідача та заперечення позивача, для забезпечення балансу інтересів сторін вирішив зменшити розмір пені на 50% до 15 621, 26 грн.

Стосовно інших доводів відповідача суд зазначає наступне.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 4 669, 00 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізький електромашинобудівний завод" (50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Двінська, 10/1; ідентифікаційний код юридичної особи 37214583) основного боргу в розмірі 245 856, 00 грн., пені в розмірі 15 621, 26 грн., 3% річних в розмірі 6 631, 32 грн., інфляційних втрат в розмірі 27 537, 01 грн. та судового збору в розмірі 4 669, 00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Мартинюк