СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Харків Справа № 922/1192/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Євтушенка Є.В.,

від позивача: Петренко С.В., ордер серія АХ №1251741 від 07.04.2025;

від відповідача (апелянт): не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Люботинський хлібопродукт" (вх. №1321 Х/2),

на рішення Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 (повне рішення складено 22.05.2025) у справі № 922/1192/25 (суддя Лаврова Л.С.),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова енергетична компанія "Елком", м. Харків,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Люботинський хлібопродукт", м. Люботин Харківської області,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова енергетична компанія "Елком" (далі ТОВ "ТЕК "Елком") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люботинський хлібопродукт" (далі ТОВ "Люботинський хлібопродукт") про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 355162,17грн, з яких: 332916,67грн - основної заборгованості; 17938,57грн - інфляційних втрат; 4306,93грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті електричної енергії, фактично спожитої у період січень лютий 2025 року за договором №170122/02 про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) від 17.01.2022, у зв`язку з чим утворилася основна заборгованість, а також позивачем нараховано інфляційні втрати та відсотки річних.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.04.2025 відкрито провадження у справі №922/1192/25, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено частину заборгованості, а саме: платіжною інструкцією №930 від 04.04.2025 в сумі 10000,00грн та платіжною інструкцією № 936 від 17.04.2025 в сумі 30000,10грн.

28.04.2025 до господарського суду першої інстанції позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог на 40000,00грн сплаченої основної заборгованості.

У подальшому, відповідачем було сплачено ще 97000,00грн основної заборгованості (на підставі платіжних інструкцій №949 від 02.05.2025, №953 від 09.05.2025, №954 від 12.05.2025, №956 від 17.05.2025).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 у справі №922/1192/25 позов (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) - задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Люботинський хлібопродукт" на користь ТОВ "Торгова енергетична компанія "Елком" заборгованість в розмірі 195916,67грн, 3% річних - 4306,93грн, інфляційні втрати - 17938,57грн та 3272,43грн судового збору.

В частині стягнення 97000,00грн заборгованості - провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що загальний розмір залишку заборгованості відповідача перед позивачем документально підтверджено на суму 195916,67грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з цим, перевіривши розрахунки позивача щодо нарахуванню 3% річних у розмірі 4306,93грн та інфляційних втрат у розмірі 17938,57грн, суд визнав їх арифметично правильними та обґрунтованими, а відтак такими, що також підлягають задоволенню.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, відповідач - ТОВ "Люботинський хлібопродукт" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 у справі №922/1192/25 в частині стягнення заборгованості в розмірі 195916,67грн, 3% річних - 4306,93грн, інфляційних втрат - 17938,57грн та 3272,43грн судового збору, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що у даному випадку суд першої інстанції залишив поза увагою наступні обставини:

- позивачем всупереч вимог Правил роздрібного ринку електроенергії, затверджених постановою НКРЕКП №318 від 14.03.2018 та умов договору не було виконано свого обов`язку щодо своєчасного направлення відповідачу актів/рахунків за заявлений період, а також щодо фактичного споживання відповідачем електроенергії;

- додані до позовної заяви в якості доказу надсилання актів/рахунків за заявлений період, а також щодо фактичного споживання відповідачем електроенергії в цей період на електронну адресу відповідача у справі не свідчить про надсилання копій наведених документів в такий спосіб, який би дозволив суду переконатись у дійсності такого надсилання, а також перевірити, який саме документ було надіслано стороні та встановити факт отримання ним такого направлення;

- належних доказів надсилання копії актів/рахунків за заявлений період, а також щодо фактичного споживання відповідачем електроенергії у спірний період позивачем не надано, що свідчить про передчасність заявлених позовних вимог;

- крім того, з поданого позивачем розрахунку неможливо встановити за яким принципом він зроблений та яким чином було визначено суму заборгованості за електричну енергію за спірний період.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Лакіза В.В.; суддя Тихий П.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Люботинський хлібопродукт" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 у справі №922/1192/25; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень; призначено розгляд апеляційної скарги у справі №922/1192/25 на 06.08.2025 о 14:30 год.

21.07.2025 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "ТЕК "Елком" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм законодавства. Крім того, позивач вказав, що після прийняття судом першої інстанції судового рішення у даній справі №922/1192/25 відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості у загальному розмірі 195916,67грн (сума основного боргу), що підтверджується долученими до відзиву платіжними документами.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025, у зв`язку з відпусткою судді Тихого П.В. для розгляду справи визначено колегію судді у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.

05.08.2025 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Люботинський хлібопродукт" надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано сплатою відповідачем заборгованості перед позивачем у повному обсязі та відсутністю спору між сторонами.

У вказаному клопотанні відповідач повідомив, що після відкриття апеляційного провадження у даній справі №922/1192/25, окрім погашення основного боргу (про що зазначено позивачем у відзиві), відповідачем додатково погашено заборгованість у розмірі 25517,93грн (стягнуті судовим рішенням інфляційні втрати, відсотки річних та судовий збір), що підтверджується платіжною інструкцією №1020 від 21.07.2025.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №922/1192/25 до 20.08.2025 о 16:00 год.

20.08.2025 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Люботинський хлібопродукт" надійшла заява про проведення засідання за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 20.08.2025 приймав участь в режимі відеоконференції представник позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, а також надав пояснення щодо погашення відповідачем суми боргу.

Уповноважений представник відповідача (апелянта) у судове засідання 20.08.2025 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача (апелянта), у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується дослідженими апеляційним судом матеріалами справи, 17.01.2022 між ТОВ "ТЕК "Елком" (постачальник) та ТОВ "Люботинський хлібопродукт" (споживач) було укладено договір № 170122/02 про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) (далі договір), за умовами якого постачальник зобов`язався продати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач прийняти та оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1. договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є Додатком № 1 до цього Договору. У підписаній споживачем заяві-приєднанні до Договору було вказано початок постачання: з 01.02.2022.

За умовами п. 5.4. договору розрахунковим періодом є календарний місяць (з 00 год. 00 хв. першого числа по 24 год. 00 хв. останнього числа включно).

Пунктами 5.2., 5.3. договору визначено, що спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в Комерційній пропозиції постачальника. До одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. Ціна електричної енергії зазначається постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. Пунктом "1. Ціна електричної енергії" Додатку № 2 до Договору «Комерційна пропозиція № 3-Б «Індивідуальна» встановлено формулу, за якою розраховується фактична ціна електричної енергії у розрахунковому періоді.

Пунктом "2. Терміни (строки) виставлення рахунків та порядок оплати» Додатку № 2 до Договору "Комерційної пропозиції № 3-Б "Індивідуальна" передбачено, що рахунки за фактично спожиту електричну енергію надаються споживачу до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Такі рахунки підлягають оплаті споживачем протягом трьох робочих днів з дати їх отримання. Всі рахунки-фактури відправляються на електронну адресу споживача, вказану у Заяві-приєднання та Договорі. У розділі "Реквізити Споживача" Заяви-приєднання та Договору вказано наступну електронну адресу ТОВ "Люботинський хлібопродукт": .

Матеріалами справи підтверджується, що впродовж дії договору та спірного періоду позивач направляв відповідачу рахунки-фактури та Акти прийому-передачі електричної енергії на електронну адресу , що підтверджується скріншотами сторінок електронної пошти ТОВ "ТЕК "Елком", долученими до позову.

Як передбачено п. 5.6. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у Комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Пунктом 5.16 договору закріплено, що постачальник щомісяця зобов`язується до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, складати Акти прийому-передачі електричної енергії/послуги з розподілу електроенергії у двох примірниках. Скановані копії Актів постачальник надсилає на адресу електронної пошти споживача, зазначену в розділі "Реквізити Споживача" цього Договору з подальшим направленням на паперовому носії у двох примірниках на поштову адресу споживача. Споживач протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання двох примірників Акту прийому-передачі електричної енергії/послуги з розподілу електроенергії повертає постачальнику один примірник Акту прийому-передачі електричної енергії/послуги з розподілу електроенергії за підписом керівника, головного бухгалтера та скріплений печаткою (за наявності).

За наслідками споживання електроенергії у січні 2025 року позивач направив на адресу відповідача рахунок-фактуру №СФ-0003068 від 10.02.2025 на суму 216603,64грн та Акт № 0000058 прийому-передачі електроенергії від 31.01.2025 з обсягом електроенергії 27.288 МВт*год загальною вартістю 216603,64грн з ПДВ. Відповідно до відомостей, вказаних у рахунку-фактурі №СФ-0003068 від 10.02.2025, його термін сплати: до 15.02.2025.

Згідно наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ТОВ "Люботинський хлібопродукт" 19.02.2025 отримало Акт №0000058 прийому-передачі електроенергії від 31.01.2025, однак не підписало його зі свого боку та не надало на адресу ТОВ "ТЕК "Елком" будь-яких заперечень щодо змісту Акту.

Як також встановлено, в рахунок оплати спожитої у січні 2025 року електричної енергії ТОВ "Люботинський хлібопродукт" перерахувало на рахунок ТОВ "ТЕК "Елком" наступні грошові кошти: 14.03.2025 у розмірі 20000,00грн; 24.03.2025 у розмірі 20000,00грн. У зв`язку з цим, заборгованість відповідача по оплаті електричної енергії, фактично спожитої у січні 2025 року складала 176603,64грн.

За наслідками споживання електроенергії в лютому 2025 року ТОВ "ТЕК "Елком" направило на адресу ТОВ "Люботинський хлібопродукт" рахунок-фактуру № СФ-0003323 від 10.03.2025 року на суму 156313,03грн та Акт № 0000127 прийому-передачі електроенергії від 28.02.2025 з обсягом електроенергії 18.807 МВт*год загальною вартістю 156313,03грн з ПДВ. Заборгованість відповідача по оплаті електричної енергії, фактично спожитої в лютому 2025 року складала 156313,03грн.

Факт постачання електроенергії у обсягах вказаних, у актах прийому-передачі за розрахункові періоди січень - лютий 2025 року відповідно до п.п. 4.3, 4.12 ПРРЕЕ та п.п. 2.5.3, 8.6.7, 8.6.8 ККО підтверджені оператором мережі ВП "Харківське регіональне відділення "Енергозбут" філії "Енергозбут" АТ "Укрзалізниця" у Додатку 1 до листа від 12.03.2025 року вих. № ЕЕХ-10/247.

Загальна заборгованість ТОВ "Люботинський хлібопродукт" перед ТОВ "ТЕК "Елком" по оплаті електричної енергії, фактично спожитої у період січень лютий 2025 року за договором №170122/02 про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) від 17.01.2022 на час звернення з позовом складала 332916,67грн

Крім того, у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 17938,57грн інфляційних втрат та 4306,93грн 3% річних.

У свою чергу, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, мотивувавши свою позицію відсутністю належних доказів надсилання йому копії актів/рахунків за заявлений період, а також щодо фактичного споживання відповідачем електроенергії в спірний період, що свідчить про передчасність заявлених позовних вимог.

Як вже зазначалося, за результатами розгляду позовних вимог Господарським судом Харківської області 19.05.2025 ухвалено оскаржуване рішення у справі №922/1192/25, яким позов (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 195916,67грн, 3% річних - 4306,93грн, інфляційні втрати - 17938,57грн; у частині стягнення 97000,00грн заборгованості провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору (погашенням частини заборгованості під час розгляду справи).

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як визначає ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст.ст. 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як було зазначено вище, між сторонами спору у даній справі було укладено договір № 170122/02 про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) від 17.01.2022, за умовами якого постачальник (позивач) зобов`язався продати електричну енергію споживачу (відповідача) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач прийняти та оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 2 Комерційної пропозиції передбачено, що рахунки за фактично спожиту електричну енергію надаються споживачу до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Такі рахунки підлягають оплаті споживачем протягом трьох робочих днів з дати їх отримання. Всі рахунки-фактури відправляються на електронну адресу споживача, вказану у Заяві-приєднання та Договорі. У розділі "Реквізити Споживача" Заяви-приєднання та Договору вказано наступну електронну адресу споживача: .

Упродовж дії договору та спірного періоду січень лютий 2025 року позивач направляв відповідачу рахунки-фактури та Акти прийому-передачі електричної енергії на електронну адресу .

Крім того, у спірний період стягнення заборгованості за електроенергію: січень-лютий 2025 року, окрім направлення рахунків-фактур та Актів прийому-передачі електричної енергії на електронну пошту відповідача , паперові оригінали зазначених документів направлялися позивачем поштовим зв`язком з описом вкладення та повідомленням про вручення поштового відправлення на поштову адресу відповідача: 62433, Харківська обл., м. Люботин, вул. Деповська, буд. 127.

Як встановлено судом з матеріалів справи, рахунок-фактура № СФ-0003068 від 10.02.2025 по оплаті електроенергії за січень 2025 року на суму 216603,64грн та Акт № 0000058 від 31.01.2025 прийому-передачі електроенергії за січень 2025 року згідно договору про постачання електричної енергії споживачу №170122/02 від 17.01.2022 було направлено поштовим зв`язком на адресу відповідача 18.02.2025 року. Згідно повідомленню про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, відповідач отримав зазначені документи 19.02.2025.

Разом з цим, рахунок-фактура № СФ-0003323 від 10.03.2025 по оплаті електроенергії за лютий 2025 року на суму 156313,03грн та Акт № 0000127 від 28.02.2025 прийому-передачі електроенергії за лютий 2025 року згідно Договору про постачання електричної енергії споживачу № 170122/02 від 17.01.2022 було направлено поштовим зв`язком на адресу відповідача 10.03.2025 року. Згідно повідомленню про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, відповідач отримав зазначені документи 19.03.2025.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи акти-прийому передачі електричної енергії, підписані обома сторонами, що свідчить про те, що відповідач їх не тільки отримав, але й підписав зі свого боку та повернув позивачу.

До того ж, рахунки-фактури та акти прийому-передачі електроенергії за 2023 - 2024 року були оплачені з боку відповідача, однак з порушенням строків, встановлених договором.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів зазанчає, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази того, що позивач направляв відповідачу рахунки-фактури та Акти прийому-передачі електроенергії у спосіб, передбачений умовами договору та чинного законодавства п.п. 4.13, 4.14 ПРРЕЕ.

Водночас, надані до справи докази свідчать про те, що після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено частину заборгованості, а саме:

- платіжною інструкцією № 930 від 04.04.2025 на суму 10000,00грн;

- платіжною інструкцією № 936 від 17.04.2025 на суму 30000,10грн.

28.04.2025 позивачем було подано до суду першої інстанції першу заяву про зменшення позовних вимог на 40000,00грн сплаченої основної заборгованості, яка була прийнята судом.

У подальшому, в ході судового розгляду справи відповідачем було сплачено ще 97000,00грн заборгованості, що підтверджується платіжними інструкціями №949 від 02.05.2025, №953 від 09.05.2025, №954 від 12.05.2025, №956 від 17.05.2025.

З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги, що друга заява про зменшення позовних вимог була подана позивачем після початку розгляду справи, що стало наслідком відмови у її прийняття, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 97000,00грн основного боргу саме у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України;.

Отже, загальний розмір несплаченої заборгованості станом на момент прийняття судового рішення складав 195916,67грн, які відповідачем у встановленому порядку не спростовано належними та допустимими доказами, а відтак, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позов в цій частин.

За порушення умов договору щодо своєчасної сплати поставленої електроенергії та порушення грошових зобов`язань відповідачем, позивач нарахував йому 3% річних та інфляційні втрати.

Щодо інфляційних втрат та відсотків річних, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Перевіривши розрахунки позивача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції визнав їх арифметично правильними та обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів перевіривши розрахунки позивача, погоджується із судом першої інстанції щодо їх обґрунтованості та вірності. А отже, позовні вимоги ТОВ "ТЕК "Елком" в частині стягнення з ТОВ "Люботинський хлібопродукт" 3% річних у загальному розмірі в розмірі 4306,93грн та інфляційних втрат у розмірі 17938,57грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Люботинський хлібопродукт" наведених висновків суду не спростовують та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.

Як також встановлено апеляційним господарським судом, після прийняття Господарським судом Харківської області рішення від 19.05.2025 у справі №922/1192/25 ТОВ "Люботинський хлібопродукт" здійснило часткове погашення заборгованості на користь ТОВ "ТЕК "Елком" у загальному розмірі 195916,67грн (сума основного боргу в повному обсязі), а саме:

- платіжною інструкцією №965 від 26.05.2025 на суму 10000,00грн;

- платіжною інструкцією №975 від 05.06.2025 на суму 15000,00грн;

- платіжною інструкцією №977 від 11.06.2025 на суму 15000,00грн;

- платіжною інструкцією №980 від 17.06.2025 на суму 10000,00грн;

- платіжною інструкцією №985 від 20.06.2025 на суму 10000,00грн;

- платіжною інструкцією №988 від 24.06.2025 на суму 15000,00грн;

- платіжною інструкцією №1005 від 03.07.2025 на суму 30000,00грн;

- платіжною інструкцією №1007 від 09.07.2025 на суму 50000,00грн;

- платіжною інструкцією №1013 від 15.07.2025 на суму 40916,67грн.

Таким чином, непогашеною відповідно до рішення суду першої інстанції залишилась заборгованість в розмірі 25517,93грн (суми інфляційних втрат, 3% та судовий збір).

Після відкриття апеляційного провадження у даній справі, 05.08.2025 відповідачем подано до Східного апеляційного господарського суду клопотання про закриття провадження у справі, в якому він повідомив про сплату залишку суми заборгованості за рішенням Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 у справі №922/1192/25 у розмірі 25517,93грн, на підтвердження чого надав платіжну інструкцію № 1020 від 21.07.2025

Щодо посилання скаржника на погашення заборгованості за договором після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції та відсутність на даний час предмету спору, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 231 ГПК України визначено підстави для закриття провадження у справі. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Колегія суддів зазначає, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті спору у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої позиції.

З урахуванням наведеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Отже, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

При цьому протилежне, зокрема скасування рішення суду з тих підстав, що сторона спору на стадії апеляційного перегляду рішення вчинила дії, які направлені, по суті, на вирішення питання шляхом фактично позапримусового виконання зобов`язання, хоча і за наслідками встановлення судом першої інстанції обставин та ухвалення рішення про зобов`язання вчинення дій на користь позивача, означало б скасування законного та обґрунтованого рішення, яке ухвалене за результатами встановлення фактичних обставин справи, надання оцінки доказам, правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

За статтею 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Статтею 278 ГПК України визначені підстави для скасування судового рішення повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині. Відповідно до наведеної статті судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст. 226 та 231 цього Кодексу.

Разом з тим, ст. 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, у розумінні приписів ст. 278 ГПК України підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі є порушення судом процесуального законодавства, зокрема, й коли суд першої інстанції не врахував обставини того, що предмет спору припинив існувати до ухвалення рішення.

Водночас, коли порушення Господарського процесуального кодексу України судом першої інстанції не допущено та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, встановлення апеляційним судом обставин припинення існування предмету спору, які (обставини) виникли вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, саме по собі не може бути підставою для скасування судового рішення згідно зі ст. 278 ГПК України та закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Також, колегія суддів зазначає, що ГПК України передбачає спеціальні процесуальні механізми та процедуру для випадку припинення існування предмета спору, які виникли після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Так, у разі, коли боржник добровільно виконав рішення суду (повністю чи частково), яке підлягає виконанню на підставі виконавчого документа (наказу), то боржник відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України наділений правом звернутися до суду із відповідною заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30.08.2024 у справі №916/3006/23.

При цьому, ухвалюючи вказану постанову Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про необхідність відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 09.03.2021 у справі № 914/1034/18, від 10.09.2021 у справі № 910/13848/20, від 27.09.2022 у справі № 910/14363/21, від 25.07.2019 у справі №916/144/18 про те, що закриття апеляційним судом провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України може бути здійснено, якщо предмет спору припинив існування після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, позаяк відсутні підстави для скасування рішення лише з цих мотивів, якщо його законність та обґрунтованість не спростована за наслідками апеляційного розгляду.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку, що суд закриває провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору. У випадку виникнення обставин припинення існування предмета спору на стадії апеляційного (касаційного) перегляду справи, відсутні підстави для застосування п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України та скасування судового рішення по суті спору лише з мотивів виникнення зазначених обставин, якщо законність та обґрунтованість судового рішення не спростована за наслідками апеляційного (касаційного) розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а також визнається учасниками справи, заборгованість відповідачем у цій справі була погашена у період з 26.05.2025 по 21.07.2025, тоді як оскаржуване рішення суду першої інстанції було прийнято 19.05.2025, тобто до погашення боргу.

Позивач, як і сторони у справі, в ході апеляційного провадження не скористалися своїми процесуальними правами щодо відмови від позову чи укладення мирової угоди з метою визнання нечинним рішення суду першої інстанції у зв`язку з фактичною оплатою відповідачем боргу на стадії апеляційного перегляду справи.

Враховуючи, що вказана заборгованість була сплачена відповідачем після прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення та на стадії апеляційного перегляду, колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження у справі.

Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Люботинський хлібопродукт" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 у справі №922/1192/25 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Люботинський хлібопродукт" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 у справі №922/1192/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 у справі №922/1192/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення; порядок і строки оскарження постанови передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повну постанову складено 01.09.2025.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.В. Лакіза