РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2025Справа № 910/14052/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участю секретаря судового засідання Петькун Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Регіональна Біопаливна Компанія" (просп. Степана Бандери, буд. 9, офіс 3-204, м. Київ, 04073, )

до Компанії "AGRO DORUK" (Хаджі Хасан Мах., Бульвар Республіки,№7/D, Бабаескі, Кіркларелі, Туреччина)

про стягнення заборгованості у розмірі 85 065,00 доларів США по офіційному курсу НБУ становить 3 513 031,38 грн.

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональна Біопаливна Компанія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Компанії "AGRO DORUK" про стягнення 85 065,00 доларів США по офіційному курсу НБУ становить 3 513 031,38 грн. заборгованості.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати поставленого товару за договором №310124 від 31.01.2024, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 17 310 дол США, а також обов`язок сплатити на користь позивача 67 755 дол. США пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 суддя Ягічева Н.І. відкрила провадження по справі та призначила підготовче засідання на 13.05.2025.

23.12.2024 через канцелярію суду від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшли документи.

04.02.2025 сформовано через Міністерство юстиції України судове доручення про вручення документів.

11.03.2025 через канцелярію суду надійшла відповідь від Міністерства Юстиції України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 відкладено розгляд справи на 03.06.2025.

14.05.2025 в системі "Електронний суд" позивачем сформовано заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 відкладено розгляд справи на 17.06.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 відкладено розгляд справи на 08.07.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 02.09.2025.

В підсистемі «Електронний суд» 01.09.2025 сформовано заяву про проведення засідання за відсутності представника.

Порядок надання правової допомоги у цивільних справах встановлений Угодою між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 23.11.2000, яка ратифікована Україною 05.07.2001 та набула чинності 02.05.2004 (далі - Угода).

За статтею 1 наведеної Угоди громадяни Договірних Сторін мають право на рівний правовий захист на території другої Договірної Сторони щодо своїх прав та інтересів в цивільних справах так як би вони були громадянами другої Договірної Сторони. Громадяни однієї Договірної Сторони на території другої Договірної Сторони мають право на вільний доступ до суду та інших компетентних органів для подання позовів та захисту своїх прав та інтересів щодо цивільних справ на тих самих умовах, як і громадяни другої Договірної Сторони. До юридичних осіб, місце діяльності яких є на території однієї з Договірних Сторін і які були створені згідно з законом цієї Договірної Сторони, також застосовуються положення цієї Угоди.

Відповідно до статті 2 Угоди Договірні Сторони призначають центральні органи для надання правової допомоги одна одній згідно з цією Угодою. Центральним органом з боку Республіки Туреччина є Міністерство юстиції Республіки Туреччина, з боку України - Міністерство юстиції України. Компетентні органи Договірних Сторін зносяться через їхні центральні органи з метою виконання цієї Угоди.

Згідно зі статтею 3 Угоди прохання про здійснення правової допомоги та додатки до нього складаються мовою запитуючої Договірної Сторони, до них також додаються завірені копії перекладу на мову другої Договірної Сторони або на англійську мову.

Статтею 6 Угоди передбачено вимоги до оформлення відповідного запиту про правову допомогу.

Підтвердження вручення документів оформляється відповідно до вимог законодавства запитуваної Договірної Сторони. У підтвердженні повинні бути зазначені дата й місце вручення, а також ім`я особи, яка отримала документ (стаття 8 Угоди).

Враховуючи те, що Господарським судом міста Києва відповідно до вимог Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 23.11.2000 було надіслано доручення про вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі до Міністерства юстиції України для подальшої передачі Міністерству юстиції Республіки Туреччина, наявні підстави для постановлення рішення у даній справі.

Водночас жодні норми процесуального законодавства та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не містять вимоги щодо необхідності повідомлення іноземного суб`єкта господарювання про кожне наступне судове засідання зі справи шляхом направлення до компетентного органу іноземної держави судового доручення про вручення йому документів та у зв`язку з цим зупинення щоразу провадження у справі, оскільки це призводило б до порушення розумного строку розгляду справи (подібна правова позиція, зазначена у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 710/6880/17).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Сторони в призначене судове засідання на 02.09.2025 не з`явилися про розгляд справи повідомлені належним чином, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка в судове засідання представників сторін не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональна Біопаливна Компанія» (надалі - позивач) та резидентом Турецької Республіки компанією "AGRO DORUK" (надалі - відповідач) було укладено Контракт (Договір) № 310124 (далі - Договір), відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує барду післяспиртову кукурудзяну, на умовах FСА (Україна).

Асортимент, кількість і вартість Товару, що поставляється зазначаються в Специфікаціях. Відповідно до розділу 2 Договору Продавець погоджується продати Покупцеві Товар, згаданий у розділі 1, за узгодженими цінами, зазначеними у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього контракту.

Ціни на Товар встановлюються в EURO або USD і розуміються, на умовах FCA (Україна). Ціна включає в себе вартість товару, пакування, маркування, за митний та за навантажений в транспортний засіб Товар, навалом або в біг-бег. Додаткові витрати, якщо такі виникають при виконанні цього Контракту відповідно до його положень, зокрема, витрати по страхуванню до пункту призначення, інші витрати оплачуються Покупцем додатково і вказуються в інвойсі окремим рядком.

Згідно розділу 7 Договору, Товар вважається переданим Покупцеві Продавцем з моменту навантаження на транспортний засіб.

Після завантаження товару в транспортний засіб відповідальність за якість і кількість товару, та зберігання переходить від Продавця до Покупця.

Відповідно до розділу 8 Договору, претензії щодо якості товару Покупець має право пред`явити Постачальнику протягом 5 (п`яти) днів з моменту прийняття товару на складі Покупця. У разі невиконання Покупцем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати Товару (у разі відстрочення платежу), останній сплачує на користь Продавця пеню в розмірі 0.5% від загальної суми, зазначеної в Специфікації за кожен день прострочення.

Відповідно до розділу 11 Договору встановлено, що будь-який спір, що виник у зв`язку з цим Договором, зокрема щодо його укладення, виконання та розірвання, розглядатиметься за місцезнаходженням Продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2024 року між ТОВ «Регіональна Біопаливна Компанія» та компанією «AGRO DORUK» була підписана Специфікація № 1 до Договору у якій, зокрема Сторонами була погоджена ціна та кількість Товару, порядок розрахунків тощо.

Позивач вказує, за поставлений у період з 12.02.2024 року по 15.02.2024 року Товар відповідач (компанія «AGRO DORUK») розрахувався в повному обсязі.

08.04.2024 року між ТОВ «Регіональна Біопаливна Компанія» та компанією «AGRO DORUK» була підписана Специфікація № 3 до Договору у якій Сторонами була погоджена кількість товару в розмірі 200 тонн, вартість 1 тонни Товару складає 160 доларів США, а загальна вартість Специфікації - 32 000 долара США.

Відповідно до умов оплати, оплата проводиться за кожну партію товару, яка перевозиться вантажівкою окремо: 50 % вартості оплачується коли партія товару знаходиться на кордоні Республіки Молдови та Румунії, а інша 50 % коли товар прибуде до Турецької Республіки.

11.04.2024 року між ТОВ «Регіональна Біопаливна Компанія» та компанією «AGRO DORUK» була підписана Специфікація № 4 до Договору у якій Сторонами була погоджена кількість товару в розмірі 100 тонн у пак. біг-бег та 100 тонн у пак. піддони, вартість 1 тонни Товару у пак. біг-бег - 160 доларів США, у пак. піддони - 170 доларів США, а загальна вартість Специфікації - 33 000 долара США.

Також, відповідно до умов оплати, оплата проводиться за кожну партію товару, яка перевозиться вантажівкою окремо: 50 % вартості оплачується коли партія товару знаходиться на кордоні Республіки Молдови та Румунії, а інша 50 % коли товар прибуде до Турецької Республіки.

Позивач вказує, загалом компанія «AGRO DORUK» не оплатила за поставлений ТОВ «Регіональна Біопаливна Компанія» товар на загальну суму 17 310 доларів США.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати поставленого товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 17 310 дол США, а також обов`язок сплатити на користь позивача 67 755 дол. США пені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільний кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Норми вказаної статті кореспондуються із приписами статті 265 Господарського кодексу України.

За статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

У силу вимог частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, відповідно до умов оплати зазначених у специфікаціях, оплата проводиться за кожну партію товару, яка перевозиться вантажівкою окремо: 50 % вартості оплачується коли партія товару знаходиться на кордоні Республіки Молдови та Румунії, а інша 50 % коли товар прибуде до Турецької Республіки.

В підтвердження обставин здійснення поставки товару позивачем надано до матеріалів справи:

- Договір купівлі-продажу №310124 від 31.01.2024;

- Специфікацію №1 від 31.01.2024 до договору;

- Специфікацію №3 від 08.04.2024 до договору;

- Інвойс №10 від 09.04.2024;

- Пакувальний лист №10 (дата відвантаження 09.04.2024);

- Міжнародна товаро-транспортна накладна CMR 10;

- Декларація 24UA14U9;

- Специфікацію №4 від 11.04.2024 до договору;

- Інвойс №11 від 12.04.2024;

- Пакувальний лист №11 (дата відвантаження 12.04.2024);

- Міжнародна товаро-транспортна накладна CMR 11;

- Декларація 24UA84U5;

- Інвойс №12 від 12.04.2024;

- Пакувальний лист №12 (дата відвантаження 12.04.2024);

- Міжнародна товаро-транспортна накладна CMR 12;

- Декларація 24UA87U2;

- Інвойс №13 дата: 16.04.2024;

- Пакувальний лист №13 (дата відвантаження 16.04.2024);

- Міжнародна товаро-транспортна накладна CMR 13;

- Декларація 24UA47U9;

- Інвойс №14 дата: 16.04.2024;

- Пакувальний лист №14 (дата відвантаження 16.04.2024);

- Міжнародна товаро-транспортна накладна CMR 14;

- Декларація 24UA48U8.

Судом досліджено міжнародні транспортні накладні CMR № 10,11,12,13,14 та встановлено, що перевізником товару є Agen lojistik, Nerve uluslaras nakliyat, Sila transrort, Vectortrans-auto, що підтверджується печатками підприємств.

Відповідно до правил «Інкотермс-2010» (Incoterms, International commerce terms, міжнародні комерційні умови, комплект міжнародних правил з тлумачення найбільш широко використовуваних торгівельних термінів (умов) в галузі міжнародної торгівлі), FCA - термін "франко-перевізник" означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне оформлення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

Статтею 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

В даному випадку, факт прибуття товару до Турецької Республіки, мав би підтверджуватись відомостями міжнародних транспортних накладних CMR № 10,11,12,13,14, в яких одержувачем вказано Agro doruk, проте такі відомості про прибуття товару який пройшов митне оформлення до Турецької Республіки або до вказаного місця покупцем перевізнику згідно договору на умовах FCA, відсутні.

Суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази прибуття товару до Турецької Республіки, а надані позивачем документи не можуть бути такими доказами, оскільки всі складені без участі відповідача, жоден з них не містить підпису представника відповідача та/або печатки підприємства, що не може свідчити про об`єктивність таких доказів.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 17 310 дол. США, задоволенню не підлягають, оскільки строк оплати не настав.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення основної суми боргу, підстави для задоволення позову в частині стягнення пені у розмірі 67 755 дол. США, відсутні.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 123, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.09.2025.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА