ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2025 р. Справа№ 910/4109/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 07.08.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2025

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025

у справі №910/4109/22 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ"

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У червні 2022 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі позивач, Комунальне підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, прийнятої судом) (далі відповідач, ТОВ "Євро-Реконструкція", скаржник) про стягнення з відповідача 607736075,75 грн, з яких: 489415107,76 грн основний борг, 57519627,56 грн пеня, 5853862,88 грн 3 % річних, 54947477,55 грн інфляційні втрати.

Рух справи

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023, позов КП "Київтеплоенерго" задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Євро-Реконструкція" на користь КП "Київтеплоенерго" заборгованість у сумі 326719337,72 грн, пеню у сумі 19043563,46 грн, 3 % річних у сумі 3719149,87 грн, інфляційні втрати у сумі 37390215,30 грн та судовий збір у сумі 579983,69 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22.08.2023 постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у справі №910/4109/22 скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог, справу передано на новий розгляд в цій частині до Господарського суду міста Києва.

При цьому, Верховний Суд у своїй Постанові зазначив, що під час нового розгляду для суду необхідним є встановлення обов`язковості тарифів, затверджених органом місцевого самоврядування (Київської міської ради) в межах своїх повноважень, для сторін у даній справі, з урахуванням законодавства, яким здійснюється державне регулювання таких тарифів та порядок їх застосування, а саме в частині виконання умов договору щодо транспортування теплової енергії підприємством та оплати товариством послуг з транспортування теплової енергії. Судам необхідно досліджувати питання застосування відповідного тарифу на транспортування теплової енергії товариства, тепловими мережами, які перебувають у господарському віддані підприємства, до суб`єкта який вчиняє дії з транспортування теплової енергії, а саме встановити, який тариф підлягає застосування у спірних правовідносинах.

Верховний Суд також зауважив, що частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій не досліджували питання стосовно встановлення НКРЕКП у спірному періоді тарифу для КП "Київтеплоенерго", а отже не досліджено питання дотримання законодавчо унормованого принципу державного регулювання тарифів. Суди попередніх інстанцій не навели обґрунтувань дослідження питання встановлення НКРЕКП тарифу на теплову енергію для ТОВ "Євро-Реконструкція" та тарифів, за якими відповідачем здійснювалося постачання теплової енергії своїм споживачам, та чи впливає це на правовідносини, які виникли між КП "Київтеплоенерго" та ТОВ "Євро-Реконструкція".

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі №910/13543/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" заборгованість у сумі 162 695 770 грн 04 коп., пеню у сумі 68 881 394 грн 82 коп., 3% річних у сумі 35 577 572 грн 09 коп., інфляційні втрати у сумі 139.064.351 грн 18 коп., а також 479 813 грн судового збору, судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 191 750 грн, судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 1 389 360 грн.У решті позову відмовлено.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені, оскільки відповідачем не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 по справі №910/4109/22 Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО 149 999,95 грн., витрат на професійну правничу допомогу.

Постановляючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання професійної правничої допомоги, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду представником позивача документів, їх значення для розгляду справи по суті, кількість судових засідань під час розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, а також реальність понесених позивачем таких витрат, дійшов висновку про задоволення заяви позивача, та враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, судом першої інстанції покладено на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом цієї справи, пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам, у сумі 149 999,95 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 року в справі №910/4109/22 в частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" про стягнення пені 68 881 394, 82 грн, зменшити розмір пені на 90% та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ пеню в розмірі 3 847 606, 41 грн. Судові витрати покласти на Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО".

Узагальнені доводи апеляційної скарги зважаючи на стратегічне значення ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» для територіальної громади міста Києва, скрутне фінансове становище, зобов`язання Відповідача щодо сталого проходження опалювального сезону, з метою недопущення ситуації, яка може призвести до зупинення виробничої діяльності ТЕЦ, що в свою чергу матиме наслідками залишення без тепла населення міста Києва, школи, дитячі садочки, медичні заклади, бюджетні установи та численні промислові і комерційні об`єкти, також, що розмір заявленої Позивачем пені є надмірним та виходить межі принципів розумності, справедливості і добросовісності, при цьому виникнення збитків у Підприємства не вбачається, а тому просимо Суд при винесенні рішення має застосувати ст.ст. 551, 625 ЦК України, ст. 233 ГК України зменшити розмір пені на 90%.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати додаткове рішення суду від 21.04.2025 по справі № 910/4109/22.Залишити без розгляду заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" від 31.03.2025 про ухвалення додаткового рішення. В разі розгляду заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" від 31.03.2025 про ухвалення додаткового рішення, зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягатимуть розподілу між сторонами до 50 000,00 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заяву КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу при первісному розгляді справи № 910/4109/22, суд першої інстанції повинен був залишити без розгляду.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційні скарги

14.05.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скарги на рішення, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішеня без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що у даній справі № 910/4109/22 і в справах між іншими юридичними особами, посилання на судові рішення в яких наводить відповідач в апеляційній скарзі, відмінними є як статус сторін, так і конкретні обставини ступеня добровільного погашення заборгованості.

Також позивач зазначає, що заслуговує на увагу те, що позивач і відповідач здійснюють діяльність із виробництва теплової та електричної енергії, є постачальниками теплової енергії в місті Києві, тобто є суб`єктами господарювання які конкурують на одних і тих самих ринках послуг, а тому заохочення одного конкурента (відповідача) тривалий час не проводити розрахунки за фактично отримані послуги, спотворить конкуренцію на ринку виробництва теплової та електричної енергії.

26.05.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін.

Узагальенні доводи відзиву зводяться до того, що твердження скаржника стосовно, нібито, неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 150 000,00 грн, понесених при розгляді даної справи судами першої, апеляційної і касаційної інстанцій, є щонайменше безпідставною.

Письмові пояснення від 28.05.2025 та 08.07.2025 залишені колегією суддів без розгляду як такі, що подані з пропуском процесуального строку, встановленого ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.04.2025.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі №910/4109/22. Призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі №910/4109/22. Повідомлено, що судове засідання відбудеться 19.06.2025. Витребувано невідкладно матеріали справи №910/4109/22 з суду першої інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 08.05.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/4109/22. Об`єднати розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2025 та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/4109/22 в одне апеляційне провадження. Призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/4109/22. Повідомлено, що судове засідання відбудеться 19.06.2025.

Відповідно до наказу №259-в від 12.05.2025 головуючий суддя Ткаченко Б.О. перебуватиме у щорічній основній відпустці тривалістю 15 колендарних (11 робочих) днів з 16.06.2025 по 30.06.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2025 та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 призначено на 10.07.2025

Позиції учасників справи, явка представників сторін у судове засідання

Представники учасників апеляційного провадження з`явилися у судове засідання 07.08.2025 та надали свої пояснення по суті апеляційних скарг.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 01.06.2017 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" та ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" було укладено договір № 5 про надання послуг з транспортування теплової енергії (далі Договір) за умовами якого підприємство зобов`язується транспортувати теплову енергію, яка виробляється товариством і постачається споживачам зони теплопостачання товариства, тепловими мережами, які перебувають у господарському віданні підприємства, а товариство зобов`язується оплачувати за послуги з транспортування теплової енергії у порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору тариф на транспортування теплової енергії за 1 Гкал встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Згідно із п. 4.2 Договору сторони погодили, що загальна сума вартості транспортування теплової енергії товариства за цим договором складається із сум вартості щомісячного транспортування теплової енергії товариства мережами підприємства, яка визначається згідно п. 4.7 Договору.

Товариство зобов`язується до 8 числа місяця, наступного за звітним місяцем, надавати нарочно підприємству форму № 2-НКП-тепло (місячна), що подається до НКРЕКП, підписану уповноваженою особою (п. 4.3 Договору).

Підприємство протягом 4 календарних днів після отримання форми № 2-НКП-тепло (місячна) передає нарочно товариству акт про надання послуг з транспортування теплової енергії у двох екземплярах. Товариство протягом 4 календарних днів розглядає проект акту про надання послуг з транспортування теплової енергії за звітний місяць та підписує його зі своєї сторони і один примірник надсилає підприємству або у цей же строк надає обґрунтовані заперечення, з урахуванням пункту 3.3.3 договору (п. 4.4 Договору).

У пункті 4.5 Договору Товариство зобов`язалось до 15 числа місяця наступного за місяцем, в якому здійснювалось транспортування теплової енергії, сплачувати підприємству 30 % від вартості місячного транспортування теплової енергії, який визначається на підставі прогнозного обсягу теплової енергії, передбаченого п. 1.2 Договору. Остаточну оплату за надані за відповідний місяць послуги з транспортування теплової енергії товариство здійснює протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами акту про надання послуг з транспортування теплової енергії за вирахуванням здійсненої попередньої оплати.

Сторони погоджують, що у випадку не підписання акту на надання послуг з транспортування теплової енергії з причин наявності заперечень, передбачених абз.2 п.3.3.3 Договору, остаточний розрахунок за надані послуги з транспортування теплової енергії за звітний місяць повинен бути здійснений Товариством не пізніше 26 числа місяця наступного за звітним на підставі ціни транспортування однієї гігакалорії теплової енергії, затвердженої уповноваженим органом, та кількості теплової енергії у відповідному місяці, визначеної відповідно до Форми №2-НКП-тепло.

Згідно із підпунктом 3.3.3 Договору товариство зобов`язується щомісяця підписувати та повертати підприємству один екземпляр акта про надання послуг з транспортування теплової енергії протягом 4 календарних днів з дня їх отримання або в цей же термін надати обґрунтовані письмові заперечення.

Заперечення не можуть стосуватися визначення обсягу теплової енергії, що транспортувалась мережами підприємства, якщо цей обсяг співпадає з фактичним корисним відпуском теплової енергії, згідно пункту 1 (код рядка 005) Форми №2-НКП-тепло (місячна), форми акту про надання послуг з транспортування теплової енергії, якщо вона співпадає з затвердженою Договором формою і датою акту про надання послуг з транспортування теплової енергії, якщо вона співпадає з останнім днем календарного місяця, в якому надавалися послуги.

Відповідно до п. 4.7 Договору місячний обсяг теплової енергії, що транспортується тепловими мережами підприємства є фактичним корисним відпуском теплової енергії, обсяг якої встановлюється згідно з пунктом 1 (код рядка 005) Форми № 2-НКП-тепло (місячна).

Додатковою угодою №1 від 01.06.2018 до договору сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.05.2019 включно, а в частині розрахунків - до повного виконання. Якщо протягом 30 днів до терміну закінчення цього договору жодна із сторін не попередить письмово іншу сторону про намір його розірвати, договір вважається автоматично продовженим на тих же умовах на кожний наступний календарний рік.

Згідно із матеріалами справи, позивач листом №40/25/4720 від 29.11.2021 надіслав відповідачу два примірники підписаних КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" Акту №10-2021 про надання послуг з транспортування теплової енергії за жовтень 2021 року на суму 22223007,52 грн, який відповідач отримав 07.12.2021 (отримання відповідачем акту 07.12.2021 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Відповідач листом №09/2637 від 09.12.2021 висловив заперечення щодо вартості послуг, посилаючись на таке:

- за умовами договору тариф на транспортування теплової енергії за 1 Гкал. має встановлюватися НКРЕКП (п. 4.1 Договору);

- в структурі тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для споживачів ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ", встановлених постановою НКРЕКП від 11.12.2018 № 1823, експлуатаційні витрати на транспортування власної теплової енергії відповідача тепловими мережами інших суб`єктів господарювання враховано у розмірі 89,74 грн за 1 Гкал;

- в структурі тарифів на теплову енергію, її виробництво та постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води, встановлених для ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" постановою НКРЕКП від 13.01.2021 №40, витрати на транспортування власної теплової енергії відповідача тепловими мережами інших суб`єктів господарювання складають 378,32 грн за 1 Гкал.

Згідно із розрахунком відповідача, наведеним у листі №09/2637 від 09.12.2021, вартість послуг наданих підприємством послуг з транспортування теплової енергії Товариству у жовтні 2021 року складає 6363729,34 грн.

Позивач листом №40/25/5000 від 14.12.2021 надіслав відповідачу два примірники підписаних КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" Акту №11-2021 про надання послуг з транспортування теплової енергії за листопад 2021 року на суму 73656412,20 грн, який відповідач отримав 17.12.2021 (отримання відповідачем акту 17.12.2021 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Відповідач листом №09/2715 від 20.12.2021 висловив заперечення щодо вартості послуг, які по суті є аналогічними запереченням, викладеним у листі №09/2637 від 09.12.2021.

Згідно із розрахунком відповідача, наведеним у листі №09/2715 від 20.12.2021, вартість послуг наданих підприємством з транспортування теплової енергії Товариству у листопаді 2021 року становить 38359715,35 грн.

Позивач листом №40/25/92 від 11.01.2022 надіслав відповідачу два примірники підписаних КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" Акту №12-2021 про надання послуг з транспортування теплової енергії за грудень 2021 року на суму 105690653,04 грн, який відповідач отримав 14.01.2022 (отримання відповідачем акту 14.01.2022 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Відповідач листом №09/73 від 17.01.2022 висловив заперечення щодо вартості послуг, вказавши наступне:

- за умовами договору тариф на транспортування теплової енергії за 1 Гкал. має встановлюватися НКРЕКП (п. 4.1 Договору);

- в структурі тарифів на теплову енергію, її виробництво та постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води, встановлених для ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" постановою НКРЕКП від 13.01.2021 №40, витрати на транспортування власної теплової енергії відповідача тепловими мережами інших суб`єктів господарюванні складають 378,32 грн за 1 Гкал.

- в структурі тарифів на теплову енергію, її виробництво та постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води, встановлених для ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 15.12.2021 №2610, витрати на транспортування власної теплової енергії відповідача тепловими мережами інших суб`єктів господарюванні складають 565,90 грн за 1 Гкал.

Згідно із розрахунком відповідача, наведеним у листі №09/73 від 17.01.2022, вартість послуг наданих підприємством послуг з транспортування теплової енергії Товариству у грудні 2021 року становить 71659064,09 грн.

Позивач листом №40/25/409 від 09.02.2022 надіслав відповідачу два примірники підписаних КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" Акту №01-2022 про надання послуг з транспортування теплової енергії за січень 2022 року на суму 114060993,12 грн, який відповідач отримав 15.02.2022 (отримання відповідачем акту 15.02.2022 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Відповідач листом №09/274 від 15.02.2022 висловив заперечення щодо вартості послуг, які по суті є аналогічними запереченням, викладеним у листі №09/73 від 17.01.2022.

Згідно із розрахунком відповідача, наведеним у листі №09/274 від 15.02.2022, вартість послуг наданих підприємством послуг з транспортування теплової енергії відповідачу у січень 2022 року становить 83395039,56 грн.

Позивач листом №40/25/842 від 28.04.2022 надіслав відповідачу два примірники підписаних КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" Акту №02-2022 про надання послуг з транспортування теплової енергії за лютий 2022 року на суму 92822766,12 грн, який відповідач отримав 02.05.2022 (отримання відповідачем акту 02.05.2022 підтверджується відомостями з Укрпошти).

Відповідач листом №09/356/1 від 11.03.2022 висловив заперечення щодо вартості послуг, які по суті є аналогічними запереченням, викладеним у листах №09/73 від 17.01.2022, №09/274 від 15.02.2022.

Згідно із розрахунком відповідача, наведеним у листі №09/356/1 від 11.03.2022, вартість послуг наданих підприємством послуг з транспортування теплової енергії відповідачу у лютому 2022 року становить 67944030,72 грн.

Позивач листом №40/25/841 від 28.04.2022 надіслав відповідачу два примірники підписаних КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" Акту №03-2022 про надання послуг з транспортування теплової енергії за березень 2022 року на суму 80961275,76 грн, який відповідач отримав 02.05.2022 (отримання відповідачем акту 02.05.2022 підтверджується відомостями з Укрпошти).

Відповідач листом №09/597 від 06.05.2022 висловив заперечення щодо вартості послуг, які по суті є аналогічними запереченням, викладеним у листах №09/73 від 17.01.2022, №09/274 від 15.02.2022, №09/356/1 від 11.03.2022.

Згідно із розрахунком відповідача, наведеним у листі №09/597 від 06.05.2022, вартість послуг наданих підприємством з транспортування теплової енергії відповідачу у березні 2022 року становить 58997758,66 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг з транспортування теплової енергії у період з жовтня 2021 року по березень 2022 року, позивач зазначає, що у відповідача утворилася заборгованість за спірний період у сумі 489415107,76 грн. У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем здійснено нарахування пені у сумі 57519627,56 грн, 3% річних у сумі 5853862,88 грн та інфляційних втрат у сумі 54947477,55 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023, позов КП "Київтеплоенерго" задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Євро-Реконструкція" на користь КП "Київтеплоенерго" заборгованість у сумі 326719337,72 грн, пеню у сумі 19043563,46 грн, 3 % річних у сумі 3719149,87 грн, інфляційні втрати у сумі 37390215,30 грн та судовий збір у сумі 579 983,69 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22.08.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі №910/4109/22 в оскаржуваній частині скасовано, а справу №910/4109/22 в оскаржуваній частині передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові зазначив: Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, КП "Київтеплоенерго" посилався на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15.10.2019 у справі № 917/1324/18, від 15.07.2019 у справі № 917/743/18, від 21.01.2020 у справі № 925/1391/18, від 03.07.2019 у справі № 917/2094/17. Зі змісту судових рішень у зазначених скаржником справах, а також з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.05.2023 у справі № 910/16781/21 в аналогічній справі, вбачається подібність правового регулювання спірних правовідносин зокрема, щодо визначення уповноваженого органу на затвердження тарифу на транспортування теплової енергії суб`єкту природньої монополії, а також щодо того, що вартість транспортування теплової енергії не є договірною, а тариф на транспортування теплової енергії є державною регульованою.

Під час нового розгляду справи для правильного вирішення спору необхідним є встановлення обов`язковості тарифів, затверджених органом місцевого самоврядування (Київської міської ради) в межах своїх повноважень, для сторін у даній справі, з урахуванням законодавства, яким здійснюється державне регулювання таких тарифів та порядок їх застосування, а саме в частині виконання умов договору щодо транспортування теплової енергії підприємством та оплати товариством послуг з транспортування теплової енергії. Судам необхідно досліджувати питання застосування відповідного тарифу на транспортування теплової енергії товариства, тепловими мережами, які перебувають у господарському віддані підприємства, до суб`єкта який вчиняє дії з транспортування теплової енергії, а саме встановити, який тариф підлягає застосування у спірних правовідносинах.

Крім того, Верховний Суд у свої постанові від 22.08.2023 зауважив, що: суди попередніх інстанцій не досліджували питання стосовно встановлення НКРЕКП у спірному періоді тарифу для КП "Київтеплоенерго", а отже не досліджено питання дотримання законодавчо унормованого принципу державного регулювання тарифів. Суди попередніх інстанцій не навели обґрунтувань дослідження питання встановлення НКРЕКП тарифу на теплову енергію для ТОВ "Євро-Реконструкція" та тарифів, за якими відповідачем здійснювалося постачання теплової енергії своїм споживачам, та чи впливає це на правовідносини, які виникли між КП "Київтеплоенерго" та ТОВ "Євро-Реконструкція".

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині позовних вимог, які не є предметом апеляційного оскарження

Стосовно зменшення розміру пені на 90%, які є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем також заявлені вимоги (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 15.11.2024) про стягнення з відповідача пені у сумі 68 881 394,82 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, колегією суддів встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до приписів ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, у п. 5.3 Договору сторонами визначено, що у разі невиконання своїх грошових зобов`язань Товариство повинно сплатити Підприємству пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, які розраховані на суму боргу за спірний період, що є предметом розгляду у даній справі, та у межах періодів зазначених позивачем, з урахуванням контр розрахунку відповідача, колегія суддів цілком погоджуєтсья із висновком суду першої інстацнії, що нарахована суми пені є обґрунтованою та арифметично правильною, а тому вимоги в цій частині правомірні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для вимоги про стягнення пені колегія суддів відзначає таке.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 1, 2. ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1.);

Відповідно до частин 1, 6 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 30.06.2023.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.".

Також, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-ІХ доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 19, за яким У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Водночас, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який станом на момент прийняття даного рішення суду не є скасованим.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 258 пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування строку позовної давності за вищезазначеними вимогами.

Щодо клопотання відповідача, у контексті доводів апеляційної скарги, про зменшення пені на 90%, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного ступеню прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 17.05.2018 у справі №910/6046/16 та 27.02.2019 у справі №910/9765/18).

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №916/2154/19 зазначено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19 також зазначено, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України та статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При цьому, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №916/2154/19 зазначено, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

На обґрунтування необхідності зменшення розміру пені на 90% відповідач/скаржник зазначає, що ТОВ ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ єдине джерело опалення і гарячої води для приблизно 300 тис. мешканців лівого берега ріки Дніпро в Києві та численних промислових і комерційних об`єктів. Одним з основних джерел доходів Товариства є реалізація теплової енергії та послуг з постачання теплової енергії й постачання гарячої води, тому, фінансовий стан останнього значною мірою залежить від рівня тарифів на ці послуги. Надання зазначених послуг споживачам здійснюється відповідно до укладених договорів та на рівні тарифів, які обмежені законодавчими актами, що впливає на фінансовий стан товариства та на якісні і кількісні показники цих послуг.

Також скаржник зазначив, що у зв`язку з підписанням 30.09.2021 Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022 рр. щодо не підвищення і залишення незмінними тарифів на теплову енергію та на житлово-комунальні послуги, а далі з введенням в дію Закону України від 29.07.2022 № 2479 Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування ТОВ ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ, як і інші теплопостачальні компанії, до кінця воєнного стану, а також протягом шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено, вимушена постачати теплову енергію та гарячу воду за економічно необґрунтованими тарифами.

В результаті, на даний час, сформувалась заборгованість державного бюджету перед ТОВ ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ з відшкодування різниці в тарифах на загальну суму 607 187 тис. грн.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а ст. 525, 526 ЦК України і ст.193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд, оцінюючи обставини справи, враховує, що відповідно до статті 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи договір зі строком поставки протягом 61 календарних днів включно за дати укладення договору, відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та, відповідно, об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

При цьому, наведені відповідачем підстави для зменшення розміру пені не є об`єктивними (винятковими) обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, оскільки укладення договорів здійснюється відповідачем з метою отримання прибутку.

У постанові Верховного Суду від 21.04.2021 № 552/6997/19 зроблено наступний висновок: «По своїй суті неустойка. - це конструкція, яка є видом, забезпечення, виконання зобов`язання та правовим наслідком його порушення (мірою цивільно-правової відповідальності). У статті 549 та. в § 2 глави 49 ЦК України регулювання неустойки відбувається тільки з позицій забезпечення виконання зобов`язання. Неустойка (штраф чи пеня) може бути передбачена, для забезпечення виконання зобов`язання. При цьому навіть визначення неустойки дозволяє констатувати, що законодавець пов`язує її стягнення саме з порушенням, зобов`язання. Це підтверджується, застосуванням, таких понять та словосполучень, як «забезпечення зобов`язання», «порушення зобов`язання».

Також, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що зменшення судом першої інстанції неустойки (пені, штрафу) фактично нівелює мету існування неустойки як виду цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання, що в свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Верховний Суд неодноразово вказував, що зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (правова позиція Верховного Суду в постановах від 04.02.2020 у справі № 918/116/19 (пункт 8.15), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 05.04.2023 у справі № 910/18718/21).

Стосовно зменшення штрафних санкцій судом на підставі ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, Верховний Суд неодноразово висловлював правові позиції.

Так, Верховний Суд у низці постанов зазначав про те, що, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 17.05.2018 у справі №910/6046/16 та 27.02.2019 у справі №910/9765/18).

Разом з цим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19).

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що при перевірці правомірності відмови Відповідачу у зменшенні пені в аналогічних правовідносинах між тими ж сторонами за тим же спірним Договором № 5, а саме у справі № 910/6306/21 Верховний Суд у постанові від 12.06.2024 при дослідженні питання дотримання балансу інтересів обох сторін вказав: «При оцінці тверджень відповідача про скрутне фінансове становище, викликане систематичними неплатежами з боку споживачів за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, судом враховано, що наслідки, спричинені зазначеними обставинами (несплатою отриманих споживачами послуг) стосуються обох сторін, а тому в даному випадку суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неможливість надання переваги одній із них. Також судом враховано ступінь виконання зобов`язань боржника (вартість аданих послуг за спірний період становить 315 049 635,84 грн. з яких оплачено лише 74 822 849,95 грн), поведінку боржника при виконанні умов договору (загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 5 складає майже 2 мільярди грн), а також статус сторін (позивач є комунальним підприємством і фінансується за бюджетні кошти, тоді як відповідач є приватним суб`єктом і не обмежений в можливості щодо залучення коштів)».

Основним джерелом доходів позивача є кошти, що надійшли за надані ним послуги у сфері теплопостачання (в т.ч. транспортування теплової енергії). Позивачу необхідні обігові кошти для відновлення пошкоджених внаслідок ракетних ударів російської федерації генеруючих об`єктів Позивача, а також необхідності закупівлі природного газу для виробництва теплової енергії для забезпечення споживачів Києва гарячою водою, вжиття заходів із підготовки та підтримання теплового господарства для роботи у наступному опалювальному періоді та проведення невідкладних аварійно-відновлювальних робіт на джерелах теплопостачання і на теплових мережах міста.

Як зазначено поживачем у відзиві на апеляційну скаргу та не спростовано скаржником, що у позивача не залишається грошових коштів для проведення аварійних ремонтів ТЕЦ-5, ТЕЦ-6 та підтримки технологічного обладнання в робочому стані, придбання паливо-мастильних матеріалів та інших мінімально необхідних операційних витрат, а також на утримання теплових мереж якими позивач транспортує теплову енергію відповідача.

Також колегія суддів цілком погоджується із позицією позивача, що позивач і відповідач здійснюють діяльність із виробництва теплової та електричної енергії, є постачальниками теплової енергії в місті Києві, тобто є суб`єктами господарювання які конкурують на одних і тих самих ринках послуг, а тому заохочення одного конкурента (Відповідача) тривалий час не проводити розрахунки за фактично отримані послуги, спотворить конкуренцію на ринку виробництва теплової та електричної енергії.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів цілком погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутністі підстав для зменшення розміру пені, оскільки відповідачем/скаржником не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення, у звязку із чим суд першої інстанції правомірно та обгрунтовано стягнув із позивача на користь відповідача 68 881 394,82 грн. пені.

У подальшому 31.03.2025 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу понесених позивачем у справі № 910/4109/22.

У поданій заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у загальній сумі 150 000 грн, понесені ним при первісному розгляді даної справи у суді першої інстанції 100 000 грн, суді апеляційної інстанції 30 000 грн, у суді касаційної інстанції 20 000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України та нормами Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 ГПК України).

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частиною 1 статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до заяви від 05.09.2022 (тобто до закінчення судових дебатів при первинному розгляді справи) були додані докази, що підтверджують наявність судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач має сплатити у зв`язку із розглядом цієї справи. Зокрема, було до цієї заяви долучено копію договору про надання правової допомоги № 3203/ДПЗ-22 від 29.06.2022, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням А-ЛЕКС (далі Договір).

Також, до заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу від 12.09.2022 було додатково долучено акт здачі-приймання наданих послуг професійної правничої допомоги від 09.09.2022, який було складено після ухвалення судом першої інстанції рішення від 08.09.2022 при первинному розгляді справи.

Ця заява із зазначеним актом здачі-приймання наданих послуг були подані до суду через органи поштового зв`язку 12.02.2012, про що свідчить відбиток штемпеля Укрпошти на описі вкладення у цінний лист № 068 та на конверті у якому ця заява була доставлено на адресу суду, поштова накладна № 068 та фіскальний чек від 12.09.2022.

Відповідно до частини 7 статті 116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відтак, вище вказані докази (Договір та акт здачі-приймання наданих послуг від 09.09.2022) були подані із дотриманням встановленого законом порядку та процесуального строку.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів констатує, що позивач підтвердив судові витрати на професійну правничу допомогу у встановлені законом строки копією Договору та акта здачі-приймання результатів наданих послуг від 09.09.2022. Також у матеріалах справи наявний оригінал ордера серія АА №1210578 від 29.06.2022 на ім`я Кудряшова О.Ю.

Щодо наданих позивачем актів здачі-приймання результатів наданих адвокатом послуг у судах апеляційної та касаційної інстанцій від 08.02.2023 та від 23.08.2023, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 ГПК України).

Тому, враховуючи вищезазначені обставини та у сукупності положення частини 8 статті 80, статті 118, частини 2 статті 126, частини 8 статті 129, частини 1 статті 221 ГПК України, суд не приймає до розгляду акти здачі-приймання результатів наданих адвокатом послуг у судах апеляційної та касаційної інстанцій від 08.02.2023 та від 23.08.2023, які без поважних причин не були подані до судів в установлені законом строки.

Однак, розподіл судових витрат на правничу допомогу у цих судах здійснюється судом на підставі інших наявних у справі доказах, які подані із дотриманням процесуальних строків та прийняті судом до розгляду.

Зокрема, відповідно до пункту 1.1 Договору Адвокатське об`єднання А-ЛЕКС прийняло на себе виконання обов`язків по наданню позивачу послуг професійної правничої допомоги згідно з ДК 021:2015-79130000-4 юридичні послуги, пов`язані з оформленням і засвідченням документів (надання послуг професійної правничої допомоги із захисту інтересів у господарських судах першої та апеляційної інстанції, а також Верховному Суді у справі № 910/4109/22).

Надання послуг професійної правничої допомоги із захисту інтересів у господарських судах першої та апеляційної інстанцій, а також Верховному Суді у справі № 910/4109/22 включає в себе, зокрема, але не обмежуючись: надання адвокатом усних та письмових консультацій і роз`яснень з правових питань, виконання доручень позивача, що потребують спеціальних знань, правовий аналіз документів, законодавства, судової практики, представництво прав та інтересів позивача у господарських судах першої та апеляційної інстанції, а також Верховному Суді та участь у судових засіданнях, підготовка, підписання та подання будь-яких заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, у тому числі (але не обмежуючись) заяв про збільшення розміру позовних вимог, апеляційних та касаційних скарг, а також будь-які інші послуги по захисту прав та інтересів позивача у господарських судах першої та апеляційної інстанції, а також Верховному Суді у справі № 910/4109/22.

Згідно з пунктом 2.1 Договору гонорар (ціна послуг за Договором) за надання послуг професійної правничої допомоги за Договором складається з фіксованого розміру винагороди (гонорару) за надання послуг професійної правничої допомоги, передбачених розділом першим вказаного Договору.

Зокрема, пунктом 2.2 Договору передбачено, що враховуючи складність справи №910/4109/22 та велику важливість результатів її судового розгляду для замовника, сторони дійшли згоди встановити фіксований розмір винагороди (гонорару) виконавця за договором, що становить:

- 100000 грн без ПДВ за надання послуг професійної правничої допомоги із захисту інтересів у господарському суді першої інстанції у справі № 910/4109/22;

- 30000 грн без ПДВ за надання послуг професійної правничої допомоги із захисту інтересів у господарському суді апеляційної інстанції у справі № 910/4109/22;

- 20000 грн без ПДВ за надання послуг професійної правничої допомоги із захисту інтересів у Верховному Суді у справі № 910/4109/22.

Загальна вартість наданих послуг за цим Договором не може перевищувати 150000 грн без ПДВ.

Сторони мають право погоджувати інший склад, обсяг, ціну послуг та ьудь-які додаткові/інші умови надання та оплати послуг професійної правничої допомоги за цим договором, зокрема, у додаткових угодах до даного договору.

Отже, умовами Договору передбачений фіксований розмір винагороди (гонорару) адвоката, який не залежить від обсягу наданих послуг.

Факт надання адвокатом послуг у судах апеляційної та касаційної інстанції підтверджується матеріалами справи, зокрема, складеними на виконання Договору апеляційною і касаційною скаргами, різноманітними заявами по суті спору та заявами з процесуальних питань.

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядку.

Частиною 3 статті 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19 наведений правовий висновок про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Таким чином, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу із захисту інтересів у господарських судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій при первісному розгляді цієї справи, які підлягають сплаті позивачем на користь адвоката за Договором, становить 150 000 грн.

Отже, наявними у справі доказами підтверджено надання адвокатом Кудряшовим О.Ю. професійної правничої допомоги на загальну суму 150 000 грн.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, частиною 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід / Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Щодо доводів скаржника, що сума витрат на професійну правничу допомогу позивача є неспівмірною та такою, що не відповідає критерію розумності, розмір таких витрат є необґрунтовано високим та не відповідає існуючим ринковим цінам на аналогічні послуги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в додатковій постанові від 06.02.2020 у справі № 916/1830/19, підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Для включення всієї суми гонорару за надання послуг професійної правничої допомоги у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

У контексті вищевикладеного колегія суддів зазначає, що загальний розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги із захисту інтересів у господарських судах першої, апеляційної та касаційної інстанції складає 150 000,00 грн, фіксований розмір якого узгоджено позивачем та адвокатом Кудряшовим О.Ю. в укладеному між сторонами Договорі, відповідно до якого адвокатські послуги були дійсно надані у повному обсязі і це підтверджується належними та допустимим доказами, які наявні в матеріалах справи.

Щодо незгоди скаржника із заявленим розміром витрат за надання професійної правничої допомоги у даній справі, у зв`язку із невідповідністю критерію реальності наданих адвокатських послуг, безпідставним обсягом наданої правової допомоги та завищеною вартістю наданих послуг, колегія суддів зазначає, що належних доказів або обґрунтувань, які б підтвердили неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката Кудряшова О.Ю., скаржником не надано, тоді як самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача про розподіл судових витрат, оскільки є нічим іншим як припущеннями відповідача.

Враховуючи наведені аргументи відповідача у письмових запереченнях щодо заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт необґрунтованості та неспівмірності розміру витрат позивача на оплату послуг адвоката за розгляд справи в судах першої, апеляційної та касаційних інстанціях.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, а також, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання професійної правничої допомоги, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду представником позивача документів, їх значення для розгляду справи по суті, кількість судових засідань під час розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, а також реальність понесених позивачем таких витрат, суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого висновку про задоволення заяви позивача, та враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, судом вірно покладено на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом цієї справи, пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам, у сумі 149 999,95 грн.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційних скаргах, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних рішень в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених у апеляційних скаргах обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваних рішеннях, оскаржувані рішення постановлено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2025 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/4109/22, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційних скарг.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2025 у справі №910/4109/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2025 у справі №910/4109/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ"

4. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/4109/22 залишити без задоволення

5. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/4109/22 залишити без змін

6. Матеріали справи №910/4109/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 02.09.2025. (після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О.з лікарняного та суддів Суліма В.В., Гаврилюка О.М. з відпустки)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк