ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2025м. ДніпроСправа № 904/3144/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва Еліт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "ВІКТОРІ ТРАНС"

про стягнення боргу

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 26 896,55 грн. - основного боргу, 976,90 грн. 3 % річних, 3 630,91 грн. - пені, 4 201,49 грн. - індексу інфляції мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договору №ВЕ-17.24.О найму (оренди) автотранспорту від 07.02.2024 .

Господарський суд Дніпропетровської області 17.06.2025 відкрив провадження у справі №904/3144/23 та призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов`язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.

Враховуючи, що Відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч.7 ст.6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи (доставлена 17.06.2025 о 21:25), що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 2 ч.6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, Відповідач є обізнаними про вирішення спору, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа.

Всупереч пропозицій суду, викладених в ухвалі від 17.06.2025, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2024 сторони уклали Договір № ВЕ-17.24.О найму (оренди) автотранспорту (далі Договір), за п. 1.1. якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в безстрокове володіння автотранспортний засіб, марка: Загальний напівпричіп Н/ПР-Тентований 8СНМІТ2 САRGOBULL AG SCS 24/L 13.62MB (АЕ3784ХG), ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_2 виданий 27.01.2023 ТСЦ 1249 (далі за текстом - об`єкт, що орендується").

Відповідно до умов Договору:

1.2. Стан об`єкту, що орендується, на момент передачі в оренду за цим договором, оглянуто до підписання цього договору. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали його використанню за призначенням та про які Орендар хотів би зазначити у договорі, на момент огляду виявлено не було.

1.3. Техніка належить Орендодавцю на підставі приватної власності, що підтверджується технічним паспортом.

3.1. Термін оренди - 3 роки з моменту прийняття об`єкта, що орендується.

3.3. Орендар має право відмовитися від даного договору, попередивши Орендодавця в термін 1 (один) місяць. При цьому сплачена наперед оренда плата Орендареві не повертається.

4.1. Розмір орендної плати, що орендується складає 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень) за місяць.

5.1. Приймання-передача об`єкту, що орендується, здійснюється за актом приймання- передачі, який підписується сторонами Договору протягом двох днів з моменту підписання цього Договору.

5.2. Об`єкт, що орендується, вважається переданим в оренду з моменту підписання акту приймання-передачі.

6.1. Обов`язки Орендаря:

6.1.2. Своєчасно здійснювати орендні платежі.

7.1. Повернення Орендодавцю об`єкта, що орендується, здійснюється за актом приймання-передачі, який підписується сторонами Договору протягом двох днів з моменту прийняття рішення сторонами Договору про повернення об`єкта.

7.2. Протягом двох днів Орендар зобов`язаний здати техніку, що орендується, та підготувати його до передачі Орендодавцю.

7.3. Об`єкт, що орендується, вважається фактично переданим Орендодавцю з моменту підписання акту приймання-передачі.

7.4. Після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві Об`єкт оренди у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав його в оренду з урахуванням нормального зносу.

8.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє моменту повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

8.5. У випадках, не передбачених даним Договором, сторони керуються нормами чинного законодавства.

На виконання умов Договору, Позивач передав в оренду Відповідачеві транспортний засіб, що підтверджується Актом приймання-передачі транспортного засобу від 07.02.2024.

31.03.2024 Відповідач повернув Позивачеві транспортний засіб з оренди, що підтверджується Актом приймання-передачі майна.

Позивач виставив Відповідачеві рахунок № 77 від 29.02.2024 на суму 11 896,55 грн., рахунок № 92 від 31.03.2024 на суму 15 000,00 грн.

За даними Позивача, Відповідач надані послуги своєчасно не оплатив, у зв`язку з чим, у останнього виник борг у розмірі 26 896,55 грн.

22.05.2025 Позивач направив Відповідачеві претензію-вимогу № 21/05-1 від 21.05.20245 про термінову сплату заборгованості, в тому числі за Договором № ВЕ-17.24.О у строк не більше 2 календарних днів з моменту отримання даної вимоги.

Як стверджує Позивач, зазначену претензію-вимогу Відповідач одержав 27.05.2025, проте, залишена ним без відповіді та задоволення.

На прострочений борг Відповідача, Позивач з посиланням на п. 8.5. Договору нарахував 3 630,91 грн. пені за період з 01.03.2024 до 31.08.2024 та з посиланням на ст.625 ЦК України 976,95 грн. 3 % річних за період з 01.04.2024 до 03.06.2025, 4 201,49 грн. індексу інфляції за період квітень 2024 травень 2025 року.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт надання Відповідачеві транспортного засобу в оренду, наявність у Відповідача боргу перед Позивачем, обґрунтованість нарахування стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України),

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не заперечував і не спростував.

Перевіривши доводи і докази Позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд частково погоджується з Позивачем.

Так, 07.02.2024 сторони уклали Договір № ВЕ-17.24.О найму (оренди) автотранспорту за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в безстрокове володіння автотранспортний засіб, марка: Загальний напівпричип Н/ПР-Тентований 8СНМІТ2 САRGOBULL AG SCS 24/L 13.62MB (АЕ3784ХG), ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_2 виданий 27.01.2023 ТСЦ 1249.

Розмір орендної плати, що орендується складає 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень) за місяць (п. 4.1. Договору).

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1, 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 5 ст. 254 ЦК України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивач виставив Відповідачеві рахунок № 77 від 29.02.2024 на суму 11 896,55 грн. та рахунок № 92 від 31.03.2024 на суму 15 000,00 грн.

З огляду на положення ч. 5 ст. 762 та ч. 5 ст. 254 ЦК України Відповідач був зобов`язаний сплатити орендну плату за актами надання послуг:

- №78 від 29.02.2024 на суму 11 896,55 грн. до 29.02.2024 включно;

- № 94 від 31.03.2024 на суму 15 000,00 грн. до 01.04.2024 включно.

Проте, Відповідач надані послуги не оплатив, у зв`язку з чим, за останнім обліковується борг у розмірі 26 896,55 грн.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, акти приймання-передачі, рахунки-фактури, акти надання послуг, претензія-вимога), беручи до уваги відсутність заперечень Відповідача, суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу про стягнення основного боргу 26 896,55 грн.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки індексу інфляції проведено правильно, 3 % річних проведено неправильно.

За перерахунком суду 3 % річних, з урахуванням положень ч. 5 ст. 762 та ч. 5 ст. 254 ЦК України за період з 01.03.2024 по 03.06.2025 на суму заборгованості 11 896,55 грн. становить 448,97 грн., за період з 02.04.2024 по 03.06.2025 на суму заборгованості 15 000,00 грн. становить 527,97 грн., що разом становить 976,94 грн.

Щодо нарахування пені, суд бере до уваги, що відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

У договорі найму (оренди) сторонами не встановлено відповідальності Орендаря у вигляді пені у разі порушення строку оплати за надані послуги.

Оскільки ані Договором, ані актом цивільного законодавства не визначено розмір пені, який має стягуватись за невиконання Орендарем зобов`язання з оплати наданих послуг, вимога Позивача про стягнення пені в розмірі 3 630,91 грн. безпідставна.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі: 26 896,55 грн. основного боргу, 4 201,49 грн. індексу інфляції, 976,94 грн. 3 % річних, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

При подачі позову Позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. згідно з платіжною інструкцією № 1676 від 12.06.2025.

Відповідно до п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи ціну позову та те, що позовна заява надійшла до суду в електронній формі через систему "Електронний суд", за подання цієї позовної заяви Позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн (3028,00 * коефіцієнт 0,8).

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, Позивач вніс судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом на 605,60 грн.

Судовий збір в розмірі 605,60 грн. може бути повернуто Позивачеві з Державного бюджету України за ухвалою суду за відповідним клопотанням Позивача, виходячи з положень ст.7 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Разом з тим, Господарський суд звертає увагу на те, що 07.01.2025 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 "Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів".

Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до нового порядку органи Казначейства здійснюють повернення судового збору в усіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого або Державною судовою адміністрацією України, або її територіальним управлінням, або відповідним судом.

Для повернення судового збору платнику необхідно звернутися із заявою до відповідного суду за місцем розгляду справи. Разом із заявою про повернення коштів судового збору з бюджету платником подається до суду оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "ВІКТОРІ ТРАНС" (49051 Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Злуки, будинок 4, код 45045550) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА ЕЛІТ" (49101, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, просп. Олександра Поля, будинок 33, код 41566011) 26 896,55 грн. основного боргу, 4 201,49 грн. індексу інфляції, 976,94 грн. 3 % річних, 2 176,07 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Суддя С.Г. Юзіков