ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
01.09.2025 Справа № 908/2627/25
м. Запоріжжя Запорізької області
Суддя Господарського суду Запорізької області Корсун Віталій Леонідович розглянувши матеріали заяви за вих. від 26.08.25 (вх. № 2870/08-07/25 від 26.08.25) про видачу судового наказу
про стягнення заборгованості за договором поставки товару від 27.01.21 № 199 у розмірі 5 010,38 грн та судових витрат
26.08.25 до Господарського суду Запорізької області в системі Електронний суд звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ІНГ-ТРАНС» (далі ТОВ «ІНГ-ТРАНС») з заявою за вих. від 25.08.25 про видачу судового наказу про стягнення з боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «АЙТІ ГЕНЕЗІС КОМПАНІ» (далі - ТОВ «АЙТІ ГЕНЕЗІС КОМПАНІ») заборгованості за договором поставки товару № 199 від 27.01.21 в розмірі 5 010,38 грн. Заявник просить стягнути з боржника судові витрати.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/2627/25 між суддями від 26.08.25 вказану заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.
Наказне провадження, відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Частиною 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як встановлено судом, заява про видачу судового наказу обґрунтована положеннями ст.ст. 147-151 ГПК України, ст. ст. 193, 256, ГК України, ст. 693 ЦК України, а також неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки товару № 199 від 27.01.21 щодо оплати вартості отриманого товару у визначений договором строк.
Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 193 ГК України, статей 525,526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
За змістом ст.ст. 524, 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).
Отже, як вимогу, за якою може бути видано наказ про стягнення грошової заборгованості за письмовим договором відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, слід розуміти будь-яку вимогу про стягнення грошової суми заборгованості за договором, яка охоплює не тільки основний борг і проценти, але й неустойку, проценти річних та інфляційні втрати, за умови, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як свідчить зміст заяви про видачу судового наказу, ТОВ «ІНГ-ТРАНС» заявлено вимоги про стягнення з боржника заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання ним умов договору від 27.01.21 № 199.
Копія договору від 27.01.21 № 199 укладеного в письмовій формі між заявником (стягувачем) та боржником, а також копії документів, які підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, зокрема, видаткової накладної № БДС-061848 від 22.11.24, надані до заяви про видачу судового наказу.
Станом на час звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, загальна сума вимог ТОВ «ІНГ-ТРАНС» не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302 800,00 грн.), позовна давність встановлена законом до вимог заявлених у заяві з вих. від 26.08.25 про видачу судового наказу станом на час звернення до суду не сплинула.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
З підстав викладених вище, розглянувши заяву ТОВ «ІНГ-ТРАНС» за вих. від 26.08.25 (вх. №2870/08-07/25 від 26.08.25), судом не виявлено підстав, передбачених ст. 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу.
У зв`язку із чим, заява ТОВ «ІНГ-ТРАНС» за вих. від 26.08.25 (вх. №2870/08-07/25 від 26.08.25) про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Оскільки заявником за подання до суду заяви про видачу судового наказу сплачено судовий збір, то сума судового збору у розмірі 242,24 грн. (з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») підлягає стягненню з боржника.
Також, суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету суми зайво сплаченого судового збору.
З матеріалів заяви про видачу судового наказу слідує, що ТОВ «ІНГ-ТРАНС» сплачено судовий збір у розмірі 302,80 грн. (платіжна інструкція № 110537 від 25.08.25).
Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлений на рівні 3028,00 грн.
У відповідності до підпункту 2-1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір 0,1% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Одночасно, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).
Беручи до уваги викладене, у розумінні Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання зазначеної заяви про видачу судового наказу із застосуванням коефіцієнту 0,8 становить 242,24 грн. (302,80 грн. х 0,8).
З даного слідує, що заявник (стягувач) сплатив суму судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено. Сума зайво сплаченого судового збору складає 60,56 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Отже, сума зайво сплаченого Комунальним некомерційним підприємством Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» судового збору в розмірі 60,56 грн. підлягає поверненню стягувачу з державного бюджету - за наявності відповідного клопотання стягувача.
Позиція суду щодо необхідності розрахунку судового збору із застосуванням пониженого коефіцієнту узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.
Суд роз`яснює, що відповідно до ч, ч. 1, 2 ст. 156 ГПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155 ГПК України, суд
2. Копію судового наказу та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
3. Судовий наказ після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили: __ ______ 202_р.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: __ ______ 202_р.
Дата видачі судового наказу стягувачу: __ ______ 202_р.
Суддя В.Л. Корсун