РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2025Справа № 910/6714/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши у спрощеному провадженні справу

за позовом Акціонерного товариства «Кристалбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Текстиль»

про стягнення 146 073, 82 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення 146 073, 82 грн. з яких сума сплаченої гарантії - 129 753,00 грн. та комісія за користування гарантією 17 344,62 грн.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у визначені судом строки подати відповідні заяви по суті.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРМТЕКС» яке в подальшому змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Текстиль»(далі - Відповідач/Принципал) та Акціонерним товариством «КРИСТАЛБАНК» (далі - Гарант/Позивач) укладено Заяву-Договір на приєднання № Г/2024/1470-01 до Публічної пропозиції на укладення Договору про надання банківських гарантій AT «КРИСТАЛБАНК» (далі - Договір).

Відповідно до наданої Акціонерним товариством «КРИСТАЛБАНК» гарантії № Г/2024/1470-01 від 11.10.2024 року та згідно Повідомлення про намір укласти договір, оприлюдненому на офіційному сайті: https://prozorro.gov. ua/tender/UA-2024-09-25-004666-a між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФОРМТЕКС» та Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (далі - Бенефіціар) буде укладено Договір про закупівлю Куртка костюма утеплювача (вид 2) (код з ЄЗС 021-2015:18110000-3: «Формений одяг»), згідно з умовами якого вимагається надання Принципалом Бенефіціару забезпечення виконання цього Договору про закупівлю у формі безвідкличної безумовної банківської гарантії.

Згідно п. 3.5. Розділу 3 Публічної пропозиції на укладання Договору про надання банківських гарантій в АТ «КРИСТАЛБАНК», затверджена рішенням Правління (протокол №37 від 20.05.2024) (далі - Публічна пропозиція) договір вважається укладеним після отримання Банком від Клієнта письмової, заповненої та підписаної Сторонами, в т.ч. з накладанням КЕП та Кваліфікованої електронної печатки (за наявності), Заяви-договору після проведення ідентифікації, верифікації та належної перевірки Клієнта.

Датою укладання цього Договору є дата підписання Клієнтом Заяви-договору.

Номером Договору, укладеного з Клієнтом, є номер Заяви-договору.

Відповідно до умов Банківської гарантії №172024/1470-01 від 11.10.2024 Банк-Гарант взяв на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання сплатити Бенефіціару за першою письмовою вимогою Бенефіціара повну суму забезпечення виконання Договору про закупівлю (гарантована сума) у розмірі 129 753,00 гривень (сто двадцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят три гривні 00 копійок), протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання письмової вимоги від Бенефіціара, у разі невиконання або неналежного виконання (як повністю так і частково) Принципалом своїх зобов`язань перед Бенефіціаром за Договором про закупівлю, а саме:

1) порушення Принципалом строків поставки товарів/надання послуг/виконання робіт, передбачених договором про закупівлю;

2) порушення Принципалом умов договору про закупівлю щодо якості (комплектності) поставки товарів/надання послуг/виконання робіт, передбачених договором про закупівлю;

3) за порушення Принципалом своїх зобов`язань, передбачених Договором;

4) за порушення Принципалом інших умов Договору та чинного законодавства України.

Письмова вимога Бенефіціара про сплату гарантійної суми повинна бути підписана уповноваженої особою Бенефіціара, скріплена печаткою Бенефіціара (за наявності) та відправлена поштою на поштову адресу Банку-Гаранта. У вимозі Бенефіціар повинен вказати суму, яку він вимагає сплатити у зв`язку із настанням гарантійного випадку, реквізити (номер рахунку та банк Бенефіціара), за якими має бути перерахована гарантійна сума, та зазначити порушення Принципалом перед Бенефіціаром своїх обов`язків.

Ця Гарантія набуває чинності з моменту її видачі Банком-Гарантом і діє до 31.01.2025 включно.

Згідно п. 1.4 Договору у випадку сплати Гарантом Бенефіціару суми гарантії або її частини за рахунок власних коштів, Принципал сплачує Гаранту комісію за користування Гарантією на рахунок, зазначений в п. 1.3. Комісія за користування Гарантією нараховується щомісячно за кожний місяць користування гарантією або його частиною, у розмірі 3% (три проценти) від суми фактично сплачених Гарантом на користь Бенефіціара коштів за кожний день заборгованості, з фактичного дня сплати Гарантом коштів Бенефіціару по день, що передує дню погашення заборгованості.

Відповідно п. 1.6 Договору Принципал гарантує та засвідчує, що умови гарантії, яка надається Гарантом на підставі цього Договору, йому відомі і він повністю з ним згоден.

Як зазначає позивач 30.12.2024 на його адресу надійшла вимога від Бенефіціра - Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України про сплату банківської гарантії по договору від 17.10.2024 №289-24 про закупівлю куртки костюму утеплювача (вид 2), оскільки Принципалом листом від 02.12.2024 № 462 повідомлено Бенефіціара про неможливість виконання свої зобов`язань за Договором про закупівлю, у зв`язку зі зривом термінів постачання основної тканини для виготовлення товару.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до пункту 12.3. Договору про закупівлю куртки утеплювача від 17.10.2024 Бенефіціар листом від 02.12.2024 № 06.01/8489-24-Вих в односторонньому порядку припинив дію Договору з 13.12.2024.

Станом на 13.12.2024 Принципалом, не було здійснено жодної поставки куртки костюму утеплювача (вид 2). Зважаючи на такі обставини Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель прикордонної служби України на адресу AT «КРИСТАЛБАНК» направлено вимогу про сплату суми банківської гарантії по договору від 17.10.2024 N9289-24 про закупівлю куртки костюму утеплювача (вид 2), у зв`язку із настанням гарантійного випадку.

08.01.2025 АТ «КРИСТАЛБАНК» у відповідь на вищезазначену вимогу на адресу Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України направлено листа, яким повідомлено про повну оплату суми гарантії, що підтверджується платіжною інструкцією № 37382 від 07.01.2025.

Таким чином Банк-гарант в повному обсязі виконав свої зобов`язання за наданою банківською гарантією № Г72024/1470-01 від 11.10.2024 року.

Пунктом 4.1.4. Розділу 4 Публічної пропозиції Банк-Гарант має право вимагати від Принципала відшкодування всіх витрат (включаючи, але не обмежуючись наступними):

1) сум, фактично сплачених Гарантом Бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією та цим Договором;

2) комісій та інших винагород за користування Гарантією;

3) збитків, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процентів, штрафних санкцій;

4) судових витрат, витрат виконавчого провадження, понесених Гарантом за Гарантією.

Згідно п.4.1.5 Публічної пропозиції у разі виконання зобов`язань перед Бенефіціаром, Банк може пред`явити зворотну вимогу до Принципала не лише в межах суми, сплаченої Бенефіціару, а й стягнути будь-які витрати, які Гарант поніс під час виконання своїх зобов`язань за цим Договором.

Станом на 23.05.2025 року згідно наданого розрахунку заборгованість по Договору складає 147 097,62 (сто сорок сім тисяч дев`яносто сім гривень шістдесят дві копійки), з яких:

- сума сплаченої гарантії -129 753,00 грн;

- комісія за користування гарантією -1 7 344,62 грн.

З огляду на те, що відповідач не виконав грошові зобов`язання за Договором банківської гарантії та не відшкодував пов`язані з виплатою банківської гарантії витрати банку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Отже, гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Виходячи з Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004, зареєстрованого Міністерством юстиції України 13.01.2005 за № 41/10321, видачі гарантії передує укладення договору між гарантом та боржником про надання фінансових послуг з видачі гарантії. Вказаний договір виступає зв`язуючим ланцюгом між основним договором принципала і беніфеціара, оскільки у договорі про видачу гарантії вказується, що гарантія видається на прохання принципала у зв`язку з його обов`язком перед бенефіціаром за основним договором, та гарантією, видача якої є основним обов`язком гаранта за цим договором.

Згідно з розділом І Положення гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії. Гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Відповідно до статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (частина перша статті 565 Цивільного кодексу України).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 зазначила, що відповідно до статей 560, 563, 565 Цивільного кодексу України обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами.

Частиною першою статті 569 Цивільного кодексу України передбачено, що гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Відповідно до умов Банківської гарантії №172024/1470-01 від 11.10.2024 Банк-Гарант взяв на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання сплатити Бенефіціару за першою письмовою вимогою Бенефіціара повну суму забезпечення виконання Договору про закупівлю (гарантована сума) у розмірі 129 753,00 гривень (сто двадцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят три гривні 00 копійок), протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання письмової вимоги від Бенефіціара, у разі невиконання або неналежного виконання (як повністю так і частково) Принципалом своїх зобов`язань перед Бенефіціаром за Договором про закупівлю, а саме:

1) порушення Принципалом строків поставки товарів/надання послуг/виконання робіт, передбачених договором про закупівлю;

2) порушення Принципалом умов договору про закупівлю щодо якості (комплектності) поставки товарів/надання послуг/виконання робіт, передбачених договором про закупівлю;

3) за порушення Принципалом своїх зобов`язань, передбачених Договором;

4) за порушення Принципалом інших умов Договору та чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої грошові зобов`язання за Договором банківської гарантії не виконав, доказів, які б підтверджували факт відшкодування ним витрат банку, пов`язаних з виплатою банківської гарантії, не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача сплачених позивачем на виконання умов Договору банківської гарантії грошових коштів у сумі 129 753, 00 грн.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача комісії за користування гарантією в розмірі 17 344, 62 грн.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 1.4 Договору у випадку сплати Гарантом Бенефіціару суми гарантії або її частини за рахунок власних коштів, Принципал сплачує Гаранту комісію за користування Гарантією на рахунок, зазначений в п. 1.3. Комісія за користування Гарантією нараховується щомісячно за кожний місяць користування гарантією або його частиною, у розмірі 3% (три проценти) від суми фактично сплачених Гарантом на користь Бенефіціара коштів за кожний день заборгованості, з фактичного дня сплати Гарантом коштів Бенефіціару по день, що передує дню погашення заборгованості.

Перевіривши долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості, суд встановив, що позивачем невірно визначено початок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором банківської гарантії.

Оскільки невиконання зобов`язання відповідачем за Договором банківської гарантії підтверджується матеріалами справи, обставин, які є підставою для звільнення відповідача від відповідальності не наведено, позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БЕСТ ТЕКСТИЛЬ» (Україна, 03110, місто Київ, вул. Кочура Григорія, будинок 19, корпус 6; ідентифікаційний код 40421154) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИСТАЛБАНК» (Україна, 04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ КУДРЯВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 2, код 39544699) - основний борг у розмірі 129 753 (сто двадцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят три) грн. 00 коп., комісія за користування гарантією в розмірі 17 344 (сімнадцять тисяч триста сорок чотири) грн. 62 коп., та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва