ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" серпня 2025 р. Cправа №902/592/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за відсутності представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Західного офісу Держаудитслужби, м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія ойл", м.Вінниця

про стягнення 35242,23 грн попередньої оплати за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

До Господарського суду Вінницької області звернувся Західний офіс Держаудитслужби з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія ойл" здійсненої позивачем попередньої оплати за договором поставки №1035/74 від 24.09.2024 в розмірі 35242,23 грн, що нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині поставки товару за укладеним правочином, а саме: 29894,25 грн - попередньої оплати; 2690,48 грн - пені; 2092,59 грн - штрафу; 221,13 грн - 3% річних та 343,78 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 26.05.2025 відкрито провадження в справі №902/592/25, яку вирішено розглядати за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 28.07.2025.

28.07.2025 до суду надійшла заява позивача б/н від 28.07.2025 (а.с.124), до якої долучено оригінали паливних скретч-карток на бензин А-95, отриманих згідно з договором поставки №1035/74 від 24.09.2024, за якими відповідачем не здійснено поставку товару.

Ухвалою суду від 28.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №902/592/25 до судового розгляду по суті на 21.08.2025.

На визначену судом дату, 21.08.2025, сторони не з`явились, хоча про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, що підтверджується відтиском штемпелю вихідної кореспонденції суду про направлення ухвали від 28.07.2025 на адреси електронної пошти (а.с.127) та до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС сторін.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до положень ч.2 ст.178 ГПК України, судом вирішено спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

24.09.2024 між Західним офісом Держаудитслужби (далі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія ойл" (далі - Постачальник) укладено договір поставки №1035/74 (далі - Договір) (а.с.9-10), за умовами п.1.1 якого Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність товар, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар - бензин А-95.

Найменування товару: бензин А-95. Кількість: 695 літрів (п.1.2, 1.4 Договору).

Відповідно до п.1.5 Договору відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затвердженими постановою Кабінету України №1442 від 20.12.1997.

Згідно із п.3.2. Договору загальна сума Договору: 36135,05 грн, у тому числі ПДВ - 6022,18 грн.

Відповідно до п.4.1. Договору оплата товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі.

Згідно із п.4.4 Договору Постачальник зобов`язується видати довірчі документи та видаткову накладу на товар представнику Покупця, за умови надання представником довіреності на отримання товару із зазначенням: ПІБ довіреної особи, паспортних даних, ідентифікації підпису, номенклатури та кількості ТМЦ, що скріплена підписом керівника Покупця та печаткою Покупця, та при наявності у нього паспорту.

Строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки) (п.5.1 Договору).

Передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС Постачальника, шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки (пп.5.2.1 Договору).

Умовами пп.5.2.2 Договору визначено, що скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці.

Згідно з п.7.1 Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

Умовами п.10.2 Договору визначено, що цей Договір укладений до 31.12.2024.

Відповідно до платіжної інструкції №3725 від 09.10.2024 (а.с.14) Покупцем здійснено оплату товару за Договором на суму 36133,05 грн.

На виконання умов Договору Постачальником видано Покупцю 35 скретч-карток на бензин А-95 (№70, 71, 26-29, 90-09, 22-29, 89) на загальну вартість 36133,05 грн, що підтверджується підписаною між сторонами специфікацією №005/0001946-С (а.с.15) та видатковою накладною №005/0001946-С від 24.09.2024 (а.с.12).

З огляду на видаткову накладну №005/0002411-С від 23.12.2024 вартість одного літра бензину А-95 становить 51,99 грн з ПДВ.

До матеріалів справи позивачем долучено оригінали 28 невикористаних скретч-карток на бензин А-95 номіналом 20 літрів 90-09, 22-25, 27, 24, 25, 27) та один оригінал невикористаної скретч-картки на бензин А-95 номіналом 15 літрів 89).

В матеріалах справи міститься претензія №132201-14/379-2025 від 12.02.2025 (а.с.20-21), адресована відповідачу, з вимогою повернути 29894,25 попередньої оплати. В підтвердження надіслання претензії №132201-14/379-2025 від 12.02.2025 позивачем долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 14.02.2025 та фіскальний чек АТ "Укрпошта" від 14.02.2025 (а.с.22).

З огляду на п.17 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.

Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

За відсутності відповідного опису вкладення, яким би підтверджувався вміст поштового повідомлення, надісланого згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 14.02.2025 та фіскальним чеком АТ "Укрпошта" від 14.02.2025, претензія №132201-14/379-2025 від 12.02.2025 судом до уваги не береться.

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як встановлено судом: укладений між Західним офісом Держаудитслужби та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія ойл" Договір, за своєю правовою природою, є договором поставки, положення якого врегульовано главою 54 ЦК України.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).

Відповідно до ст.633 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно зі ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами ч.1 ст.193 ГК України.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору позивачем сплачено 36133,05 грн.

Приписами п.1.5 Договору визначено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затвердженими постановою Кабінету України №1442 від 20.12.1997.

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з абз.2 п.3 якої торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів.

Згідно із п.9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету України №1442 від 20.12.1997, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України №281/171/578/155 від 20.05.2008, визначено, що талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

З огляду на вказані приписи та зміст укладеного Договору суд відзначає, що товаром, який підлягав передачі відповідачем позивачу, є саме паливо - бензин А-95 та дизпаливо, тоді-як скретч-картки є довірчими документами, на підставі яких здійснюється видача відповідного товару.

Отже за умовами укладеного між сторонами Договору поставки №1035/74 від 24.09.2024 позивач зобов`язується здійснити попередню оплату товару (бензину А-95), а відповідач - здійснити його поставку.

Таким чином, визначаючись, чи мали місце обставини непоставки позивачу товару за Договором, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №903/666/22, за якими: "...За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості...".

Враховуючи наявні на момент ухвалення рішення в справі оригінали 28 невикористаних скретч-карток на бензин А-95 номіналом 20 літрів та одну невикористану скретч-картку номіналом 15 літрів, отримані позивачем за Договором, суд дійшов висновку, що обставина непоставки 575 літрів бензину А-95 вартістю 29894,25 грн є доведеною.

Водночас, зміст Договору не містить умов, які регулюють відносини сторін у випадку непоставки товару щодо повернення суми попередньої оплати.

За правилами ч.2 ст.693 ЦК України: якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з висновками щодо застосування норм права, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 в справі №918/631/19: у відповідача (постачальника, продавця) виникає зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч.2 ст.693 та ч.1 ст.530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки). Як свідчить зміст п.5.4 Договору термін дії довірчого документу (скретч-картки) визначений на такому довірчому документі (скретч-картці).

Попри наведене, суд відзначає, що наявні в матеріалах справи скретч-картки не містять жодного припису щодо строку (терміну) їх дії.

Водночас згідно з п.10.2 Договору: "...даний Договір укладений до 31.12.2024."

Надаючи оцінку зазначеній умові, необхідно відзначити, що частиною 1 ст.631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Надаючи оцінку змісту укладеного між сторонами правочину (зокрема визначеного в ньому обсягу прав та обов`язків), суд доходить висновку, що умови Договору, якими встановлений строк його дії "...до 31.12.2024 року" стосуються обов`язку відповідача щодо поставки товару.

Отже, враховуючи сукупно встановлені в справі обставини (непоставку товара у встановлений строк - до 31.12.2024), суд доходить висновку, що позивач набув права звернення з вимогою про повернення здійсненої ним попередньої оплати з 01.01.2025, а тому позовна вимога про стягнення 29894,25 грн попередньої оплати за Договором є правомірною.

Судом також розглянута вимога позивача про стягнення 2690,48 грн - пені та 2092,59 грн - штрафу.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зі змісту позовної заяви №132213-15/1031-2025 від 01.05.2025 слідує (а.с.5), що позивачем нараховано пеню в розмірі 0,1% та штраф в розмірі 7% від вартості непоставленого товару за Договором (575 літрів бензину А-95 вартістю 29894,25 грн) протягом 90 календарних днів після закінчення строку дії Договору.

Водночас Договір, зокрема п.7.1, не містить положення щодо права нараховувати штраф та пеню за порушення строків виконання зобов`язань щодо поставки товару та їх розмір.

Проте умовами ч.2 ст.230 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Приписами п.1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016, визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю. Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (п.7 цієї постанови).

Отже суд доходить висновку, що до спірним правовідносин підлягають застосуванню положення ч.2 ст.230 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 4 ст.631 ЦК України встановлено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як вище встановлено судом: умови Договору, якими визначений строк його дії "...до 31.12.2024 року" стосуються обов`язку відповідача щодо поставки товару.

Водночас, в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.10.2023 в справі №911/2697/22 зроблений висновок про те, що "...Після закінчення строку дії договору сторони все ще мають відповідальність за порушення договірних умов, що мали місце впродовж дії договору. Проте, нарахування пені за період після закінчення строку дії договору можливе тільки у разі, якщо зобов`язання не припинено (продовжує існувати, а кредитор вимагає виконання його обов`язку від боржника, який не виконав свої зобов`язання вчасно під час дії договору) й особа не звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина четверта статті 14 ЦК України). Наприклад, боржник звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, у разі відмови кредитора від прийняття виконання, яке внаслідок прострочення боржника втратило для кредитора інтерес (стаття 622 ЦК України)...".

Враховуючи, що має місце відмова кредитора від прийняття виконання, яке внаслідок прострочення боржника втратило для кредитора інтерес (зобов`язання щодо поставки товару припинено), - відсутні підстави до нарахування пені та штрафу за непоставку товару за період після закінчення строку дії договору; в зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення 221,13 грн - 3% річних, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як слідує зі змісту позовної заяви №132213-15/1031-2025 від 01.05.2025 (а.с.5) 3% річних позивачем нараховано у зв`язку з неповерненням відповідачем суми попередньої оплати в розмірі 29894,25 грн протягом 90 календарних днів після закінчення строку дії Договору.

З огляду на висновки суду: умови Договору, якими визначений строк його дії "...до 31.12.2024 року" стосуються обов`язку відповідача щодо поставки товару, а тому позивач набув права звернення з вимогою про повернення здійсненої ним попередньої оплати з 01.01.2025.

За наведених обставин, враховуючи відсутність доказів повернення суми попередньої оплати, суд доходить висновку, що позивачем також набув права на нарахування 3% річних на суму неповернутої попередньої оплати з 02.01.2025.

Здійснивши перевірку правильності нарахування 3% річних, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення 221,13 грн - 3% річних.

Розглянувши вимогу позивача стосовно заявлених 343,78 грн інфляційних втрат за період з лютого 2025 по березень 2025, суд зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці правильності нарахування позивачем суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, суд враховує висновки щодо застосування ст.625 ЦК України, викладену у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, згідно з якими.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Постанова КМУ №1078) та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Враховуючи наведені висновки, здійснивши перевірку правильності нарахування заявленої суми, суд дійшов висновку про правомірність вимог в частині стягнення 343,78 грн інфляційних втрат.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат.

За правилами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, розмір якого відповідно до положень ст.7 Закону України "Про судовий збір" не може бути меншим за 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та становить 3028,00 грн.

Керуючись ст.7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов у справі №902/592/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія ойл" (вул.Привокзальна, буд.3Б, м.Вінниця, 21001; ідентифікаційний код: 44618933) на користь Західного офісу Держаудитслужби (вул.Костюшка, буд.8, м.Львів, 79000; ідентифікаційний код: 40479801) 29894,25 грн попередньої оплати; 221,13 грн - 3% річних; 343,78 грн - інфляційних втрат та 3028,00 грн - витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити в задоволення позову в справі №902/592/25 в частині стягнення 2690,48 грн - пені та 2092,59 грн - штрафу.

5. Повне рішення надіслати сторонам.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України).

7. Повне рішення складено 01 вересня 2025 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2, 3 - Західному офісу Держаудитслужби - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ();

4, 5 - ТОВ "Армерія ойл" - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ()